# שרשרת ההוויה הגדולה

איור של שרשרת ההוויה הגדולה מ-1579
**שרשרת ההוויה הגדולה** (Great Chain of Being) או **שרשרת הקיום הגדולה** או **"סולם הטבע"** (בלטינית: scala naturae) הוא רעיון פילוסופי פסאודו-מדע לפיו כל הישויות בעולם מסודרות בסולם ענקי שהעניק דרגה לכל יצירי הטבע, מהמורכב וה"מושלם" ביותר ועד לדברים הפשוטים וה"נחותים" ביותר. בגרסה העתיקה או הדתית שלו הסולם החל מאלוהים (או האלים או ישות מושלמת כלשהי) והמשיך במלאכים והאדם והלאה למטה לברואים "ירודים" יותר, ובכללם בעלי חיים, צמחים, וגם דוממים כמו מחצבים וסלעים. האדם שובץ בסולם זה בדרך כלל בין המלאכים ממעל ובעלי החיים מתחת. בגרסה המודרנית יותר של הסולם, הוא כולל רק יצורים חיים - כאשר האדם נמצא בראש הסולם כחיה המפותחת וה"מושלמת" ביותר ובמורד הסולם יש יצורים יותר ויותר פשוטים לכאורה עד ליצורים חד-תאיים.

הרעיון עצמו נובע מהפילוסופיה של אפלטון ואריסטו ותואר בצורה מסודרת על ידי הפילוסוף הרומי פלוטינוס. שתיאר שרשרת של יצורים חיים ויישויות נצחיות שמסודרת בצורה היררכית, מהפשוטות למורכבות, עד למגוון המלא של היקום. תפיסה זו של טבע היקום השפיעה רבות על המחשבה המערבית, במיוחד דרך הניאופלטוניסטים היוונים הקדומים ופילוסופיות נגזרות בתקופת הרנסאנס האירופי ובמאה ה‑17 ותחילת המאה ה‑18. הרעיון נוסח מחדש בזמן ולאחר פיתוח תורת האבולוציה, אך נזנח מאוחר יותר עקב היותו מבוסס על הבנה שגויה של ההיסטוריה של האבולוציה וכן בלבול בין תכונות "מורכבות" לבין תכונות אנושיות וכן עקב הבנה כי אין בהכרח יתרון אבולוציוני לתכונות מורכבות יותר.

## שרשרת ההוויה מימי יוון העתיקה ועד תקופת הנאורות

אפלטון ואריסטו, ובעקבותם הוגים רבים נוספים, תיארו את "שרשרת ההוויה הגדולה", שבה כל הדברים, כולל היצורים החיים, ואפילו הסלעים והמינרלים, מסודרים לפי דרגת ההתפתחות או המורכבות שלהם. שרשרת הקיום מתחילה בחומר דומם, צמחים, ובעלי החיים. בעלי החיים מסודרים בעצמם בין הפשוט למורכב או המפותח - עד שמגיעים לבני האדם ומעליהם ישויות אלוהיות שונות – מלאכים, רוחות, אלים או אל, תלוי באמונות הדתיות של ההוגים.

בתחילת הדרך שרשרת ההויה הגדולה הייתה חלק משורה של הצעות כיצד למיין את עולם הטבע. אריסטו טען כי האדם הוא בעל החיים המושלם ביותר. הוא גם הציע לדרג בעלי חיים לפי אופן הרבייה שלהם וטמפרטורת הגוף. עם זאת, הוא לא פיתח רעיון זה במידה רבה. פליניוס הזקן אף לא טרח לשלב אותו במסגרת האנצילקופידה שהכין, תולדות הטבע. הרעיון של סולם טבע נוסח לראשונה בצורה מסודרת על ידי הפילוסוף הניאופלטוניסטי הרומי פלוטינוס. לפי פלוטינוס, כל הדברים בעולם נוצרים מה"אחד" – מקור מושלם שממנו מתפשטים כל הישויות, מהפשוטות למורכבות, עד למגוון המלא של היקום.

