# ג'ן שקובסקי

ג'ן שקובסקי
Jan Schakowsky|  |
| ג'ן שקובסקי |
|
לידה |
22 במאי 1944  (בת 82) שיקגו, אילינוי, ארצות הברית |
|
מדינה | ארצות הברית ארצות הברית |
|
השכלה | * אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין (1965)
* תיכון רוג'ר צ'. סאליבן
 |
|
מפלגה |  המפלגה הדמוקרטית |
|
השקפה דתית |
יהדות  |
|
בן זוג |
רוברט קרמר |
|
פרסים והוקרה |
היכל התהילה הגאה של שיקגו (2015)  |
|
חתימה |   |
|
schakowsky.house.gov |
|

חברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז ה-9 של אילינוי|
3 בינואר 1999 – מכהנת (27 שנים) |
|
→ סידני ייטס |

 |

**ג'ניס "ג'ן" שקובסקי** (באנגלית: **Janice "Jan" Schakowsky**; נולדה ב-22 במאי 1944) היא פוליטיקאית יהודייה-אמריקאית מהמפלגה הדמוקרטית, המכהנת משנת 1999 כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז ה-9 של מדינת אילינוי.

## ראשית חייה

שקובסקי נולדה בשם **ג'ניס דנוב** (**Janice Danoff**) בשיקגו שבאילינוי, לטילי (לבית קונסו) ואירווין דנוב. הוריה היו מהגרים יהודים, אביה היגר מליטא ואמה היגרה מרוסיה. היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת אילינוי ב-1965 עם תואר ראשון במדע המדינה בהתמחות בחינוך יסודי. שקובסקי, חסידה מושבעת של זכויות הצרכן, הייתה ב-1999 האחראית על החוק הדורש הדפסה של תאריכים מעודכנים במוצרי מכולת. היא הייתה מנהלת פרויקטים בארגון לפעולה ציבורית מ-1976 ועד 1985. לאחר מכן מונתה למנכ"לית מועצת המדינה לאזרח הוותיק, תפקיד בו כיהנה כחמש שנים עד 1990. ב-1990 נבחרה לבית המחוקקים של אילינוי, שם שירתה ארבע כהונות.

## קריירה

שקובסקי יחד עם חבר הסנאט של אילינוי ג'פרי שנברג, בעת הכרזת התמודדותו לנשיאות של ברק אובמה, 10 בפברואר 2007
ב- 1996 הודיע סידני ייטס, אשר ייצג את המחוז ה-9 מאז 1949 (מלבד סבב בחירות אחד שהוא רץ בו לסנאט ב-1962), שהוא לא ירוץ לבחירות מחדש ב-1998. שקובסקי ניצחה בקלות את הפריימריס של הדמוקרטים, אשר הבטיח לה ניצחון במחוז הדמוקרטי החשוב הזה. היא ניצחה בבחירות הכלליות בנובמבר, עם 75% מהקולות ומאז ניצחה בקלות בבחירות מחדש ארבע פעמים, כל פעם עם 70% או יותר מהקולות. היא רק האדם השלישי המייצג את המחוז מאז 1949.

שקובסקי היא אחת מן החברים הליברלים ביותר בבית הנבחרים, וכן מבין נציגיה של אילינוי בקונגרס. היא חברת בשדולת חברי הקונגרס הפרוגרסיבי. היא מדורגת לעיתים קרובות בין 90% -ל-100% בקבוצות אינטרסים ליברליות ופרוגרסיביות ודירוג חד ספרתי בקבוצות שמרניות. בשימועים שנעשו על ידי ועדת המשנה לאנרגיה ומסחר ביולי 2006, שקובסקי הביעה דאגה שהדו"ח מהאקדמיה הלאומית למדע שמראה סתירה בין מדענים שחוקרים את ההתחממות הגלובלית עלול "לשמש בצורה כזו שתטיל ספק בכל האומה, שהמדינה שלנו וכל שאר העולם המפותח והמתועש לא צריך לעשות דבר לגבי התחממות גלובלית".

