Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Skala

**Skala** tai **Skála** voi tarkoittaa seuraavia:

## Paikannimenä

Skála (kreik. Σκάλα, ”Portaat”, ”Laituri”) on yleinen yläkylän ranta-asutuksen tai satamapaikan nimi Kreikassa:

* Skála, kylä Agkístrin saarella Attikan alueella
* Skála, kaupunki, Evrótaksen kunnan kunnallisyksikkö ja entinen kunta Lakonian alueyksikössö Peloponnesoksen alueella
* Skála, kylä Pátmoksen saarella Etelä-Egean saarten alueella
* Skála Eresoú, kylä Lesboksen saarella Pohjois-Egean saarten alueella

## Sukunimenä

* Hugo Skala (1875–1952), itävaltalainen hyönteistutkija
* Lilia Skala (1896–1994), itävaltalais-yhdysvaltalainen näyttelijä

## Muita merkityksiä

* Skala, Aresin albumi vuodelta 2021.

## Katso myös

* Scala
* Skaala

## Lähteet

Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä.
Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Skala”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
# Oktaavi

Esimerkki (puhtaasta) oktaavi-intervallista: c1–c2.
**Oktaavi** on sävelkorkeuden intervalli, joka vastaa taajuuden kaksinkertaistumista. Esimerkiksi 1 000:n ja 2 000 hertsin korkuisten äänten välinen intervalli on oktaavin suuruinen, koska 2 × 1 000 Hz = 2 000 Hz. Vastaavasti 2 000:n ja 4 000 hertsin korkuisten äänten välinen intervalli on myös yksi oktaavi, koska 2 × 2 000 Hz = 4 000 Hz.

Tasavireisessä virityksessä oktaavi jaetaan kahteentoista puolisävelaskeleeseen siten, että peräkkäisten sävelten taajuussuhde on vakio. Viritys aloitetaan usein keski-a-sävelestä, jonka taajuudeksi asetetaan 440 Hz.

Musiikissa oktaavin päässä toisistaan olevat sävelkorkeudet aistitaan tietyllä tavalla samana. Esimerkiksi naisen ja miehen laulaessa yhtä aikaa samaa melodiaa on sävelkorkeuksien ero yleensä oktaavi, ellei miesääni laula ylempää (esimerkiksi falsetissa). Oktaavin päässä toisistaan olevilla sävelillä onkin tästä syystä sama nimi, ja samannimiset sävelet erotetaan toisistaan erilaisilla indekseillä, esimerkiksi C, c, c1, c2 jne.

## Katso myös

* Oktaaviala
* Sävelasteikko
# Nuotti

**Nuotti** on musiikin kirjallisessa muistiinmerkitsemisessä eli nuottikirjoituksessa käytetty symboli, joka osoittaa sävelen äänenkorkeuden, sekä sen ajallisen keston annetussa tahtilajissa. Nuoteiksi voidaan lukea myös musiikin taukomerkinnät.

Nuottiviivasto on graafinen pohja, jossa on viisi viivaa. Nuottiviivastossa nuotit asetetaan viivojen päälle, niiden väliin sekä viivaston alle tai viivaston ylle joko apuviivojen kanssa tai ilman. Nuotin pään sijainti ilmaisee sävelkorkeuden, nuotin muoto sen keston. Mitä korkeammalla nuotti on, sitä korkeammalta soitetaan tai lauletaan. Sävelen keston osoittavat nuottien aika-arvot. Myös tauoilla on omat aika-arvonsa. Nuottikirjoituksessa on yleisenä käytäntönä, että neljännestä viivasta ylöspäin nuottien varret piirretään alaspäin, mutta ohjetta sovelletaan luovasti ja vaihtelevasti.

## Nuottien aika-arvot

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  |  |  |
| Nelinkertainen kokonuotti | Kaksinkertainen kokonuotti | Kokonuotti |
|  |  |  |
| Puolinuotti | Neljäsosanuotti | Kahdeksasosanuotti |
|  |  |  |
| Kuudestoistaosanuotti | Kolmaskymmeneskahdesosanuotti (1/32-nuotti) | Kuudeskymmenesneljäsosanuotti (1/64-nuotti) |

Jos kahdeksasosa- tai sitä lyhempiä nuotteja on kaksi tai useampi peräkkäin, niissä olevat väkäset korvataan nuotteja yhdistävillä palkeilla. Myös 1/128-, 1/256- jne. nuotit voidaan vastaavalla tavalla muodostaa liittämällä nuotteihin lisää väkäsiä tai palkkeja, joista jokainen lyhentää keston aina puoleen entisestään, mutta ne ovat jo käytännössä harvinaisia.