בעוד שבימי יוון העתיקה רעיון שרשרת ההויה הגדולה היה אחד מיני הסברים רבים, באירופה הנוצרית של ימי הביניים הרעיון הפך לצורת החשיבה הדומיננטית או הבלעדית, על הטבע. בלטינית נקראה שרשרת ההוויה הגדולה scala naturae; ובצרפתית échelle des êtres. במקור, דרגות מורכבות אלה הוצגו כקבועות ובלתי משתנות, וכאשר הם יוצגו בחברה דתית הם ייצגו את "הסדר האלוהי" שנקבע כביכול בזמן בריאת העולם ונמשך לנצח.

האנתרופולוגים הצרפתים אמיל דורקהיים ומרסל מוס ציינו כי האופן שבו בני אדם מסתכלים ומארגנים את הטבע משקף, במידה מסוימת, את החברה בה הם חיים ואת הסדר החברתי שב. שרשרת ההוויה הגדולה היא דוגמה מצוינת לכך. בחברה המלוכנית החברה הייתה המאורגנת כהיררכיה נוקשה של מעמדות חברתיים : המלך בראש הפירמידה, מתחתיו נסיכים ודרגות שונות של אצילים, סוחרים ואומנים ועד איכרים, ואסלים ועבדים. ללפי תפיסה זו לכל אדם יש מקום משלו, בתוך מעמד חברתי קבוע, שאליו נולד ובו ימות, ואל לו לשאוף להגיע למעמד גבוה יותר. החברה דמיינה גם את הביוספרה כ"ממלכת החי" שבה יש היררכיה ברורה של מעמדות בלתי משתנים, שנובעת מסדר אלוהי.

במאה ה-17 ובראשית המאה ה-18 האמינו מדענים ו"פילוסופים של הטבע" באירופה בדרך כלל כמובן מאליו בהיסטורית העולם הבריאתנית על פי פשט המקרא: העולם נברא לפני כששת אלפי שנים, כאשר כל המינים נבראו בצורתם הנוכחית, ובראשם "נזר הבריאה" – האדם. חישובי הכרונולוגיה של העולם על פי המקרא היו עיסוק מדעי מכובד - לדוגמה אייזק ניוטון הקדיש לכך זמן רב. אבולוציה של אורגניזמים, בעלי-חיים ואדם לא הייתה מוכרת אפילו כרעיון. העולם אמנם תכופות אורגן באופן היררכי, אך בהיררכיה של מדרג בעיקר באמצעות שרשרת ההוויה הגדולה או "סולם הטבע".

דרקון נאבק בפיל, בספר החיות של אברדין שנכתב במאה ה-12. לפי התפיסה הנוצרית של אותה תקופה כל היצורים נוצרו בידי האל שמדגים בעולם את כוחו היצירתי וחוכמתו - ולפיכך כל יצור חי שיכול להתקיים - אכן מתקיים במקום כלשהו - כולל יצורים כמו דרקונים או קנטאורים
ההיסטוריון ארתור לאבג'וי זיהה שלושה מרכיבים בשרשרת ההוויה הגדולה: שפע, המשכיות והדרגתיות.