בזמן כהונתה בקונגרס, שקובסקי ידועה בתמיכה שלה בנושאי נשים והיא מקורבת למנהיגת הדמוקרטים בבית הנבחרים, ננסי פלוסי. דווח עליה שהיא התקשרה לכל אחת מהשותפות בחברות עורכי הדין בשיקגו במהלך המרוץ הראשון שלה לתפקיד ב-1998 וזכתה בשבחים לאומיים על המיומנות בהתרמות לקמפיין.

שקובסקי התנגדה בגלוי למלחמת עיראק. היא הייתה מבין התומכים הראשונים והבולטים ביותר של הסנאטור ברק אובמה לפני ניצחונו בפריימריז הדמוקרטי עבור המושב של אילינוי ותמכה באופן פעיל במרוץ שלו למינוי למועמד הדמוקרטי לנשיאות.

שקובסקי הייתה חברה בוועדה לאנרגיה ומסחר, בוועדת המשנה למחסר, סחר והגנת הצרכן, בוועדת המשנה לסביבה וחומרים מסוכנים, בוועדת המשנה לבריאות, בוועדת המשנה לבקרה וחקירות, בוועדת המשנה לבקרה וחקירות ועוד.

קיבלה את הוקרת מועדון הלהט"בים של שיקגו על פעילותה בנושא זכויות להט"ב ב-2015. הצביעה בעד זכויות טרנסג'נדרים ב-2021 ותוך כדי כך חלקה את הקשר האישי שלה לקהילה.

שאקובסקי תומכת בקהילת האשורים שבעיראק. ב-7 באוגוסט 2020 פרסמה הצהרה המכירה ביום השנה לטבח סימל שאירע ב-1933. היא גם תומכת בהחלטת בית הנבחרים, שאם תתקבל, תחייב את הממשל הפדרלי להכיר רשמית ברצח העם האשורי.

ב-1 באוקטובר 2020, חתמה שקובסקי יחד עם עשרות נציגי ציבור נוספים על מכתב לשר החוץ מייק פומפאו, מכתב שגינה את הפעולות ההתקפיות של אזרבייג'ן נגד המובלעת נגורנו קרבאך המאוכלסת בארמנים, גינתה את תפקידה של טורקיה בסכסוך נגורנו קרבאך וקראה להפסקת אש מיידית. המכתב מכנה את ארדואן (נשיא טורקיה) ואלייב (נשיא אזרבייג'ן) "שני דיקטטורים שקשרו קשר להשלמת מה שהתחיל ב-1915".

ב-8 במרץ 2023 חתמה שקובסקי, יחד עם 56 דמוקרטים על H.Con.Res. 21 המורה לנשיא ג'ו ביידן להוציא את החיילים האמריקאים מסוריה תוך 180 יום, אולם ההצעה לא התקבלה.

ב-5 במאי 2025 הודיעה שקובסקי על פרישתה מבית הנבחרים עם תום כהונתה בראשית ינואר 2027.

## יחסה לישראל

ביוני 1999, הייתה שקובסקי מבין יוזמי הצעת חוק שכללה קריאה למחלקת המדינה לכלול את נושא החיילים הנעדרים, זכריה באומל, יהודה כץ וצבי פלדמן בהידברות עם ממשלות ערב הנוגעות לדבר בהקשר לסיוע הכלכלי. באוגוסט 1999, ביקרה לראשונה בישראל כנציגה נבחרת לקונגרס, אבל ביקורה הראשון היה עוד במהלך כהונתה בבית המחוקקים של אילינוי. משחזרה שיבחה את הסכם ואי המתוקן שנחתם בין אהוד ברק ליאסר ערפאת, הסכם המשרטט יעד סופי להסכמי הקבע. היא ציינה שהסנטימנט לשלום בלט היטב בביקורה בישראל וציינה את חשיבות הערוץ הסורי-לבנוני כהמשך לצעד זה.

