# מרטין סקורסזה

מרטין סקורסזה
Martin Scorsese|  |
| סקורסזה בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין, 2024 |
|
לידה |
17 בנובמבר 1942 (בן 83) ארצות הברית ניו יורק, מדינת ניו יורק, ארצות הברית  |
|
שם לידה | Martin Charles Scorsese  |
|
מדינה |
ארצות הברית, איטליה  |
|
סוגה מועדפת |
סרט דרמה, מותחן פשע, דרמה קומית, סרט פנטזיה, סרט דרמה היסטורית, סרט מלחמה, סרט היסטורי, סרט אימה פסיכולוגי, פילם נואר, סרט ויגילנטה, סרט מותחן, סרט אימה, סרט תיעודי, דרמה פסיכולוגית, סרט שוד, סרט קומדיה, סרט ספורט, סרט מאפיה, מותחן פסיכולוגי, סרט פעולה, סרט פשע, סרט מתח, סרט הרפתקאות, נאו-נואר, סרט אפי, סרט מסתורין, סרט דרמת פשע, מערבון, סרט ביוגרפי, פוסטמודרניזם  |
|
השכלה | * בית הספר לאמנויות על שם טיש
* תיכון קרדינל הייז
 |
|
תקופת פעילות |
מ-1962  |
|
השקפה דתית |
נצרות קתולית  |
|
בנות זוג | Laraine Marie Brennan (1965–1971 (כ־6 שנים)) * ג'וליה פרז (1976–1977 (כשנה))
* איזבלה רוסליני (1979–1982 (כ־3 שנים))
* ברברה דה פינה (1985–1991 (כ־6 שנים))
* הלן שרמרהורן מוריס (מ-1999)
 |
|
ילדים |
קתי סקורסזה, פרנצ'סקה סקורסזה, דומניקה קמרון-סקורסזה  |
|
פרסים והוקרה | * פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (25 בפברואר 2007)
* אביר הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית
* עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
* פרס מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית לסרט הטוב ביותר
* פרס באפט"א למפעל חיים (2012)
* פרס באפט"א לתסריט המעובד הטוב ביותר (1991)
* פרס באפט"א לבימוי הטוב ביותר (1991)
* פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר (1991)
* פרס סזאר של כבוד (2000)
* כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד
* קצין בלגיון הכבוד (6 בינואר 2005)
* פרס אוולין פ. ברקי
* פרס לזכר ג'ורג' פאל
* פרס אגודת מבקרי הקולנוע של דלאס-פורט וורת' לבמאי הטוב ביותר (2004)
* פרס נסיך אסטוריאס לאמנות (2018)
* פרס אגודת מבקרי הקולנוע של דלאס-פורט וורת' לבמאי הטוב ביותר (2006)
* פרס אמי לבימוי הטוב ביותר בסדרת דרמה (2011)
* דוב הזהב של כבוד (2024)
* פרס גראמי לסרט המוזיקלי הטוב ביותר (2005)
* פרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר - סרט קולנוע (2011)
* גלובוס הזהב על שם ססיל ב. דה-מיל (2010)
* פרס מרכז קנדי
* פרס מכון הסרטים האמריקאי על מפעל חיים (1997)
* אגדה חיה של ספריית הקונגרס
* פרס גילדת הבמאים האמריקנית
* פרס אור האמת (1998)
* פרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר - סרט קולנוע (2006)
* פרימיום אימפריאל (2016)
* פרס גלובוס הזהב (2003)
* פרס פסטיבל הקולנוע בקאן לבמאי הטוב ביותר (1986)
* אריה הכסף (1990)
* פרס דב הזהב (1995)
* פרס בריטניה (1993)
* פרס דקל הזהב (1976)
* פרס דוד דה דונטלו למפעל חיים
 |
|
חתימה |   |
| **פרופיל ב-IMDb** |
|   |

סקורסזה בקאן בשנת 2002
**מרטין צ'ארלס סקורסזה** (באנגלית: **Martin Charles Scorsese**; נולד ב-17 בנובמבר 1942) הוא קולנוען אמריקאי סיציליאני. הוא נחשב לאחת הדמויות הבולטות של תקופת הוליווד החדשה, ובכלל לאחד הבמאים המשפיעים והבולטים של המאה העשרים. סקורסזה זכה בפרסים רבים, כולל פרס האוסקר, פרס גלובוס הזהב ופרס אמי, וכן באות הרצאת ג'פרסון לשנת 2013.