* **עקרון השפע (Plenitude)** רעיון זה נבע מתפיסה הנוצרית לפיה העולם עצמו הוא כלי קיבול לתוצרים שהאל בורא. לפי תפיסה זו, מגוון המינים הקיים הוא עדות לכך שהאל מפגין את חוכמתו וטובו. לפי רעיון זה, מאחר שהאל הוא כל יכול, ולדבר זה אין שום גבול, האל מבטא את כוחו היצירתי בכך שהוא מביא לידי קיום לא רק מספר סופי של צורות חיים, אלא את כל המינים האפשריים. כתוצאה מכך, לא התקיימה הבחנה ברורה בין מינים ממשיים לדמיוניים. מסיבה זו לחזירים, פילים ועורבים היה מקום בעולם אך גם לדרקונים, בתולות ים, וקנטוארים. כל "יצור חי" כזה היה אמור להתקיים בעולם במקום כלשהו. תפיסה זו באה לידי ביטוי בספרות הענפה של ספרי חיות שפרחו בימי הביניים ושפעו תאורים דמיוניים של בעלי חיים ושל יצורים מיתולוגיים שונים.
* **עקרון הרציפות (Continuity)** - עיקרון זה קבע כי אין פערים בין סוגים שונים של יצורים חיים. לכאורה יש קו טרסנדטי שעליו ממוקמים המינים השונים, וקו זה הוא רציף. לפי הנטען הקו הזה הוא ביטוי נוסף לחוכמתו של האל ולכוחו, כך שהוא ברא מינים שמתשלבים זה בזה. כך הומינואידים נחשבו חוליה שנמצאת בין הקופים לבין בני אדם. במאה ה-18 כאשר תיאר הרופא והאנטומאי הבריטי אדוארד טייסון , לראשונה בתולדות המדע המערבי, שימפנזה מצוי צעיר שנלכד באנגולה, הוא שיבץ אותו כ"חוליה" בעמדת ביניים בשרשרת הגדולה של ההוויה, בין הומינואידים לבין אדם.
* **עקרון ההדרגתיות (Gradation)** - עיקרון זה הניח כי קיימת "גאומטריה" של הסדר הטבעי כקו רציף העולה מן הנמוך ביותר (או הפשוט ביותר, או הפחות דומה לבני האדם) אל צורת החיים הגבוהה ביותר, המורכבת והאינטליגנטית ביותר - כלומר בני האדם. במובן זה הדירוגים הליניאריים שיקף את הסדר החברתי ההירכי. בגרסאות מסוימות של שרשרת ההוויה הגדולה, המין האנושי לא עמד בראש, אלא דווקא באמצע, מתחת להיררכיה שמימית של מלאכים (שגם אצלם יש היררכיה - של מלאכים חשובים יותר ופחות) המובילה לבסוף אל האל עצמו.

## שרשת ההוויה, שאלת העבדות ווהמחלוקת על מוצא האדם

 ערכים מורחבים – **תמיכה בעבדות, התנועה לביטול העבדות**

עם התפתחות חקר הטבע, החלו הוגים אירופאים להבין כי מיני בעלי חיים וצמחים עשויים להשתנות במשך העידנים השונים, וכי חלק מהמינים שהיו בעבר נכחדו ומינים אחרים התפחתו בשלב מאוחר יותר מאחרים. במאה ה-18 נוסף לרעיון שרשרת ההוויה הגדולה ממד חדש: תפיסת הקדמה. על רקע התקדמות מדעית והתפתחות כלכלית מהירה, התבססה השקפה הרואה את ההיסטוריה כתהליך מתמשך של שיפור. גילוי המאובנים והבנת התפתחות החיים לאורך זמן תרמו לפרשנות שלפיה ההיררכיה הטבעית אינה רק סטטית, אלא מתפתחת בהדרגה לאורך ההיסטוריה.

במאה ה-18 חוקרי טבע ניסו ליישב בין חקר הטבע לבין התנ"ך. דבר זה הוביל אותו לקיטוב הולך וגדל בין שני מחנות. אחת הסוגיות החברתיות המרכזיות בתקופה זו באירופה הייתה עבדות ובמיוחד סחר העבדים האטלנטי. בתקופה זו העבדות הוצדקה באופן הולך וגובר בטיעון כי הגזעים הלא אירופיים הם נחותים ופחות אנושיים. לעומתם מתנגדי העבדות טענו לעיתים קרובות כי המין האנושי כולו הוא מין אחד, שנוצר כאשר ברא אלוהים את האדם ביום השישי של בריאת העולם.

