Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Langustit (heimo)

| Langustit |
| --- |
|  Arguslangusti (*Panulirus argus*) |
| Tieteellinen luokittelu |
| Domeeni: | Aitotumaiset Eucarya |
| Kunta: | Eläinkunta Animalia |
| Pääjakso: | Niveljalkaiset Arthropoda |
| Alajakso: | Äyriäiset Crustacea |
| Luokka: | Kuoriäyriäiset Malacostraca |
| Ylälahko: | Eucarida |
| Lahko: | Kymmenjalkaiset Decapoda |
| Osalahko: | Langustit Achelata |
| Heimo: | Langustit **Palinuridae** Latreille, 1802 |
| Suvut |
| * *Jasus*
* *Justitia*
* *Linuparus*
* *Nupalirus*
* *Palibythus*
* *Palinurellus*
* *Palinurus*
* *Palinustus*
* *Panulirus*
* *Projasus*
* *Puerulus*
* *Sagmariasus*
 |
| Katso myös |
|   Langustit (heimo) Wikispeciesissä   Langustit (heimo) Commonsissa
 |
| Infobox OKNimi-testi OK |

**Langustit** (Palinuridae) on kymmenjalkaisten lahkoon kuuluva äyriäisheimo. Se muodostaa espanjanhummereiden (Scyllaridae) ja Synaxidae-heimon kanssa langustien osalahkon (Achelata). Heimo käsittää 12 sukua.

Palinuridae-heimoon kuuluvat varsinaiset langustit, joita käytetään laajasti ihmisravinnoksi. Langustit ovat suurikokoisia, pitkänomaisia äyriäisiä, joilla on yleensä litteähkö selkäkilpi ja olematon tai korkeintaan hyvin pieni otsapiikki. Tuntosarvet ovat tanakat. Etumaiset raajat ovat saksettomat. Takaruumis on vahva ja sen pyrstöviuhka on suuri. Langustit ovat yleensä yöaktiivisia pohjaeläimiä ja päivisin piilottelevat onkaloissa ja halkeamissa. Ne syövät raatoja ja selkärangattomia eläimiä.

Euroopassa taloudellisesti tärkein Palinuridae-heimon laji on noin 40-senttiseksi kasvava euroopanlangusti (*Palinurus elephas*), jonka levinneisyys ylettyy Britteinsaarten pohjoisosasta Välimeren Egeanmerelle, ja jota pyydetään etenkin Välimerestä. Australiassa taas pyydetään ja viedään eniten kivihummeria eli australianlangustia (engl. *western rock lobster*), Uudessa-Seelannissa puolestaan *Jasus edwardsii* -lajia (engl. *southern rock lobster*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* ITIS: Palinuridae (englanniksi)
# Puolan pääministeri

| Puolan pääministeri |
| --- |
|
Prezes Rady Ministrów |
|  |
|  |
| **Nykyinen Donald Tusk** 13. joulukuuta 2023 lähtien |
| Virka-asunto |
Willa Parkowa |
| Nimittäjä |
Puolan presidentti |
| Perustettu |
6. marraskuuta 1918 |
| Ensimmäinen |
Ignacy Daszyński |
| Kotisivut |
www.gov.pl/premier |

**Puolan pääministeri** (puol. *Prezes Rady ministrów*), virallisesti ministerineuvoston puheenjohtaja, on hallituksen tai ministerineuvoston johtaja. Hänet nimittää presidentti.

Pääministeri ehdottaa muita ministerejä, presidentti nimittää heidät ja parlamentin alahuone eli Sejm hyväksyy nimitykset.

Pääministeri oli Beata Szydło marraskuusta 2015 joulukuuhun 2017. Szydło jätti 7. joulukuuta 2017 eroilmoituksen pääministerin tehtävästä, ja hänen seuraajakseen tuli valtiovarainministerinä sekä varapääministerinä toiminut Mateusz Morawiecki.