## ביוגרפיה

### ילדותו

סקורסזה נולד בארצות הברית למשפחת מהגרים נוצרית שהגיעה מאיטליה. הוא גדל בשכונת "איטליה הקטנה" בניו יורק. משפחתו הייתה במעמד סוציו-אקונומי נמוך ואביו עבד כגהץ בחנות בגדים. מרטין הילד היה חולני וסבל רבות מאסתמה. הוא סיפר, כעבור שנים, שבאותם ימים בהם היה מסוגר בחדרו בעקבות התקפות האסתמה, היה מבלה שעות על גבי שעות בהתבוננות החוצה אל הרחוב וכך החל להתגבש חזונו הוויזואלי יוצא הדופן, שיבוא לידי ביטוי בסרטיו הקולנועיים. החיים ב"איטליה הקטנה" היו קשים ואלימים ורבים מחבריו של סקורסזה נהפכו לעבריינים.

### לימודיו

סקורסזה עצמו נמשך אל הדת ונרשם ללימודי כמורה, אך הוא סולק מהסמינר בעקבות התנהגות פרועה ומראה חיצוני מוזנח. לאחר מכן הלך בעקבות אהבתו הגדולה השנייה: הקולנוע. הוא נרשם לאוניברסיטת ניו יורק במגמת קולנוע והיה תלמיד מבריק שהכל ניבאו לו גדולות. ב-1964 סיים בהצטיינות יתירה את הלימודים באוניברסיטה ועד אז הספיק לצלם כמה סרטים קצרים. הוא החל לעבוד כעורך סרטים וערך, בין היתר, את הסרט זוכה פרס אוסקר "וודסטוק". ב-1965 החל לצלם את הפיצ'ר הראשון שלו "מי דופק על דלתי?". סיפור על אהבה שסופה ידוע מראש בין בריון מתבגר לבחורה שעברה אונס, על רקע רחובות "איטליה הקטנה" הסרט החל כסרט סטודנטים, צולם בהפסקות במשך שנתיים ויצא לאקרנים ב-1967. כמו כן ביים באותה שנה סרט קצר בן פחות משש דקות בשם "הגילוח הגדול".

#### המוטיבים בסרטיו

רבים מהמוטיבים בסרטיו של סקורסזה הם אוטוביוגרפיים וניזונים מחוויות הילדות שלו בשכונת מהגרים בניו-יורק של שנות ה-40 וה-50. פשע מאורגן (במיוחד של המאפיה הסיציליאנית), אלימות רחוב, המופיעים החל מסרטו הראשון כמו גם סמלי הכנסייה והדת שיעסיקו את סרטיו המאוחרים יותר.

### קריירה כבמאי

בסרט "איטליה הקטנה" גם החל שיתוף הפעולה של סקורסזה עם הארווי קייטל שיימשך לאורך שנות ה-70. לדברי סקורסזה, לפני שהוא מתחיל לצלם את סרטיו הוא מצייר אותם. הוא מצייר את כל הסצנות, את זוויות המצלמה.
לאחר "מי דופק על דלתי?" צילם סקורסזה את "כנופיית ברתה" (1972), שגם לא זכה להצלחה והותיר את סקורסזה בשוליים. בסרט זה שיחקו ברברה הרשי ודייוויד קאראדין בתפקידים הראשיים.

ב-1973 באה הפריצה הגדולה של סקורסזה. הוא עיבד לתסריט סיפור קצר שכתב שנים רבות לפני כן וקרא לו בשם "רחובות זועמים". סרט זה היה מעין המשך טבעי ל"מי דופק על דלתי?". הרווי קייטל שוב שיחק בתפקיד הבריון אובד העצות, על רקע הרחובות האלימים של "איטליה הקטנה", והכנסייה שפוקחת עין על הכול מרחוק. הסיסמה של הסרט הייתה: "אתה לא מכפר על החטאים שלך בכנסייה. אתה עושה את זה ברחוב".
בסרט מסופר על צ'ארלי (קייטל) שחולם על ניהול מסעדה שיעניק לו דודו ג'ובאני, ראש המאפיה השכונתי. אולם ג'ובאני לא מזדרז כל כך לתת לו את מבוקשו בגלל קשריו עם ג'וני בוי, מטורף ששקוע בחובות, ובגלל קשריו הרומנטיים עם בת דודתו של ג'וני בוי, טרזה, שחולה באפילפסיה. הסיום עקוב מדם. אולם את ההצגה גנב הפעם מישהו אחר: שחקן צעיר בשם רוברט דה נירו, שגילם את דמותו של ג'וני בוי המטורף. משחקו היה כה כובש וכה מרהיב, עד שרוב תשומת הלב שהופנתה לסרט, הופנתה אליו בגללו. "רחובות זועמים" הוקרן בפסטיבל קאן וזכה למחמאות גם מצד הצופים וגם מצד המבקרים. אמנם הסרט היה בסופו של דבר כישלון, אך הוא כיסה את הוצאותיו הנמוכות (חצי מיליון דולר) ופתח בפני סקורסזה שער לתעשיית הקולנוע של הוליווד. ב-1974 עשה סקורסזה פנייה חדה, וביים סרט פמיניסטי בשם "אליס לא גרה כאן יותר" בכיכובם של אלן בורסטין וכריס כריסטופרסון.