ב-1 במרץ 2000, היא תמכה בחוק בית הנבחרים 1883 שנקרא "מניעת תפוצת נשק לאיראן". חוק זה מטיל סנקציות על כל רשות שמעבירה לאיראן טכנולוגיה שתעזור לה לפתח נשק להשמדה המונית שיהווה איום על ישראל ועל בנות ברית אחרות באזור. בהקשר זה אמרה שקובסקי כי חייבים לעמוד נוקשים מול איראן ושאסור לעולם לתת למדינה זו לפתח נשק גרעיני כשהיא מאיימת על אחת מבנות הברית של אמריקה. באוקטובר של שנה זו, לאחר חטיפת החיילים בני אברהם, עדי אביטן ועומר סואעד בהר דב, היא הובילה יחד עם מרק קירק ופיטר פיצ'רלד את המאמץ בסנאט של ארצות הברית, עד שבאוגוסט 2001 התקבל המידע המודיעיני הישראלי "שקבע כמעט בוודאות" שהם אינם עוד בחיים.
באותו חודש היא הייתה מבין יוזמי הצעת החוק המביעה "סולידריות עם ישראל בזמן זה של משבר". הצעת החוק קוראת גם לסמכויות של הפלסטינים להשתמש בכל האמצעים "לעצור את האלימות, לכבד את המקומות הקדושים וליישב את כל התלונות דרך משא ומתן" ומשבח את ארצות הברית על מאמציה לקדם את תהליך השלום אשר "ימנע אובדן חסר ערך של חיים אצל כל הצדדים".

ב-6 ביוני של אותה שנה, לאחר הפיגוע בדולפינריום בתל אביב בו היו 21 הרוגים, שקובסקי נאמה בעצרת של הקהילה היהודית בשיקגו, לזכר חללי הפיגוע ולאות הזדהות עם ישראל. היא הדגישה את חשיבות המשך הפעילות האקטיבית של הקהילה היהודית לטובת ישראל, והתחייבה לעבוד בקונגרס כדי להבטיח את המשך מחויבותה של ארצות הברית לביטחונה של ישראל. ב-11 בספטמבר בשנה זו, בתגובה לפיגועים במגדלי התאומים היא אמרה : "אם ההתקפה המתועבת הזאת נועדה להרתיע את המחויבות שלנו לחופש והתמיכה שלנו לבנות הברית הדמוקרטיות, כמו ישראל, זה נכשל". ב-4 בדצמבר באותה שנה, 2001, אחרי פיגוע ההתאבדות הכפול במדרחוב בן-יהודה בירושלים בו היו 11 הרוגים ופיגוע התאבדות באוטובוס אגד בשכונת חליסה בחיפה בו היו 15 הרוגים, היא השתתפה בטקס זיכרון לחללי הפיגועים. טקס זה, עם קהילת יהודי שיקגו שהתאחדה בנושא לאות הזדהות עם ישראל, התקיים בהשתתפות הקונסול הכללי הישראלי למערב התיכון ובארגון מועצת יחסי הקהילה היהודית (JCRC). בנאומה היא השוותה את המאורע לפיגועי 11 בספטמבר.

באפריל 2002, שקובסקי הצביעה בעד החוק המביע סולידריות עם ישראל במלחמתה בטרור ובאוקטובר הצביעה נגד הסמכת הנשיא לפתוח במלחמת עיראק. בהסבירה את התנגדותה למלחמה היא אמרה, "בשבילי, זה אומר שישראל, בת הברית הטובה ביותר שלנו במזרח התיכון, תהפוך למטרה של התקפות אלו, סדאם חוסיין קרוב לוודאי ישחרר את הרסן וישתמש בכל תחמושת כימית או ביולוגית שאולי יש לו כלפי ישראל, המזרח התיכון יבער והעולם הערבי והמוסלמי יתאחד כנגד ארצות הברית וישראל".