המחנה של המונוגניסטים (monogenists) הכירו בכך שבני האדם כיום הם בעלי מגוון צורות וצבעים, אם כי כולם נולדו לכאורה כצאצים של אדם וחווה. אם אדם וחווה היו בעלי מראה אירופאי אזי צבע העור ותווי הפנים של בני אדם אפריקאים נוצרו בהכרח בשלב מאוחר יותר, או שהתהליך היה הפוך - אדם וחווה כהי עור שחלק מהצאצאים שלהם הפך ללבן. מכאן שהנחה של מוצא יחיד למין האנושי כפי שתואר בבראשית יחד עם שונות אנושית הוביל לתאוריות ראשניות בדבר השתנות (אבולוציה) של המין האנושי.

חלק מן החוקרים האירופאים של אותה תקופה ביקשו להצדיק את מוסד העבדות באמצעות דה־הומניזציה של אפריקאים וקישרו בין גזעים "נחותים" לבין קופים באמצעת מדידות של הגולגולת והפנים. הפוליגניסטים (המאמינים במוצא מרובה של בני האדם), דחו את הפרשנות המילולית של המקרא וטענו כי לגזעים אנושיים שונים יש מוצא שונה. עם זאת, אותו מחנה קירב את כל המין האנושי אל הקופים, ובצורה משתמעת לקשר גם את האדם לשאר היצורים החיים. לפי ג'ורדן: “לכנות את השחור אדם ואת הקוף חיה פירושו למעשה לשבור את שרשרת ההוויה הגדולה”.

עם זאת היחסים בין שרשרת ההוויה הגדולה, דת, עבדות והאבולוציה היו מורכבים ולא עקביים - לדוגמה בצד מתנגדי העבדות הקוויקרים שהתנגדו לעבדות בשם התנ"ך, היו גם נוצרים ויהודים רבים שהצדיקו את העבדות בשם כתבי הקודש.

## קארולוס לינאוס - מיון עולם הטבע כעץ

שתי מחלוקות מרכזיות בביולוגיה של ראשית העת החדשה קשורות לפרשנויות שונות למושג "שרשרת ההוויה הגדולה": הראשונה עסקה בשאלת המיון הביולוגי והשניה בהכחדת מינים.

באמצע המאה ה-18 הבוטנאי והרופא השוודי קארולוס לינאוס פתח במבצע מיון טקסונומי פומרלי של עולם החי והצומח. לינאוס מיין את כל היצורים הידועים בתקופתו בקטגוריות מקוננות - ממלכות שמכילות מערכות, וכך הלאה - סדרות, סוגים ומינים. המיון בוצע על בסיס על בסיס המורפולוגיה והאנטומיה של היצורים החיים.

לינאוס עדיין לא שיער, ככל הידוע מכתביו, אפשרות של אבולוציה כלשהי. אך המיון שלו לא העניק דרגה שרירותית לכל יצור, אלא שייך אותו להיררכיה מקוּננת (nested hierarchy): כל מין אפשר למיין רק לסוג אחד, כל סוג רק לסדרה אחת, וכיוצא בזה, אבל כל סוג עשוי לכלול מספר מינים, כל סדרה מספר סוגים, וכיוצא בזה, המיון הנקרא כיום עץ פילוגנטי. השיטה המקוננת הזו אפשרה השוואה שיטתית בין אורגניזמים, אך לא תאמה תפיסות ליניאריות של "סולם" של הטבע.

לינאוס זכה להשפעה רחבה בקהילה המדעית, אך שיטתו עוררה התנגדות מצד חלק מהחוקרים, ובראשם חוקר הטבע הצרפתי ז'ורז'-לואי לקלר, הרוזן דה בופון. בופון טען כי הטבע מאורגן גם במדרג של גבוה ונמוך, וכי שיטת המיון עשויה לרמוז על מוצא משותף בין מינים קרובים - רעיון שאליו התנגד. בנוסף, הוא גרס כי אין די בתיאור תבניות בטבע, ויש לספק גם הסבר מדוע ואיך הן נוצרו.