בינתיים התגלגל לידיו של סקורסזה תסריט שכתב פול שרדר על אודות נהג מונית שמידרדר למצב פסיכוטי. שרדר כתב את התסריט בהשראת ניסיון התנקשות כושל של מטורף במושל אלבמה, ובהשראת סרטיו של רובר ברסון "הנידון למוות ברח" ו"הכייס". סקורסזה היה להוט לביים את הסרט, וללהק את דה נירו לתפקיד הראשי, אולם לא נמצא לסרט מימון - מפיקים סברו שהוא אלים מדי וקודר מדי, ושהגיבור שלו היה זועם מדי. שני דברים הביאו בסופו של דבר את המימון הדרוש: אלן בורשטיין זכתה בפרס אוסקר על הופעתה ב"אליס לא גרה כאן יותר", וגם דה נירו זכה באוסקר על הופעתו ב"הסנדק 2". הסרט "נהג מונית" צולם במשך פרק זמן קצר בקיץ 1975, ועמד לחולל מהפכה בתעשיית הקולנוע בכל הקשור לאלימות על המסך. סקורסזה שילב בסרט מחוות רבות לסרטים שאהב: סרטי פילם נואר, ובעיקר סרטיו של ז'אן-לוק גודאר "ויקאנד", "פיירו המשוגע", "עד כלות הנשימה" ו"הבוז". סצנת הטבח בסוף הסרט הייתה גרפית מאוד ביחס למה שנראה על המסכים עד אז, בעיקר בגלל הריאליזם שבה. סקורסזה אמר עליה: "אני אוהב את הרעיון של קילוחי דם... זה כמו טיהור, אתם יודעים, מזרקות של דם. אבל זה גם משהו ריאליסטי. הבחור ששם את הדם, אמרתי לו לשים עוד קצת, הוא אמר שזה יהיה יותר מדי, אמרתי שזה בסדר". דמותו של דה נירו בסרט, היא אותה דמות שהוא משחק בכל סרטיו של סקורסזה: אדם שנע על התפר שבין שפיות לטירוף, והטירוף מנצח אותו פעם אחר פעם. הסצנה שבה דה נירו עומד מול המראה ואומר: “You Talking To Me?” נחשבת לאחת מן הסצנות הידועות ביותר בתולדות הקולנוע. הסרט זכה לפופולריות עצומה והדיון על האלימות שבו העסיק את כל אמריקה.

ב-1977 יצר סקורסזה את "ניו יורק, ניו יורק", שהוא, כהגדרתו, "מחזמר שהוא אנטי מחזמר". זוהי הצדעתו של סקורסזה לסרטים המוזיקליים של הוליווד עליהם הוא גדל. בסרט זה הוא מיזג את הליטוש אל הוליווד הקלאסית עם החיספוס והריאליזם של סרטיו הקודמים והתוצאה מפתיעה. הסרט לא זכה להצלחה, וסקורסזה הלך ושקע בעולם הסמים. הוא האמין שמותו קרוב, וכשרוברט דה נירו הציע לו לעשות את "השור הזועם" הוא אימץ את כל כוחותיו על מנת ליצור את סרטו הגדול ביותר, ושהאמין שגם יהיה האחרון.

ב-1978 יצא לאקרנים הסרט "הוואלס האחרון" סרט תיעודי שיצר סקורסזה על מופע הפרידה של להקת הרוק "הבנד", שנערך ב-25 בנובמבר 1976, בו התארחו בין השאר: אריק קלפטון, פול באטרפילד, ניל יאנג, ואן מוריסון, מאדי ווטרס, ג'וני מיטשל ובוב דילן.

