# איזבלה (ג'ון אוורט מיליי)

איזבלה
Lorenzo and Isabella|  |
|
מידע כללי |
|
צייר |
ג'ון אוורט מיליי  |
|
תאריך יצירה |
1849  |
|
טכניקה וחומרים |
קנבס, צבע שמן  |
|
ממדים בס"מ |
|
רוחב |
142.8 ס"מ  |
|
גובה |
103 ס"מ  |
|
נתונים על היצירה |
|
זרם אמנותי |
האחווה הפרה-רפאליטית  |
|
מספר יצירה |
WAG 1637 (גלריית האמנות ווקר)  |
|
מיקום |
גלריית האמנות ווקר |
|   |

**איזבלה** (באנגלית: **Isabella**; ידועה גם כ־**Lorenzo and Isabella** או **The Pot of Basil** היא יצירת שמן על בד מאת הצייר הבריטי ג'ון אוורט מיליי, שהושלמה בשנת 1849. זהו ציורו הראשון שנעשה בסגנון הפרה־רפאליטי החדש, זמן קצר לאחר הקמת "האחווה הפרה-רפאליטית" בשנת 1848, כאשר מיליי היה בן תשע־עשרה בלבד. היצירה נחשבת לאחת מאבני הדרך בראשית האמנות הוויקטוריאנית ונמצאת באוסף הקבוע של גלריית ווקר לאמנות בליברפול.

## תיאור היצירה

הציור מתאר את איזבלה, אחותם של סוחרים פלורנטיניים עשירים, ואת אהובה לורנצו, שולייתם העני, היושבים יחד סביב שולחן אוכל יחד עם אחיה של איזבלה. הסצנה מציגה רגע שגרתי כביכול, אך כבר ניכרים בה רמזים לטרגדיה שתבוא. איזבלה, הלבושה באפור, יושבת בצד הימני ומלטפת את כלבה, בעוד לורנצו מגיש לה תפוז דם – סמל לשפיכת דמו העתידית. אחד האחים מתנפל בזעם על הכלב ובועט בו, ואילו האחרים מביטים בזוג במבט ערמומי. על המעקה מאחור נראה עציץ ריחן המרמז על סופה של העלילה, ובה מתואר כיצד איזבלה תטמון בעציץ את ראש אהובה. סמלים נוספים נראים סביב השולחן – נץ האוחז נוצה לבנה, מלחייה הפוכה, וכלי אוכל מעוטרים בסצנות של אלימות – כולם מבשרים את הרצח הצפוי.

## פרשנות והשוואות

נושא הציור שאוב מן הסיפור על ליסבטה ולורנצו מתוך היום הרביעי ב"דקאמרון" מאת ג'ובאני בוקאצ'ו, שעובד לשירו של ג'ון קיטס משנת 1818, Isabella or the Pot of Basil. מיליי שילב בציור רמזים מוקדמים לאסון העתיד להתרחש, תוך שימוש בצבעוניות עזה, בפרטים מדויקים ובסמלים איקונוגרפיים, בהתאם לרעיונות האחווה הפרה־רפאליטית. בראש הקשת שמעל ראשי האוהבים שילב האמן ורד לבן ופרח תשוקה כסמלים לאהבתם, ועל ספסלה של איזבלה נחרתו האותיות PRB – ראשי התיבות של "Pre-Raphaelite Brotherhood". בכך הצהיר מיליי בגלוי על השתייכותו לתנועה.

## תולדות הבעלות וההתקבלות

עם הצגתה באקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון בשנת 1849, נכללו בקטלוג התערוכה בתים מתוך שירו של קיטס. הדמויות שבציור צוירו על פי קרוביו וחבריו של האמן: ויליאם מייקל רוזטי גילם את לורנצו, אשת אחיו של מיליי שימשה מודל לאיזבלה, ואביו מופיע בין הסועדים. היצירה נמכרה זמן קצר לאחר הצגתה לחייט תמורת 150 לירות שטרלינג וחליפת בדים חדשה. בהמשך השנים נודעה היצירה כעדות מוקדמת להולדת הציור הפרה־רפאליטי, וכיום היא מוצגת בגלריית ווקר לאמנות בליברפול.

## פרשנות והתקבלות מאוחרת

בשנת 2012, לקראת תערוכת "הפרה־רפאליטים: אוונגרד ויקטוריאני" במוזיאון טייט בריטניה, חשפה האוצרת קרול ג׳קובי פרשנות חדשה של היצירה. היא הצביעה על אלמנטים סמליים בעלי משמעות מינית, ובהם צל בצורת איבר זכרי הנוצר על פני השולחן סביב הדמות הבועטת בכלב, בשילוב המלחייה ההפוכה ומפצח האגוזים שבידיה. לטענתה, רמזים אלה מבטאים מתח בין ריסון לתשוקה ומערערים על התפיסה הרווחת של התקופה הוויקטוריאנית כפוריטנית לחלוטין. ממצא זה עורר עניין מחודש ביצירה והוצג כדוגמה לאומץ הסגנוני והחברתי של מיליי ושל האחווה הפרה־רפאליטית.

## הצגה ופרשנות עכשווית

בשנת 2023 פורסם באתר At Sunnyside – Where Truth and Beauty Meet תיאור מקיף של היצירה, שבו הודגש מעמדה של "איזבלה" כאחת היצירות הראשונות שנעשו ברוח הפרה־רפאליטית. לפי התיאור, הציור נוצר זמן קצר לאחר ייסוד האחווה על ידי מיליי, בהיותו בן תשע־עשרה בלבד. האתר חזר על עיקרי הסיפור – אהבתם הטרגית של איזבלה ולורנצו, רציחתו בידי אחיה, גילוי גופתו ונטישת ראשה בעציץ ריחן שהיא משקה בדמעותיה – כסמל למיזוג בין יופי, סבל ונאמנות נצחית.

## קישורינם חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **איזבלה** בוויקישיתוף
## הערות שוליים