לינאוס מיין לתוך העץ שלו גם את האדם, ולפי אותם עקרונות השוואתיים ששימשו אותו למיון שאר האורגניזמים. בניגוד לכמה חוקרי טבע אירופיים אחרים באותה תקופה, ללינאוס הייתה הזדמנות לחקור מספר קופים. הוא מצא שהם דומים להפליא לבני אדם, סיווג אותם לאותה סדרה וטָבַע עבורה את השם המדעי "פְּרימָטים", שפירושו בלטינית "ראשונים במעלה", בשל הכבוד שנפל בחלקם לכלול את נזר הבריאה. על פי שיטת השם הכפול שפיתח, לינאוס העניק לאדם את השם המדעי "הומו ספיינס" (שם הסוג: הומו, כלומר "אדם" בלטינית, ושם המין: סָפִּיֶינס = "נבון" ביוונית).

למעשה, לינאוס אף ביקש בתחילה לכלול את האדם באותו סוג יחד עם הקופים – *Simia* (מיוונית: קוף) – אך עקב התנגדות הכנסייה הלותרנית בשוודיה נאלץ להתפשר בסופו של דבר על סדרה בלבד (טקסון הביניים "משפחה" עדיין לא נטבע באותה תקופה). במהדורה משנת 1735 של ספרו המונומנטלי *Systema Naturae* הוא קרא לה "אנתרופומורפה" (Anthropomorpha, מיוונית: "בעלי צורת אדם"), ואף על כך ספג ביקורת. במכתב לאחד ממבקריו, יוהאן גאורג גמלין, כתב לינאוס:

>
> אין זה טוב בעיניך שסיווגתי את האדם עם האנתרופומורפה, אולי בשל המונח 'בעלי צורת אדם'. ואולם האדם לומד לדעת את עצמו. הבה לא נתקוטט על מילים. אין זה משנה לי באיזה שם נבחר. אך אני מבקש ממך ומכל העולם הבדל כלשהו המצדיק סוגים נפרדים לאדם ולקופים לפי העקרונות של מחקר הטבע. אני בהחלט אינני מכיר הבדל כזה. אילו רק סיפר לי מישהו על הבדל אחד ויחיד! אם הייתי קורא לאדם 'קוף' או להפך, הייתי מקים נגדי את כל התאולוגים. אולי זה מה שהייתי צריך לעשות מתוקף כללי התחום המדעי שלי.
>
>
>
>

במהדורה העשירית והחשובה מכולן של ספרו (1758) שינה לינאוס את השם אנתרופומורפה ל"פְּרימָטים". כיום נמצא פתרון של פשרה – קופי האדם הגדולים משויכים לסוגים נפרדים בתוך אותה משפחה, ההומינידים, עם האדם.

הן לינאוס והן דה בופון החזיקו בתפיסות בריאתניות ומונוגניסטיות (כלומר אמונה בכך שמוצא כל בני האדם אחד הוא), אך בופון הציע הסברים של שינוי הדרגתי בתוך מינים (מעין מיקרו-אבולוציה). לינאוס, מצדו, שתמך בתחילה בכך שכל המינים קבועים ואינם משתנים ריכך בהמשך את עמדתו. לינאוס כלל גם מיון של בני אדם לתת־קבוצות גאוגרפיות, תוך ייחוס תכונות אופייניות לכל קבוצה. לעומתו, בופון הדגיש את האחדות הבסיסית של המין האנושי, וראה בהבדלים בין קבוצות שונות תופעות חיצוניות בלבד. הבדל זה משקף גם את גישתם השונה ל"שרשרת ההוויה הגדולה": בופון יישם אותה בעיקר ברמה הכללית של עולם החי, אך בתוך מינים הדגיש שונות בלתי מכוונת; לעומת זאת, דחייתה של השרשרת אצל לינאוס לא מנעה שילוב של הבחנות היררכיות בתיאור קבוצות אנושיות.