### שנות השמונים

ב-1980 ביים את הסרט "השור הזועם", סיפור עלייתו ונפילתו של ג'ייק לה מוטה, אלוף העולם באיגרוף. הסרט נעשה על פי ספרו האוטוביוגרפי. ניו יורק שוב חוזרת להיות עיר אלימה ואכזרית, שמצולמת בשחור ולבן כהומאז' לסרטי הפילם נואר. דה נירו, אולי בתפקידו הגדול ביותר, מגלם אדם שיצריו המטורפים מונעים ממנו פעם אחר פעם להגיע לפסגה ולחיות בשלום עם הסובבים אותו, עד לנפילה הכואבת. דה נירו זכה בפרס אוסקר על משחקו.

ב-1981 ניסה בחור מעורער בנפשו לרצוח את הנשיא רייגן, בטענה שהושפע מ"נהג מונית". הפרשה השפיעה קשה על סקורסזה והוא שוב שקל לפרוש מתעשיית הקולנוע, אולם לבסוף החליט להישאר וב-1983 יצר את "מלך הקומדיה". בהמשך שנות ה-80 יצר סרט סוריאליסטי על ניו יורק, "שיגעון של לילה". ב-1986 ביים את "צבע הכסף" בכיכובם של פול ניומן וטום קרוז.

ב-1988 יצא לאקרנים הסרט "הפיתוי האחרון של ישו", על פי תסריט שעובד על בסיס הרומן באותו השם מאת ניקוס קאזאנצאקיס, שהציג את ישו כנאבק בפיתויים ובפחדים שונים וחי את חייו באופן שונה מהמתואר בברית החדשה הסרט הוחרם על ידי הכנסייה ועל ידי ארגונים נוצריים שונים. הקרנתו של הסרט נאסרה גם בישראל על ידי המועצה לביקורת סרטים ומחזות, לאור המהומה שחולל כבר בעולם והחשש לפגיעה בקהילה הנוצרית. המועצה ביססה את החלטתה על פנייה של אנשי דת נוצרים, ולא על תוכן הסרט. ביוני 1989 החליט בית המשפט העליון, בהרכב של חמישה שופטים פה אחד, להתיר את הקרנתו. השופטים קבעו כי לא הייתה הצדקה לפסול את הסרט, כיוון שאין כל ודאות שהקרנתו תפגע בסדר הציבורי. השופטים קבעו כי העובדה שהסרט הוקרן במדינות נוצריות מובהקות כמו איטליה, ספרד, צרפת וגרמניה, הופכת את פסילתו בארץ ללא הגיונית. החלטת בית המשפט העליון הייתה תקדים שהחליש את כוחה של הצנזורה על סרטים בישראל.

### שנות התשעים

ב-1990 חזר לטריטוריות הישנות והידועות שלו עם "החבר'ה הטובים", סרט מאפיה, שאהוב במיוחד על מעריציו האדוקים. שוב משחק דה נירו את המטורף שמערער את סביבתו. גם רבים משחקני הסופרנוס העתידיים משחקים בסרט הזה. הוריו של סקורסזה מבליחים אף הם להופעות אורח קצרות, והסרט, שמציג שוב את חזונו הוויזואלי יוצא הדופן של סקורסזה, הפך לקלאסיקה מיידית ולאחד מסרטי המאפיה הטובים שנעשו.

שנה מאוחר יותר עשה סקורסזה חידוש ל"פסגת הפחד" של ג'יי לי תומפסון, עם דה נירו בתפקיד הראשי, של אסיר משוחרר שיוצא לנקום בעורך דינו (ניק נולטה). היה זה סרטו הקופתי ביותר של סקורסזה עד לשנה זו.

ב-1993 יצר את "עידן התמימות", שזכה להצלחה רבה, הן אמנותית והן מסחרית. ב-1995 יצר את "קזינו", שהישגיו היו דומים לאלו של "החבר'ה הטובים". סרטו הבא "קונדון" מ-1997, אשר מבוסס על חייו וכתביו של טנזין גיאטסו, נכשל בקופות. ב-1999 יצר, את "לגעת במוות", שהיווה המשך רעיוני ל"נהג מונית". את התסריט כתב פול שרדר, וניקולס קייג' היה השחקן הראשי. אך זה לא עזר לסרט להצליח בקופות. הוא גם שיחק בסרט "חלומות" של אקירה קורוסאווה בתפקיד הצייר ואן גוך.