באפריל 2003 היא דיברה בפני קבוצת ה-"סטודנטים למען ישראל", והביעה את דעתה בנושא תהליך השלום: "אני אישה יהודייה, חברת בית הנבחרים של ארצות הברית, ציונית ודמוקרטית" ... "אני תומכת בביטחונה ושלומה של מדינת ישראל ופתרון של שתי מדינות, היכן שלפלסטינים תהיה מולדת משלהם". חודש לאחר מכן התייחסה שוב לנושא, כאשר אמרה בתשובה לשאלה לגבי תמיכה בלתי מוגבלת של ארצות הברית בישראל: "התמיכה בישראל צריכה לנוע בכיוון הנתיב לשלום ופתרון של שתי מדינות", אמרה ורמזה שזה יכול להתחיל בפירוק ההתנחלויות: "מדינה פלסטינית אינה יכולה להתקיים כסימן אבעבועות עם התנחלויות ישראליות". ביולי 2003, שקובסקי יצאה כנגד אפלית תיירים ישראלים אשר נדרשו לקבלת ויזה לארצות הברית, כאשר תיירים מ-27 מדינות אחרות לא היו צריכים לעבור תהליך נוקשה זה. "הרבה ישראלים הרגישו נעלבים" היא אמרה לעיתונאי.

ב-28 באוקטובר 2005, היא תמכה במליאה בהצעת החוק 368, המברכת את השגריר דני גילרמן על היבחרו לאחד מ-21 סגני נשיא עצרת האו"ם. היא ציינה לגבי חשיבות האירוע, שגילרמן הוא הראשון שמחזיק בתפקיד חשוב בארגון זה מטעם ישראל מאז אבא אבן, אשר נבחר לאותו תפקיד ב-1952. בדצמבר של אותה שנה, שקובסקי קראה יחד עם עוד שמונה חברי קונגרס, במכתב לנשיא הוועדה האירופית, לדחות באופן מיידי את הדו"ח שהוגש על ידי נציגי האיחוד האירופי ברמאללה, דו"ח המערער על זכות ישראל לתבוע את ירושלים כבירתה ומקדם מדיניות אנטי ישראלית ופרו פלסטינית.

במרץ 2006, הייתה מבין המתנגדים לעסקה שאושרה על ידי ממשל בוש, עסקה להעברת שליטה על שישה נמלים לתאגיד בבעלות ממשלת איחוד האמירויות הערביות, "דובאי פורט וורלד". בין הסיבות להתנגדותה ציינה את העובדה כי מהלך זה יחזק את החרם הערבי כנגד ישראל ואת מימון הנסיכויות הערביות לחמאס. בתמיכתה בחוק לחיזוק סנקציות קיימות על איראן, באותה שנה, ציינה כי רכישת נשק גרעינית מאיימת על האזור אך יש "להשתמש בכל הכלים הדיפלומטיים והכלכליים" כדי לקדם שינוי מבפנים וכי "אין פתרון צבאי ליישוב הקונפליקט הזה". ב-20 ביולי 2006, שבוע אחרי תחילת מלחמת לבנון השנייה, היא שחררה הצהרה תומכת בישראל ובחוק בית הנבחרים 921, המגנה את ההתקפות האחרונות על ישראל, ומטיל את האחריות על הטרוריסטים ועל סוריה ואיראן הפורסות עליהם את חסותן. מיד לאחר מכן הובילה, ביחד עם הנציג היהודי רם עמנואל, לחץ על יו"ר בית הנבחרים דניס הסטרד לבטל את נאומו של ראש ממשלת עיראק בפני הקונגרס, זאת בשל הערותיו כנגד ישראל.

במרץ 2007, בעקבות הקמת ממשלת האחדות הפלסטינית עם חברי חמאס, היא חתמה יחד עם 243 חברי קונגרס על היוזמה של היהודים רוברט וקסלר וגארי אקרמן, אשר מפציר בחאבייר סולאנה והאיחוד האירופי שלא לתת סיוע או מענק הכרה לרשות הפלסטינית עד אשר זו תכיר בישראל, תתנער מהטרור ותקבל את כל ההסכמים הישראלים-פלסטיניים הקודמים.

ב-6, ביוני, באותה שנה, היא נאמה במליאה במלאת 40 שנה לאיחוד ירושלים ובתמיכה להצעת חוק בית הנבחרים 152, אשר מכיר ביום שנה זה של ישראל. היא הזכירה כיצד ירושלים שוחררה ביום זה, ב-6 ביוני 1967.

במרץ 2015, שאקובסקי החרימה את נאומו של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בקונגרס כי, כפי שכתבה בהאפינגטון פוסט, זה עלול לבלום את המשא ומתן העדין עם איראן וחובה לתת הזדמנות לקידום המשא ומתן.