Vuonna 2020 Puolan pääministeri tienasi 22000 Puolan zlotya kuukaudessa.

## Katso myös

* Luettelo Puolan pääministereistä

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Puolan pääministeri Wikimedia Commonsissa

Puolan kolmannen tasavallan pääministerit (1989–)
* Tadeusz Mazowiecki
* Jan Krzysztof Bielecki
* Jan Olszewski
* Waldemar Pawlak
* Hanna Suchocka
* Waldemar Pawlak
* Józef Oleksy
* Włodzimierz Cimoszewicz
* Jerzy Buzek
* Leszek Miller
* Marek Belka
* Kazimierz Marcinkiewicz
* Jarosław Kaczyński
* Donald Tusk
* Ewa Kopacz
* Beata Szydło
* Mateusz Morawiecki
* Donald Tusk
# Ignacy Paderewski

| Ignacy Jan Paderewski |
| --- |
|  |
| Puolan pääministeri |
|
18. tammikuuta 1919 – 27. marraskuuta 1919
 |
| Edeltäjä | Jędrzej Moraczewski |
| Seuraaja | Leopold Skulski |
| Henkilötiedot |
| **Syntynyt** | 18. marraskuuta 1860 Kuryłówka, Podolian kuvernementti, Venäjän keisarikunta |
| **Kuollut** | 29. kesäkuuta 1941 (80 vuotta) New York, Yhdysvallat |
| Tiedot |
|  Nimikirjoitus |
| [ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OK |

**Ignacy Jan Paderewski** (18. marraskuuta 1860 – 29. kesäkuuta 1941) oli puolalainen säveltäjä, pianisti, diplomaatti ja poliitikko. Hän oli Puolan kolmas pääministeri.

Paderewski
## Elämäkerta

Paderewski syntyi Kurylovkan kylässä, Venäjällä (nyk. Ukraina). Hänen isänsä työskenteli siellä ekonomina. Hänen äitinsä, Poliksena née Nowicka, kuoli muutamia kuukausia Paderewskin syntymän jälkeen. Vuonna 1872 Paderewski lähetettiin Varsovaan, jossa hän pääsi Varsovan konservatorioon. Hän valmistui vuonna 1878. Vuonna 1880 Paderewski meni naimisiin Antonina Korsakównan kanssa, joka kuitenkin kuoli seuraavana vuonna. Vuonna 1881 Paderewski siirtyi Berliiniin opiskelemaan sävellystä. Vuonna 1884 hän siirtyi Wieniin, jossa hän myös teki ensimmäisen julkisen esiintymisensä vuonna 1887. Siitä lähtien hän konsertoi ympäri maailmaa yhtenä aikansa tunnetuimmista pianisteista. Vuonna 1901 Dresdenissä esitettiin Paderewskin ooppera *Manru*. Vuosina 1909–1913 Paderewski toimi Varsovan konservatorion johtajana.

Ensimmäisen maailmansodan aikana Paderewski toimi Yhdysvalloissa Puolan hyväksi ja lienee vaikuttanut presidentti Woodrow Wilsoniin. Vuonna 1919 Paderewskistä tuli Puolan pääministeri, ja vuosina 1920–1921 hän oli Puolan edustajana Kansainliitossa. Vuonna 1922 hän kuitenkin vetäytyi politiikasta ja jatkoi konsertoimistaan. Viimeiset vuotensa hän asui Yhdysvalloissa. Hänen muistelmateoksensa ilmestyi vuonna 1939. Vuonna 1940 hän toimi Puolan pakolaisparlamentin puhemiehenä Ranskassa. Paderewski kuoli New Yorkissa vuonna 1941, kahdeksankymmenen vuoden iässä.