### שנות האלפיים

ב-2002 חזר סקורסזה לעניינים עם "כנופיות ניו יורק". היה זה הסרט הראשון שבו שיתף פעולה עם לאונרדו די קפריו, שיתוף פעולה חדש ומסקרן. הסרט הציג אלימות קשה בימיה הראשונים של ניו יורק, כשכנופיות נלחמו על טריטוריות ביניהן. סקורסזה חלם על עשיית הסרט הזה במשך 20 שנה, ולצורך עשייתו הועמד לידיו התקציב הגדול ביותר בקריירה שלו. הסרט לא היה הצלחה גדולה אך כיסה את עלויותיו, וסקורסזה זכה בפרס גלובוס הזהב על בימויו.

ב-2004 יצא סרטו "הטייס", אפוס מרהיב על אודות הווארד יוז, הגאון המוזר, שרשם הישגים רבים בתחום הקולנוע והתעופה. זהו אחד הסרטים הגדולים ביותר של סקורסזה מבחינה ויזואלית. הביקורות היו חיוביות ברובן, והסרט גם הצליח בקופות. הסרט היה מועמד ל-11 פרסי אוסקר ובכללם פרס הבימוי לסקורסזה. אולם גם בטקס זה הפסיד סקורסזה, הפעם לקלינט איסטווד.

ב-2005 ביים סרט דוקומנטרי על בוב דילן, "אין דרך הביתה". באותה שנה גם החל לעבוד על סרט מאפיה חדש שנקרא "השתולים" (עלילת הסרט מבוססת על הסרט ההונג קונגי "דרך ללא מוצא" משנת 2002), בכיכובם של לאונרדו דיקפריו, ג'ק ניקולסון ומאט דיימון. הסרט יצא לאקרנים באוקטובר 2006, והיה לסרט המצליח ביותר של סקורסזה בקופות, בד בבד עם הצלחתו הביקורתית המרשימה. הסרט זיכה את סקורסזה, לראשונה, ב"פרס אוסקר" בקטגוריית "הבמאי הטוב ביותר", ואף זכה בקטגוריית "הסרט הטוב ביותר".

### העשור השני של המאה ה-21

ב-2008 יצא לאקרנים הסרט "Shine a Light", סרט תיעודי על הופעה של להקת "הרולינג סטונז". באותה שנה החל גם סקורסזה לעבוד על הסרט "שאטר איילנד", מותחן פסיכולוגי המבוסס על רומן בעל אותו שם משנת 2003 מאת דניס ליהיין. גם בסרט זה כיכב לאונרדו די קפריו לצד בן קינגסלי, מארק ראפלו ואחרים. הסרט יצא לאקרנים ב-19 בפברואר 2010.

בטקס פרסי גלובוס הזהב, שנערך ב-17 בינואר 2010, הוענק לסקורסזה פרס על מפעל חיים. באוקטובר 2011 יצא לאור סרטו על ג'ורג' הריסון, "חיים בעולם חומרני".

סקורסזה זכה בפרס גלובוס הזהב השלישי שלו בקריירה בטקס של 2011 על עבודת הבימוי שלו בסרט "הוגו".

בינואר 2012 קיבל סקורסזה את פרס עמית באפט"א, פרס על מפעל חיים שמוענק על ידי האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה

בדצמבר 2013 יצא לאור סרטו "הזאב מוול סטריט" בכיכובו של לאונרדו די קפריו. זהו שיתוף הפעולה החמישי בין הבמאי לשחקן.

בדצמבר 2016 יצא לאור סרטו "שתיקה", אותו פיתח במשך 25 שנים. בסרט מככבים ליאם ניסן, אנדרו גארפילד ואדם דרייבר. בשנה זו הוענק לו פרס פרמיום אימפריאלה היפני בקטגוריית תיאטרון/קולנוע. בשנת 2019 ביים את הסרט "האירי" בכיכובם של רוברט דה נירו ואל פצ'ינו, בסרט שהופק בשיתוף פעולה עם נטפליקס.

בשנת 2017 החלה הפקת העיבוד לספר "רוצחי פרח הירח", אותו ביים סקורסזה בכיכובם של לאונרדו דיקפריו ורוברט דה נירו. העלילה מתרחשת בשנות העשרים סביב השבט האינדיאני אוסייג' שחי בעיר אוקלהומה. הילידים נהרגים בזה אחר זה לאחר שאחד מהם התעשר כשגילה נפט, מעשי הטבח באוסייג' תופסים את תשומת לב ה-FBI שפותחים בחקירה. צילומי הסרט החלו ב-2021.

בשנת 2025 שיחק סקורסזה בתור איזאיה בסרט הדרמה "בידיים של דאנטה" של הבמאי ג'וליאן שנאבל לצד שחקנים כמו אל פצ'ינו וגל גדות.