Mikäli nuotin jäljessä on piste, nuotin kesto pitenee puolitoistakertaiseksi. Esimerkiksi puolinuotti, jonka jäljessä on piste, vastaa kestoltaan kolmea neljäsosanuottia.

Normaaleista nuoteista jokainen on kestoltaan puolet lähinnä suuremmasta. Triolissa nuotin kesto jaetaan poikkeavasti kolmeen yhtä suureen osaan. Jos esimerkiksi neljäsosanuotti on jaettava kolmeen osaan, ne merkitään kahdeksasosanuottien tavoin, mutta niiden yläpuolelle merkitään kaari ja sen ulkopuolelle numero 3.

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nuotti Wikimedia Commonsissa
# Mol

**Mol** viittaa seuraaviin asioihin:

* mooli, SI-järjestelmän mukainen mittayksikkö
* Mol (Belgia), kunta Belgiassa
* Mol (Serbia), kylä Serbiassa
* MOL liga, jääkiekkosarja
* MOL-ohjelma, osa Yhdysvaltain ilmavoimien avaruuslento-ohjelmaa 1960-luvulla
* MOL, unkarilainen öljy- ja kaasuyhtiö
* De Mol (televisiosarja), belgialainen tositelevisiokilpailu
* sukunimenä;
	+ Albert Mol (1917–2004), alankomaalainen kirjailija, näyttelijä ja televisiokasvo
	+ Gretchen Mol (s. 1972), yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli
	+ Joaquim Giovanni Mol Guimarães (s. 1960), brasilialainen roomalaiskatolinen piispa
	+ John de Mol (s. 1955), alankomaalainen media-yrittäjä ja miljardööri
	+ Leo Mol (1915–2009), ukrainalaissyntyinen kanadalainen kuvanveistäjä

Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä.
Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mol”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
# Enharmoniset sävelet

**Enharmoniset sävelet** ovat erinimisiä säveliä, joiden sävelkorkeus puhtaassa virityksessä hieman poikkeaa toisistaan, vähennetyn sekunnin verran, mutta joiden välillä ei tasavirityksessä ole korkeuseroa. Nuottikirjoituksessa sävelet katsotaan eri säveliksi ja merkitään eri tavalla, esimerkiksi fis korotettuna f-sävelenä ja ges alennettuna g-sävelenä, ja riippuu pääasiassa sävellajista, kummaksi sävel merkitään ja tulkitaan.

Joillakin soittimilla, esimerkiksi viululla, voidaan sävel­korkeutta jatkuvasti säätää, ja tällaisilla soittimilla enharmoniset sävelet pyritään soittamaan puhtaan virityksen mukaisesti hieman eri korkuisina. Myös monet laulajat ottavat intuitiivisesti huomioon tämän korkeuseron. Sitä vastoin pianossa ja muissa kosketin­soittimissa niitä vastaa sama kosketin ja ne soivat samalla korkeudella. Hyvän sävelkorvan omaavilla ihmisillä näyttää kuitenkin olevan kyky tulkita tasa­vireiselläkin soittimella soitetut sävelet esiintymisyhteytensä mukaisesti joksikin tietyksi toisiaan enharmonisesti vastaavista sävelistä, mihin vaikuttaa varsinkin sävelten taipumus toimia johtosävelinä eri suuntiin.

Enharmonisia säveliä ovat seuraavassa kaaviossa samaan ruutuun merkityt:

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| His **C** Deses | Hisis Cis Des | Cisis **D** Eses | Dis Es Feses | Disis **E** Fes | Eis **F** Geses | Eisis Fis Ges | Fisis **G** Ases  | Gis As | Gisis **A** Bb/Heses  | Ais B Ceses | Aisis **H** Ces |

## Korkeusero ja esimerkki

Oktaavin päässä toisistaan olevien sävelten taajuuksien suhde on 2 : 1. Puhtaassa virityksessä suuren terssin päässä toisistaan olevien sävelten taajuuksien suhde on 5 : 4. Siirryttäessä C-sävelestä kaksi suurta terssiä ylöspäin päädytään Gis-säveleen, jonka taajuuden suhde C:n taajuuteen on (5/4)2 eli 25 : 16. Toisaalta siirryttäessä oktaavia ylempänä olevasta C-sävelestä suurta terssiä alemmas päädytään As-säveleen, jonka taajuuden suhde alempaan C:hen on 2 × 4/5 eli 8 : 5. Tästä seuraa, että puhtaasti viritettyjen Gisin ja Asin taajuuksien suhde on (8/5) : (25/16) eli 128 : 125, desimaalilukuna 1,024. Ero on siis huomattavasti pienempi kuin pienimmän pianolla soitettavan intervallin, kromaattisen puoliaskelen päässä toisistaan olevien sävelten, esimerkiksi E:n ja Esin välinen suhde 25 : 24 eli 1,0417.