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* Żebrowski, Marek: *Paderewski in California*.  Toruń:  Tumult Foundation, [2009].  ISBN 978-83-61580-04-1

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ignacy Paderewski Wikimedia Commonsissa

* Antti Halonen : Pianokuningas kirjoittaa muistelmiaan, Seura, 01.03.1939, nro 9, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
# Kartanotalous

**Kartanotalous** oli keskiajan Euroopassa esiintynyt maatalouden tuotantomuoto, johon kuuluivat maaorja- tai vuokratyövoimalla viljellyt aateliskartanot. Joskus feodalismi-sanalla viitataan kartanotaloudessa eläneisiin yhteiskuntiin, mutta kyseistä sanaa käytetään myös muissa merkityksissä.

Sydänkeskiajalla Saksassa oli eräänlaista linnafeodalismia. Myöhäiskeskiajalla suurin osa väestöstä oli talonpoikia. Vain pieni osa maatiloista oli aateliston asuttamia kartanoita tai rälssitiloja.

Suomessa kruununtiloja lisättiin 1500-luvulla. Näin valtio sai lisää otetta hallintoonsa ja taloudellisten varojen käyttäminen valtion hyväksi helpottui. Valtio verotti talonpoikia siten, että se määräsi talonpojat antamaan käyttöoikeuden aatelisille joillekin maillensa määräajaksi lahjoitusmaina. Kun aatelistolla oli oikeus käyttää näitä maita, heillä oli feodaalinen oikeus talonpoikien suhteen.

## Katso myös

* Latifundium

## Lähteet
# Itävalta-Unkarin kompromissi

Itävalta-Unkarin kauppalippu.
**Itävalta-Unkarin kompromissi** (saks. *Ausgleich*, unk. *Kiegyezés*) oli vuonna 1867 solmittu sopimus, jolla vanha Habsburgien keisarikunta korvattiin personaaliunioniin perustuvalla Itävalta-Unkarin kaksoismonarkialla.

Kompromissin allekirjoittivat Itävallan keisari Frans Joosef I ja Unkarin delegaation edustaja Ferenc Deák. Tämä kompromissi loi pohjan uudelle poliittiselle järjestykselle, jossa itävaltalaisen Cisleithanian ja unkarilaisen Transleithanian alueita hallinoivat eri parlamentit ja eri pääministerit. Yhtenäisyyden takasivat yhteinen hallitsija, armeija ja useat yhteiset ministeriöt. Kompromissi oli voimassa vuoteen 1918 saakka.

## Tausta

Preussin–Itävallan sodan häviämisen jälkeen Itävallan oli pakko löytää ratkaisu monikansallisen valtakunnan kansallisuusongelmiin. Enää ei voitu ylläpitää Unkarin kuningaskunnan autonomian rajoituksia sisäpolitiikassa vuosien 1848–1849 tukahdutettujen vallankumousten ja vapaussotien takia. Kompromissi hyväksyttiin virallisesti 30. maaliskuuta 1867 Unkarin uudelleen perustetuilla valtiopäivillä.

## Ehdot ja kompromissin kehittyminen

Itävallan keisarikunta ja Unkarin kuningaskunta muodostivat kahdesta autonomisesta yksiköstä kaksoismonarkian. Kummallakin oli oma liberalismin innoittama perustuslakinsa, oma parlamenttinsa ja oma budjetti. Molempien parlamenttien kamarit lähettivät edustajansa eräänlaiseen yhteiseen parlamenttiin äänestämään yhteisestä budjetista.

Ensimmäinen kompromissi, allekirjoitettu vuonna 1867, määritteli tulevien kompromissien (1877–1887–1900–1907) ehdot. Se määritteli *yhteiset asiat* (ulkopolitiikka, sota, Bosnia-Hertsegovinan hallinnointi vuodesta 1878 alkaen ja näiden tehtävien rahoittaminen), ja asiat ”joiden ratkaisu sopimuksen mukaan oli tarkoituksen mukaista” (tulli- ja rahaliitto, posti, rautatiet).