## טלוויזיה

בשנת 2010, HBO החלה לשדר את סדרת הדרמה של סקורסזה, "אימפריית הפשע". הסדרה נכתבה על ידי טרנס ווינטר ובוימה על ידי סקורסזה, ומגוללת את סיפורה של אטלנטיק סיטי בראשית ימיה, בתחילת המאה ה-20. ב-2011 זכה סקורסזה, לראשונה בקריירה שלו, בפרס אמי בקטגוריית הבמאי הטוב ביותר של סדרת דרמה. ב-2016 החלה HBO לשדר את הסדרה ויניל שיצר סקורסזה יחד עם מיק ג'אגר, ריץ' כהן וטרנס וינטר.

בשנת 2021 עלתה סדרה דוקומנטרית בנטפליקס, בת שבעה פרקים בבימויו, בשם "נגיד שזאת עיר" אודות השקפת עולמה וקורותיה של פראן ליבוביץ בעיר הגדולה ניו יורק.

בשנת 2025 הצטלם לסדרה הדוקומנטרית "מר סקורסזה" שיצרה רבקה מילר עבור "אפל TV פלוס" שכללה חמישה פרקים ומכסה את חייו של סקורסזה מתקופתו כסטודנט באוניברסיטת ניו יורק ועד ימינו. מילר קיבלה "גישה בלתי מוגבלת" לארכיון האישי של סקורסזה עבור הפרויקט.

## פילמוגרפיה חלקית

### סרטים עלילתיים

* מי זה דופק על דלתי? - 1967
* כנופיית ברטה - 1972
* רחובות זועמים - 1973
* אליס לא גרה כאן יותר - 1974
* נהג מונית - 1976
* ניו יורק, ניו יורק - 1977
* הוואלס האחרון - 1978
* נער אמריקני - 1978
* השור הזועם - 1980
* מלך הקומדיה - 1983
* שיגעון של לילה - 1985
* צבע הכסף - 1986
* הפיתוי האחרון של ישו - 1988
* סיפורי ניו יורק - החלק "שיעורי חיים" - 1989
* החבר'ה הטובים - 1990
* פסגת הפחד - 1991
* עידן התמימות - 1993
* קזינו - 1995
* קונדון - 1997
* לגעת במוות - 1999
* כנופיות ניו יורק - 2002
* הטייס - 2004
* השתולים - 2006
* שאטר איילנד - 2010
* הוגו - 2011
* הזאב מוול סטריט - 2013
* שתיקה - 2016
* האירי - 2019
* רוצחי פרח הירח - 2023
* מה שקורה בלילה

### טלוויזיה

* סיפורים מופלאים, הפרק: "מראה, מראה" - 1986
* אימפריית הפשע - 2010–2014
* ויניל - 2016
* נגיד שזאת עיר - 2021

### סרטים תיעודיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
* בוב דילן במסע הופעות 1975: סרט תיעודי מאת מרטין סקורסזה - 2019
* לפני המבול - 2016

### סרטים קצרים וקליפים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
* הגילוח הגדול - 1967
* Bad - וידאו קליפ של מייקל ג'קסון, 1987
* Somewhere Down the Crazy River - וידאו קליפ של רובי רוברטסון, 1987

## פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1974 | פסטיבל הקולנוע בקאן | דקל הזהב | אליס לא גרה כאן יותר | **מועמדות** |  |
| 1976 | פרס האקדמיה הבריטית לקולנוע | הסרט הטוב ביותר | **זכייה** |  |
| הבימוי הטוב ביותר | **מועמדות** |  |
| פסטיבל הקולנוע בקאן | דקל הזהב | נהג מונית | **זכייה** |  |
| 1977 | פרס האקדמיה הבריטית לקולנוע | הסרט הטוב ביותר | **מועמדות** |  |
| הבימוי הטוב ביותר | **מועמדות** |  |
| 1981 | פרס גלובוס הזהב | הבמאי הטוב ביותר | השור הזועם | **מועמדות** |  |
| פרס אוסקר | הבמאי הטוב ביותר | **מועמדות** |  |
| 1983 | פסטיבל הקולנוע בקאן | דקל הזהב | מלך הקומדיה | **מועמדות** |  |
| 1984 | פרס האקדמיה הבריטית לקולנוע | הבימוי הטוב ביותר | **מועמדות** |  |
| 1986 | פרס סזאר | הסרט הזר הטוב ביותר | שיגעון של לילה | **מועמדות** |  |
| פסטיבל הקולנוע בקאן | דקל הזהב | **מועמדות** |  |
| הבמאי הטוב ביותר | **זכייה** |  |
| 1989 | פרס אוסקר | הבמאי הטוב ביותר | הפיתוי האחרון של ישו | **מועמדות** |  |
| 1990 | פרס סזאר | הסרט הזר הטוב ביותר | החבר'ה הטובים | **מועמדות** |  |
| 1991 | פרס גלובוס הזהב | הבמאי הטוב ביותר | **מועמדות** |  |
| התסריט הטוב ביותר (עם ניקולס פילגי) | **מועמדות** |  |
| פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין | דוב הזהב | פסגת הפחד | **מועמדות** |  |
| פרס האקדמיה הבריטית לקולנוע | הסרט הטוב ביותר (עם ארווין וינקלר) | החבר'ה הטובים | **זכייה** |  |
| הבימוי הטוב ביותר | **זכייה** |  |
| התסריט המעובד הטוב ביותר (עם ניקולס פילגי) | **זכייה** |  |
| פרס אוסקר | הבמאי הטוב ביותר | **מועמדות** |  |
| התסריט הטוב ביותר המבוסס על חומרים ממדיום אחר (עם ניקולס פילגי) | **מועמדות** |  |
| 1994 | פרס גלובוס הזהב | הבמאי הטוב ביותר | עידן התמימות | **מועמדות** |  |
| פרס אוסקר | התסריט הטוב ביותר המבוסס על חומר שהופק או פורסם בעבר (עם ג'יי קוקס) | **מועמדות** |  |
| 1996 | פרס גלובוס הזהב | הבמאי הטוב ביותר | קזינו | **מועמדות** |  |
| 1999 | פרס סזאר | פרס לשם כבוד |  | **זכייה** |  |
| 2022 | פרס סזאר | הסרט הזר הטוב ביותר | כנופיות ניו יורק | **מועמדות** |  |
| 2003 | פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי | הבמאי הטוב ביותר | **מועמדות** |  |
| פרס גלובוס הזהב | הבמאי הטוב ביותר | **זכייה** |  |
| פרס האקדמיה הבריטית לקולנוע | הבימוי הטוב ביותר | **מועמדות** |  |
| פרס אוסקר | הבמאי הטוב ביותר | **מועמדות** |  |
| 2004 | פרס גראמי | פסקול האוסף הטוב ביותר עבור מדיה חזותית | **מועמדות** |  |
| 2005 | פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי | הבמאי הטוב ביותר | הטייס | **זכייה** |  |
| פרס גלובוס הזהב | הבמאי הטוב ביותר | **מועמדות** |  |
| פרס האקדמיה הבריטית לקולנוע | הבימוי הטוב ביותר | **מועמדות** |  |
| פרס גראמי | סרט המוזיקה הטוב ביותר | *Martin Scorsese Presents the Blues: A Musical Journey* | **מועמדות** |  |
| פרס אוסקר | הבמאי הטוב ביותר | הטייס | **מועמדות** |  |
| 2006 | פרס גראמי | סרט המוזיקה הטוב ביותר | בוב דילן: אין כיוון הביתה | **זכייה** |  |
| 2007 | פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי | הבמאי הטוב ביותר | השתולים | **זכייה** |  |
| פרס גלובוס הזהב | הבמאי הטוב ביותר - סרט קולנוע | **זכייה** |  |
| פרס האקדמיה הבריטית לקולנוע | הבימוי הטוב ביותר | **מועמדות** |  |
| פרס אוסקר | הבמאי הטוב ביותר | **זכייה** |  |
| 2011 | פרס אמי לבידור בפריים טיים | הבימוי הטוב ביותר בסדרת דרמה | אימפריית הפשע | **זכייה** |  |
| 2012 | פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי | הבמאי הטוב ביותר | הוגו | **מועמדות** |  |
| פרס מוזיקה+סרט |  | **זכייה** |  |
| פרס גלובוס הזהב | הבמאי הטוב ביותר | הוגו | **זכייה** |  |
| פרס האקדמיה הבריטית לקולנוע | פרס עמית באפט"א |  | **זכייה** |  |
| הבימוי הטוב ביותר | הוגו | **מועמדות** |  |
| הסרט התיעודי הטוב ביותר (עם אוליביה האריסון ונייג'ל סינקלייר) | ג'ורג' האריסון: חי בעולם חומרני | **מועמדות** |  |
| פרס אוסקר | הסרט הטוב ביותר (עם גרהם קינג) | הוגו | **מועמדות** |  |
| הבמאי הטוב ביותר | **מועמדות** |  |
| 2014 | פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי | הבמאי הטוב ביותר | הזאב מוול סטריט | **מועמדות** |  |
| פרס האקדמיה הבריטית לקולנוע | הבימוי הטוב ביותר | **מועמדות** |  |
| פרס אוסקר | הסרט הטוב ביותר (עם לאונרדו דיקפריו, ג'ואי מקפרלנד ואמה טילינגר קוסקוף) | **מועמדות** |  |
| הבמאי הטוב ביותר | **מועמדות** |  |
| 2018 | פסטיבל הקולנוע בקאן | כרכרת הזהב |  | **זכייה** |  |
| 2020 | פרס גלובוס הזהב | הבמאי הטוב ביותר | האירי | **מועמדות** |  |
| פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי | הבמאי הטוב ביותר | **מועמדות** |  |
| פרס האקדמיה הבריטית לקולנוע | הסרט הכי טוב (עם רוברט דה נירו, ג'יין רוזנטל ואמה טילינגר קוסקוף) | **מועמדות** |  |
| הבימוי הטוב ביותר | **מועמדות** |  |
| פרס אוסקר | הסרט הטוב ביותר (עם רוברט דה נירו, ג'יין רוזנטל ואמה טילינגר קוסקוף) | **מועמדות** |  |
| הבמאי הטוב ביותר | **מועמדות** |  |
| 2024 | פרס גלובוס הזהב | הבמאי הטוב ביותר | רוצחי פרח הירח | **מועמדות** |  |
| התסריט הטוב ביותר (עם אריק רות') | **מועמדות** |  |
| פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי | הבמאי הטוב ביותר | **מועמדות** |  |
| התסריט המעובד הטוב ביותר (עם אריק רות') | **מועמדות** |  |
| פרס האקדמיה הבריטית לקולנוע | הסרט הכי טוב (עם דן פרידקין, בראדלי תומאס ודניאל לופי) | **מועמדות** |  |
| פרס אוסקר | הסרט הטוב ביותר (עם דן פרידקין, בראדלי תומאס ודניאל לופי) | **מועמדות** |  |
| הבמאי הטוב ביותר | **מועמדות** |  |
| פרס גילדת הכותבים של אמריקה | התסריט המעובד הטוב ביותר (עם אריק רות') | **מועמדות** |  |
| 2025 | פרס אמי לבידור בפריים טיים | שחקן האורח הטוב ביותר בסדרת קומדיה | The Studio | **מועמדות** |  |