Yksiviivaisen A:n taajuudeksi on sovittu 440 Hz. Tästä voidaan laskea, että jos C-duuri-asteikko viritetään puhtaasti, keski-C:n taajuus on 264 Hz. Tämän mukaisesti Gis-sävelen taajuudeksi saadaan 412,5 Hz ja As-sävelen 422,4 Hz. Tasaviritetyissä soittimissa kuitenkin molemmat soivat samoin ja sävelen taajuus on noin 415,3 Hz.

## Lähteet

1.

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Enharmoniset sävelet Wikimedia Commonsissa
# C-duuriasteikko

**C-duuriasteikko** on C:stä alkava sävelasteikko, johon kuuluvat sävelet C, D, E, F, G, A, H ja C. Sen rinnakkaisasteikko on a-molli ja muunnosmolli on c-molli. C-duurin subdominanttisävellaji on F-duuri ja dominanttisävellaji on G-duuri.

C-duuri on yksi yleisimpiä sävelasteikoita. Se mielletään useimmiten helpoksi soittaa, koska sävelasteikossa ei ole korotettuja tai alennettuja säveliä, ja se on monien instrumenttien perussävellaji. Esimerkiksi pianon valkeat koskettimet vastaavat C-duuriasteikkoa.

Haydn teki C-duurissa 19 sinfoniaa, toiseksi eniten D-duurin jälkeen. Mozart ja Haydn tekivät useita messuja C-duurissa. Jotkin säveltäjät, kuten Berlioz, eivät pitäneet C-duurista ollenkaan, ja Debussy sanoi, ettei hän usko "C-duurin ylivaltaan". Sibeliuksen kolmas ja seitsemäs sinfonia ovat C-duurissa, ja Sibelius teki tässä sävellajissa useita muitakin teoksia.

Yhden oktaavin **C-duuriasteikko**.
C-duuriasteikkoOktaavi ylös ja alas C-duuriasteikossa pianollaÄänitiedostojen kuunteluohjeet

## Tunnettuja klassisia sävellyksiä C-duurissa

* Johann Sebastian Bach: Inventio nro 1
* J. S. Bach: Preludi nro 1 (BWV 846) kokoelmasta *Das wohltemperierte Klavier*
* Ludwig van Beethoven: Pianosonaatti nro 21 ("Waldstein") op. 53
* Wolfgang Amadeus Mozart: Rondo viululle ja orkesterille nro 2 KV 373
* Franz Schubert: *Wanderer-fantasia* D. 760

## Tunnettua nykymusiikkia C-duurissa

* All The Small Things – Blink 182
* Birdhouse In Your Soul – They Might Be Giants
* Common People – Pulp
* Great Balls of Fire – Jerry Lee Lewis
* Hallelujah – Leonard Cohen
* I Am a Rock – Simon and Garfunkel
* I Guess That's Why They Call It the Blues – Elton John
* Imagine – John Lennon
* Indiana Jones -teema (AKA: the "Raiders March") – John Williams
* It's Not Unusual – Tom Jones
* Jump – Van Halen
* Let It Be – The Beatles
* Like a Rolling Stone – Bob Dylan
* Piano Man – Billy Joel
* Sesame Street -teema
* Superman-teema – John Williams
* Super Mario Bros. theme – Koji Kondo
* Take the "A" Train – Duke Ellington
* True Love – Glenn Frey
* Unchained Melody – The Righteous Brother
* Written in the Stars – Elton John ja LeAnn Rimes

## Lähteet

Sävelasteikot

|  | 7♭ | 6♭ | 5♭ | 4♭ | 3♭ | 2♭ | 1♭ | 0 | 1♯ | 2♯ | 3♯ | 4♯ | 5♯ | 6♯ | 7♯ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Duurit** | C♭ | G♭ | D♭ | A♭ | E♭ | B♭ | F | C | G | D | A | E | H | F♯ | C♯ |
| **Mollit** | a♭ | e♭ | b♭ | f | c | g | d | a | e | h | f♯ | c♯ | g♯ | d♯ | a♯ |

|  |  |
| --- | --- |
| Muita | * Kromaattinen asteikko
* Pentatoninen asteikko
* Jooninen asteikko
* Lokrinen asteikko
* Lyydinen asteikko
* Jazz-molli
* Heksatoninen asteikko
* Oktatoninen asteikko
* Dim-asteikot
 |
# Dominantti

**Dominantti** tarkoittaa sävelasteikon eli skaalan V asteen säveltä eli *huippusäveltä* tai sille perustuvaa sointua. Dominanttia vastaa duurisävellajissa solmisaatiotavu *so* eli *sol* ja mollissa *mi*. Intervalli toonikan ja dominantin välillä on puhdas kvintti. Sointua, johon kuuluu toonika ja kvintti (~puhdas kvintti), kutsutaan kitaransoitossa voimasoinnuksi. Käänteisenä toonikan ja dominantin väli on puhdas kvartti eli dominantin sävellajissa toonika siis vastaa subdominanttia.