## שרשרת ההוויה הגדולה ובעיית ההכחדה של מינים

המחלוקת הביולוגית גדולה הנוספת שנגעה ל"שרשרת ההוויה הגדולה" הייתה בעיית ההכחדה של מינים. חוקר הטבע האנגלי בן סוף המאה השבע עשרה, ג'ון ריי, הבהיר כי תפיסתו הבסיסית של הטבע תתערער אם יוכח שמין כלשהו נכחד. שכן דבר זה ייצג קרע בשרשרת הקוסמית; היא הייתה מעידה או על פגם יסודי בתכנון בריאתו של האל, או על שבריריות מעשה ידיו של האל מול פעולתו של האדם. ריי כתב כי הדבר יהווה, “פירוק של היקום”.

עם זאת, עד אמצע המאה ה-18 התברר כי הכחדה היא עובדת שהמדע צריך להכיר בה. לדוגמה הדודו, מהאי מאוריציוס נכחד ונעלם בגלל פעולות האדם. נוסף על כך, התגלו שרידי מאובנים. התברר שאלו יצורים פרהיסטוריים - הדומים אך שונים מכל מין מוכר בימנו - דבר שחייב את המדענים לשלב את ההכחדה כחלק בתאוריה מדעית שתתאר את תולדות החיים.

בראשית המאה ה-19 נעשו שני ניסיונות מרכזיים כדי להסביר כיצד לשלב את קיומם של מינים נכחדים כחלק מהסבר ביולוגי - מצד לאמארק וז'ורז' קיווייה. למארק פיתח תאוריה יצורים חיים מגיבים לאיום ההכחדה - דבר הגורם להם להטמיע שיפורים יציבים בתכונותיו. לאמארק שילב את ההבנה החדשה כי מינים משתנים עם הרעיון העתיק עם של "סולם הטבע", ויצר "סולם אבולציוני" שבו כביכול היצורים השונים מטפסים עם הזמן. במסגרת זו, הוא אף דמיין במפורש אפשרות של מעבר מקוף לאדם. בהסבר זה הסלעים מצד אחד ואלוהים והמלאכים מצד שני, נשארו מחוץ לסולם, אבל כל שאר היצורים עדיין מסודרים בהיררכיה: מהפרימיטיבי והפשוט – יצורים חד תאיים – ועד לאדם שמייצג כביכול את "נזר הבריאה" - היצור המורכב והמושלם ביותר.

לעומת זאת קיווייה יצא מן ההנחה כי שרשרת ההוויה הגדולה שגויה: בעקבות הגישה הלינאית, הוא זיהה ארבע קבוצות יצורים שאינן ניתנות להשוואה ולכן גם אינן ניתנות לדירוג - חולייתנים, רכיכות, חרקים וקרינאים (בעלי חיים בעלי סימטריה רדיאלית כמו כוכב ים). התאוריית של קיווייה כללה את ההכחדה כתופעה ממשית: מדי פעם מתרחשת הכחדה של בעלי חיים קיימים ואלו מוחלפים בצורות חיים חדשות. לפי הסבר זה, שינוי הדרגתי של מינים לא היה הכרחי.

בתקופה זו גם החל שינוי חברתי משמעותי בחברה המערבית- היררכיות חברתיות כלכליות ופוליטיות שהתקיימו במשך אלפי שנים התערערו, בעקבות עצמאות ארצות הברית ב-1776 ובמהפכה הצרפתית ב-1789. עם כי מוסד העבדות בארצות הברית ובדרום אמריקה עדיין ייצג מודל חברתי היררכי.