## לקריאה נוספת

* זאב רב נוף, **מסך גדול**. הוצאת כתר 1982.
* "**מיסטר סקורסזה**" - סדרת טלוויזיה תיעודית (אפל TV)

* Marc Raymond, **Hollywood's New Yorker: The Making of Martin Scorsese**, SUNY Press, 2013

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **מרטין סקורסזה** בוויקישיתוף

* מרטין סקורסזה, ברשת החברתית פייסבוק
* מרטין סקורסזה, ברשת החברתית אינסטגרם
* מרטין סקורסזה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מרטין סקורסזה, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* מרטין סקורסזה, באתר AllMovie (באנגלית)
* מרטין סקורסזה, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* מרטין סקורסזה, באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* מרטין סקורסזה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* מרטין סקורסזה, באתר AllMusic (באנגלית)
* מרטין סקורסזה, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* מרטין סקורסזה, באתר Discogs (באנגלית)
* מרטין סקורסזה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אבנר שביט‏, יום הולדת למרטין סקורסזה: 70 סיבות לאהוב אותו, באתר וואלה, 16 בנובמבר 2012
* אורן בן-סימון, מרטין סקורסזה בן 70: עם שתי הידיים על ההגה, באתר ynet, 17 בנובמבר 2012
* מרטין סקורסזה, ‏לקרוא את שפת הקולנוע, באתר "אלכסון", 24 באוקטובר 2013
* איתן לשם, עכבר העיר, הבמאי שנשאר אחרון: מרטין סקורסזה עדיין יורה, באתר הארץ, 17 בינואר 2017
* תום שובל, מרטין סקורסזי בן 80, באתר הארץ, 16 בנובמבר 2022
* מרטין סקורסזה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

## הערות שוליים

| מרטין סרקוסזה – פרסים |
| --- |
|

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**: **2005: אנג לי (הר ברוקבק)** | **פרס גילדת הבמאים של אמריקה – במאי בסרט קולנוע2006: מרטין סקורסזה (השתולים)**  | **הבא**: **2007: האחים כהן (ארץ קשוחה)** |

 |

 |