**Dominanttisointu** on sointu, jonka pohjasävelenä on sävellajin dominantti. Yksinkertaisimmassa muodossaan se on kolmisointu. Usein siihen lisätään neljäs sävel, pohjasävelen septimi, jolloin saadaan dominanttiseptimisointu. Esimerkiksi C-duurin ja (harmonisen) c-mollin dominanttisävel on G, dominanttikolmisointu G-H-D ja dominanttiseptimisointu G-H-D-F.

Sävellajin dominantista alkavalla sävellajilla on omassa asteikossaan yksi ylennysmerkki enemmän tai yksi alennusmerkki vähemmän kuin alkuperäisellä sävellajilla. Esimerkiksi G-duurissa on yksi ylennysmerkki, sen dominantista eli D:stä alkavassa D-duurissa kaksi.

Dominanttikolmi- tai -septimisointu purkautuu tavallisesti I asteen sointuun eli toonikasointuun.

Esim- I - IV - **V7** - I; eli esim. C - F - **G7** - C

Diatonisen asteikon sävelet|  |
| * toonika
* supertoonika
* mediantti
* subdominantti
* dominantti
* submediantti
* johtosävel
 |
# Musiikinteoria

Osa artikkelisarjaa
 **Musiikki**

Musiikin tyylilajit

* Taidemusiikki
* Populaarimusiikki:
* Pop | Rock | Iskelmä
* Afroamerikkalainen musiikki
* Kansanmusiikki
* Maailmanmusiikki

Musiikinteoria

* Nuottikirjoitus
* Melodia
* Harmonia
* Tonaalisuus
* Sävelasteikko
* Sävellaji
* Tahtilaji
* Musiikkifilosofia
* Musiikin vaikutukset
* Musiikin historia

Musiikin tekeminen

* Muusikko
* Säveltäminen
* Improvisointi
* Soitin
* Laulu
* Konsertti
* Äänen tallennus
* Tekijänoikeus

**Musiikinteoria** on oppiaine, joka tutkii musiikin monia elementtejä, kuten musiikin analysoinnin, kuuntelemisen, ymmärryksen ja säveltämisen menetelmiä ja kehitystä. Sitä voidaan pitää musiikkitieteen haarana tai itsenäisenä tutkimusalana, joka on osittain päällekkäinen musiikkitieteen kanssa.

Suomessa musiikinteoriaa voi opiskella pääaineena Sibelius-Akatemiassa Sävellyksen ja musiikinteorian aineryhmässä. Musiikinteorian pääaineopiskelijoita on noin kaksikymmentä. Muualla Suomessa musiikinteoriaa voi opiskella paikallisissa musiikki- tai kansalaisopistoissa.

Musiikinteorian osa-alueita ovat muun muassa muoto-oppi, musiikkianalyysi, rytmioppi, sointuoppi, soitinnus, sävellysoppi ja säveloppi.

## Katso myös

* Harmonia
* Kenraalibasso
* Kontrapunkti
* Melodia
* Sävellaji
* Sävelasteikko
* Sointiväri

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Dillen, Oscar van: Outline of basic music theory. 2011–2016.
# Toonika

**Toonika** tarkoittaa sävellajin tai sävelasteikon perussäveltä eli ensimmäistä säveltä. Duuri- ja mollisävellajeja nimitetään toonikasävelen mukaan: esimerkiksi C-duurin toonika on C, a-mollin a. Toonikaa vastaa duurissa solmisaatiotavu *do* ja mollissa *la*.

Väli toonikasta toonikaan on yksi (puhdas) oktaavi. Tonaalisessa musiikissa melodia loppuu usein toonikaan.

## Toonikasointu

*Toonikasointu* eli peruskolmisointu on kussakin sävellajissa kolmisointu, jonka pohjasävelenä on toonika ja johon kuuluvat lisäksi sävelasteikon kolmas ja viides sävel. Duuri- ja mollisävellajien I asteen soinnusta käytetään nimitystä toonikasointu.