ביולי 2023, חברת הקונגרס ג'ן שקובסקי הייתה חברת הקונגרס הראשונה שנשאה דברים בהפגנה של תנועת המחאה אנאקספטבל, במסגרת המחאה נגד הרפורמה המשפטית בישראל 2023. יחד עם חברת הקונגרס אנני קסטר, שקובסקי מקדמת את Resolution 61, הצהרה של חברי קונגרס המתנגדים ל"כל פעולה שתערער את עתידה של ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית" ותומכת בתנועת המחאה נגד המהפכה המשפטית, הצהרה הנתמכת על ידי אנאקספטבל.

במהלך מלחמת חרבות ברזל, לאחר הפגיעה בעובדי המטבח המרכזי העולמי באפריל 2024, חתמה יחד עם עוד כ-40 מחברי מפלגתה על מכתב הקורא לנשיא ביידן ולמזכיר המדינה בלינקן לעצור אספקת נשק התקפי לישראל, ולהטיל תנאים על משלוחי נשק עתידיים, עד לסיום חקירת התקרית.

שקובסקי הייתה בין הסנטורים הדמוקרטיים שהחרימו את נאומו של נתניהו בקונגרס ביולי 2024.

### עמידה מול האנטישמיות

המחוז של שקובסקי מכיל קהילה גדולה מאוד של ניצולי שואה ומשפחותיהם. היא הצהירה כי אחד מהעדיפויות העליונות שלה הם הפיצויים לניצולי שואה ובני משפחותיהם. במיוחד עבורם, היא פתחה דף מידע באתרה ובביקורה בישראל, ב-1999, היא נפגשה עם אבי בקר, הנציג של הקונגרס היהודי העולמי בנושא הפיצויים. בשנת 2000, כחברה בוועדת הבנקאות של בית הנבחרים היא קיימה יחד עם הוועדה שימוע בעדות של ניצולי שואה וארגונים למענם על התפקיד ששיחקו הבנקים של בריטניה, צרפת ואוסטריה במהלך מלחמת העולם השנייה והמאמצים שנעשים כדי להשיב את רכוש היהודים. הוועדה גם בחנה את הנושאים הנוגעים לרווחים שנגזרו מעבודה כפוייה במהלך התקופה הנאצית וקיבלו דיווח על המשא ומתן ליישוב תביעות הביטוח של קורבנות השואה ויורשיהם. ב-2002, שימשה כעדה בנושא הדרישה מחברות ביטוח אמריקניות לספק לציבור וללשכת המסחר את פרטי הניצולים המבטוחים מתקופת הנאצים. לאחר שהוצתו שלושה בתי כנסת, ביוני 1999, בסקרמנטו שבקליפורניה, היא דיברה במליאה בתמיכה בחוק המגנה את המעשים: "כחברה יהודייה בקונגרס, אני רגישה במיוחד למעשים של אנטישמיות" היא אמרה. בספטמבר 2006, היא הובילה קואליציה דו מפלגתית, בשליחת מכתב מחאה לנשיא סודאן, שבנאומו בעצרת האו"ם כמה ימים קודם לכן, האשים את היהודים האמריקאים באמירת שקרים לגבי האלימות בדארפור כדי לגייס כספים לישראל. הוא טען גם כי "מספר מקרי המוות של הפליטים בדארפור הם "בדיה" וכי מי שעשה את הפרסום הם האנשים המגויסים בקביעות, הארגונים היהודים [בארצות הברית]". בדצמבר של שנה זו, עברה בבית הנבחרים חקיקה, ששקובסקי הייתה מבין יוזמיה המקוריים, אשר מגנה את הוועידה להכחשת השואה שנערכה בטהראן.

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **ג'ן שקובסקי** בוויקישיתוף

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'ן שקובסקי

* ג'ן שקובסקי, ברשת החברתית פייסבוק
* ג'ן שקובסקי, ברשת החברתית X (טוויטר)
* ג'ן שקובסקי, ברשת החברתית אינסטגרם
* ג'ן שקובסקי, סרטונים בערוץ היוטיוב
* ג'ן שקובסקי, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

## הערות שוליים