## זניחת הרעיון

אף כי הרעיון של "התקדמות" אבולוציונית היא רעיון נפוץ בציבור הכללי, המדע המודרני זנח את תאוריית שרשרת ההוויה הגדולה כפסאדו-מדע. גם אם ניתן לחשוב על מאיפיינים אובייקטיביים של "מידת מורכבות", כמו מספר התאים, או מספר סוגי רקמות שונות וכדומה, ההיסטוריה האבולוציונית של החיים בכדור הארץ לא מראה התקדמות רציפה וקבועה בשום מאפיין כזה. מאחורי כלי יצור חי שחי כיום יש מעל 3.5 מיליארד שנים של אבולוציה, מכוונת על ידי ברירה טבעית שסייעה לו ולאבותיו לשרוד בתנאי סביבה משתנים. מבנה היצורים החיים דומה לעץ ענקי או "שיח" בעלי אב קדמון משותף ולא "סולם" - ליצורים "פשוטים" כמו חיידקים אין "מטרה" ליצור יצורים מורכבים יותר ויש דוגמאות רבות ליצורים מורכבים יותר, שנכחדו בעוד שיצורים פשוטים יותר שרדו - לדוגמה הכחדת הדינוזאורים לעומת שרידת יצורים כמו ספוגים או מדוזות, או הכחדת בעלי חיים וצמחים רבים לעומת השרדות של חיידקים, ארכאונים וחד תאיים שהתפתחו מאות מיליוני שנים קודם לכן.

כאשר אפלטון הגה את "שרשרת ההוויה הגדולה" וכאשר למארק יצר את רעיון הסולם האבולוציוני, התכונות ה"פרימיטיביות" וה"מורכבות" נקבעו לפי רף שונה: עד כמה הן דומות לתכונות שיש לבני אדם - זו צורה של אנתרופוצנטריות המניחה במשתמע כי לבני האדם יש התכונות המורכבות או המושלמות ביותר. בעלי החיים הדומים ביותר לאדם, או אלו המסוגלים לעשות דברים שבני אדם טובים בהם במיוחד כמו תקשורת, פתירת בעיות וכו' – נדמים בעינינו כ"מפותחים" יותר. ניתן לטעון כי אם שרשרת ההוויה הייתה נוצרת על ידי נשר, היכולת לעוף ודאי נראית כמאפיין של בעלי החיים המפותחים, ואם הייתה נוצרת על ידי סלמון, כל החיים היו מדורגים על פי כשרון השחייה, ועל פי האפשרות לחיות הן במים מתוקים והן במים מלוחים. יש ביולוגים טוענים אין כל דרך אובייקטיבית לטעון שבני האדם מפותחים יותר מבז או מדבורה

עם הזמן למדו המדענים כי ליצורים חיים אחרים יש תכונות "נעלות" או "מורכבות" יותר שאין בהכרח לאדם או לבעלי חיים "מורכבים". לדוגמה צמחים רבים מכילים מספר עותקים גדול יותר של גנים לעומת בעלי חיים. קיום DNA גדול יותר מאפשר לצמחים להם גמישות רבה יותר להתמודד עם פתוגנים או תנאי סביבה קשים. אם התא החי הוא מעין "בית חרושת" שמסוגל לייצר תרכובות כימייות שונות כדי להתמודד עם תנאי הסביבה, אז התא של צמחים רבים הוא "בית חרושת" מורכב יותר.

התגלה גם כי ליצורים שונים יש חושים שלא התפתחו בקרב האדם או יצורים דומים לו - דבורים יכולות לזהות פרחים לפי קרינת על-סגול, מה שלא זמין לאדם. לפרפרים ולמינים אחרים יש יכולת ניווט מדויק על פני מרחקים גדולים באמצעות מגנטיות קרקעית- תכונה שלאדם אין.