Esimerkiksi C-duurin toonikasoinnun eli C-duurisoinnun muodostavat sävelet C, E ja G, ja vastaavasti c-mollin toonikasoinnun eli c-mollisoinnun muodostavat C, Es ja G.
Normaalisti kadenssi päättyy toonikasointuun.

Diatonisen asteikon sävelet|  |
| * toonika
* supertoonika
* mediantti
* subdominantti
* dominantti
* submediantti
* johtosävel
 |

## Lähteet
# Supertoonika

**Supertoonika** on musiikkitermi, joka tarkoittaa duuri- ja mollisävelasteikon II asteen säveltä, joka on heti toonikan yläpuolella. Suomen kielessä supertoonikasta on ainakin ennen käytetty myös nimitystä *teräsävel*.

Supertoonikaa vastaa duuriasteikolla solmisaatiotavu *re* ja mollissa *ti* (*si*). Esimerkiksi C-duuriasteikolla supertoonika on nuotti D, a-mollissa nuotti H.

## Lähteet

Diatonisen asteikon sävelet|  |
| * toonika
* supertoonika
* mediantti
* subdominantti
* dominantti
* submediantti
* johtosävel
 |
# Mediantti

**Mediantti** ("välittäjä"), myös **terssi** ("kolmas"), tarkoittaa sävelasteikossa III asteen tai VI asteen säveltä. VI asteen sointu korvaa joskus toonikan. Medianttia vastaa duurissa solmisaatioavu *mi* ja mollissa *do*. Yhdessä asteikon I sävelen, perussävelen eli toonikan, sekä V sävelen eli dominantin kanssa se muodostaa sävellajin peruskolmisoinnun. Duurissa toonikan ja mediantin välissä on suuri terssi, mollissa pieni terssi.

Mollin mediantti on samalla sen rinnakkaissävellajin perussävel. Mollin rinnakkaissävellaji on duuri, jolla on sama etumerkintä eli sama määrä ylennettyjä tai alennettuja säveliä kuin kyseisessä mollissa. Täten esimerkiksi a-mollin rinnakkaissävellaji on C-duuri, koska a-mollin mediantti on C.

Diatonisen asteikon sävelet|  |
| * toonika
* supertoonika
* mediantti
* subdominantti
* dominantti
* submediantti
* johtosävel
 |

## Lähteet
# Subdominantti

**Subdominantti** tarkoittaa sävelasteikossa IV asteen säveltä, eli toonikan suhteen sitä säveltä, jonka sävellajissa on yksi ylennysmerkki vähemmän (tai alennusmerkki enemmän) kuin toonikaa vastaavassa. Subdominanttia vastaa duurissa solmisaatiotavu *fa* ja mollissa *re*.

Intervalli toonikan ja subdominantin välillä on kvartti ja käänteisenä kvintti. Toonika-subdominanttipari muodostaa subdominantin sävellajissa toonika-dominanttiparin, joten kitaransoitossa voimasoinnut eli puhtaat kvintit voidaan soittaa käänteisinä kvartteina.

## Lähteet

Diatonisen asteikon sävelet|  |
| * toonika
* supertoonika
* mediantti
* subdominantti
* dominantti
* submediantti
* johtosävel
 |
# Submediantti

**Submediantti** eli **alamediantti** tarkoittaa sävelasteikossa VI asteen säveltä, eli alenevassa skaalassa toonikan ja dominantin puoliväliin sijoittuvaa säveltä. Subdominanttia vastaa duurissa solmisaatiotavu *la* ja mollissa *fa*.

Diatonisen asteikon sävelet|  |
| * toonika
* supertoonika
* mediantti
* subdominantti
* dominantti
* submediantti
* johtosävel
 |
# Johtosävel

**Johtosävel** on musiikkitermi, jolla tarkoitetaan tavallisesti duuri- tai mollisävelasteikon VII asteen säveltä
, joka on puolisävelaskelen toonikan alapuolella. Johtosäveltä vastaa duuriasteikolla solmisaatiotavu ti (si) ja molliasteikolla *so*. Esimerkiksi C-duurin johtosävel on nuotti H, a-mollissa (harmonisessa tai melodisessa) nuotti Gis.

Luonnollisen molliasteikon seitsemättä säveltä eli alennettua 7. astetta (esim. a-mollissa nuotti G), joka on kokosävelaskelen toonikaa alempana, nimitetään tavallisesti **subtoonikaksi**.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johtosävel Wikimedia Commonsissa

Diatonisen asteikon sävelet|  |
| * toonika
* supertoonika
* mediantti
* subdominantti
* dominantti
* submediantti
* johtosävel
 |