יצורים שונים מסוגלים לחיות בתנאים קיצוניים יותר מהאדם ומסולים להתאים את עצמהם מהר יותר לנסיבות משתנות, דבר שמעניק להם יתרון אובלוציוני. לחיידקים יכולים לעבור מוטציות במהירות ולהתאים את עצמם לשינויים סביבתיים תוך שעות או ימים, בעוד שלבני אדם, בעלי חיים וצמחים הדבר לוקח הדבר לוקח דורות רבים - דבר זה יחד אסטרטגיית רבייה שונה מאפשרים לחיידקים לשרוד בסביבות שהאדם אינו מסוגל. לדובוני מים הם דוגמה קלאסית לבעל חיים שיש לו "תכונות נעלות" שלאדם אין, במיוחד בתחום שרידות בתנאים קשים - עמידות לקור קיצוני, עמידות לחום קיצוני (לזמן קצר), עמידות לריק ומחסור בחמצן, והם עמידים לקרינה רדיואקטיבית הרבה מעבר ליכולת של יונקים. תכונות אלה גורמות לכך שדובני מים נמצאים במגוון גדול מאד של סביבות שהאדם לא יכול לחיות בהן.

יצורים אחרים יכולים לחיות זמן רב בהרבה מהאדם (ישנונן גרינלנדי, אורן האצטרובל הזיפני. בעלי חיים כמו גלגיליות עלוקתיות מסוגלים לשרוד בחיים תקופות ארוכות של יובש וקור או לבצע העברה גנטית אופקית - דבר שהאדם אינו מסוגל לבצע. איברים שנחשבו בעבר ל"מושלמים" באדם, כמו עין אנושית (שהתפתחה מאבולוציה של עין כל החולייתנים), התגלו בדיעבד כסובלים מפגמים שונים שנובעים מאבולוציה של העין באופן של שלבים שנבנים זה על זה כך שלא ניתן לחזור בהם "חזרה ללוח השרטוט".

הליכת בני אדם התפתחה להליכה על שתיים (דו־רגליות, bipedalism) הוא אחד השינויים האבולוציוניים המרכזיים ביותר בהתפתחות האדם. הליכה בצורה זו בצורה זקופה, נחשבת לעיתים קרובות כיתרון עצום של האדם שכן היא אפשרה לו להשתמש בידיים כדי ליצור כלים שונים. עם זאת להליכת בני אדם יש גם חסרונות בריאותיים, והיא דוגמה ל"עיצוב לא תבוני" - עיצוב של איברים או מערכות בגוף בתהליך אבולוציוני, בשונה מהדרך בה מהנדס תבוני היה מבצע תכנון כזה. האדם הוא בעל חיים שבמשך כ-400 מיליון שנה אבותיו הלכו על ארבע ואילו הוא במשך כ-4 מיליון שנים – כ-1% מזמן האבולוציה שלו ביחס אליהם – הולך על שתיים באופן קבוע. מיקום ומבנה שאר האיברים בגוף עברו התאמות שונות - אך ללא היכולת של "חזרה ללוח השרטוט" כדי למקם או לעצב אותם מחדש בדרך הגיונית יותר. דבר זה גורר השלכות על כל איברי הגוף עם חסרונות עיצוביים ובריאותיים. דוגמה אחת היא עיצוב הגב האנושי הוא מעוצב בצורת S במקום בצורת C שקיימת אצל שאר היונקים הולכי על ארבע – דבר הגורר כאבי גב ובעיות נוספות. עיצוב בעייתי אחר הוא "מערות האף" או גתות, גתות הלסת העליונה נמצאות מאחורי הלחיים, פתחי הניקוז שלהם באדם נמצאות למעלה ודבר זה יוצר בעיה בניקוז הנוזלים שיש בהם לפעמים. בקרב רוב היונקים, ההולכים על ארבע, פתחי הניקוז הללו פונים קדימה וכך בעיה זו נמנעת מראש.

## ראו גם

* היסטוריה של הביולוגיה
* היסטוריית חקר האבולוציה
* הישרדות הכשירים ביותר
* על אדם
* לאמארקיזם
* אנתרופוצנטריות

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **שרשרת ההוויה הגדולה** בוויקישיתוף
## הערות שוליים