Kompromissi oli kymmenvuotinen, ja se tuli neuvotella uudelleen joka kymmenes vuosi. Suurin osa neuvotteluista koski osapuolien osallistumista yhteiseen budjettiin; vuonna 1867 Itävalta rahoitti budjetista 70 % ja Unkari 30 %. Vuoteen 1907 mennessä Unkarin osuus nousi 35 %:iin yhteisestä budjetista.

Sopimus päättyi 31. lokakuuta 1918.

## Lähteet
# Libyan vaakuna

Libyan vaakuna
**Libyan vaakuna** on tällä hetkellä vahvistamaton. Vuonna 2021 perustettu uusi Libyan hallitus on ottanut käyttöönsä tunnuksen, jonka keskellä on kuunsirppi ja tähti, ja jonka reunoilla on sekä hallituksen että maan nimi.

## Vaakunahistoria

* Libyan kuningaskunta (1951–1969)
* Libyan arabitasavalta (1970–1972)
* Libyan arabitasavalta osana Arabitasavaltojen liittoa (1972–1977)
* Libyan kansallisen siirtymävaiheen neuvoston tunnus (2011–2012)

## Katso myös

* Libyan lippu

## Lähteet

Afrikan valtioiden vaakunat

* Algeria
* Angola
* Benin
* Botswana
* Burkina Faso
* Burundi
* Djibouti
* Egypti
* Eritrea
* Etelä-Afrikka
* Etelä-Sudan
* Etiopia
* Gabon
* Gambia
* Ghana
* Guinea
* Guinea-Bissau
* Kamerun
* Kap Verde
* Kenia
* Keski-Afrikan tasavalta
* Komorit
* Kongon demokraattinen tasavalta
* Kongon tasavalta
* Lesotho
* Liberia
* Libya
* Madagaskar
* Malawi
* Mali
* Marokko
* Mauritania
* Mauritius
* Mosambik
* Namibia
* Norsunluurannikko
* Niger
* Nigeria
* Päiväntasaajan Guinea
* Ruanda
* Sambia
* São Tomé ja Príncipe
* Senegal
* Seychellit
* Sierra Leone
* Somalia
* Sudan
* Swazimaa
* Tansania
* Togo
* Tšad
* Tunisia
* Uganda
* Zimbabwe
# Mohamed Yousef el-Magariaf

Mohamed Yousef el-Magariaf
**Mohamed Yousef el-Magariaf** on libyalainen poliitikko ja diplomaatti. Hän oli Gaddafin jälkeisen Libyan uuden parlamentin ensimmäinen puheenjohtaja. Hän voitti puheenjohtajan valinnassa kilpailijansa Ali Zidanin saamalla 113 ääntä Zidanin saadessa 85. Hän on Kansallinen Rintama -puolueen puheenjohtaja, jonka puolue voitti kolme paikkaa Libyan vaaleissa vuonna 2012.

el-Magariaf erosi kesällä 2013, kun parlamentti päätti kieltää virat kaikilta, jotka olivat työskennelleet Gaddafin hallinnossa.

## Lähteet
# Itä-Siperian meri

Itä-Siperian meri. Rannikkoalue on hallinnollisesti Sahan tasavaltaa ja Tšukotkan piirikuntaa.
**Itä-Siperian meri** (ven. Восточно-Сибирское море, *Vostotšno-Sibirskoje more*) on merialue Pohjoisessa jäämeressä. Se rajoittuu länsipuolella Uuden-Siperian saariin ja itäpuolella Wrangelinsaareen. Viereiset merialueet ovat Laptevinmeri lännessä ja Tšuktšimeri idässä. Laptevinmereen se liittyy kolmen salmen, Tšuktšimereen yhden salmen (Longinsalmi) välityksellä.

Merialueen pinta-ala on noin 936 000 kilometriä. Meren syvyys on suurimmillaan 155 metriä, mutta voi länsi- ja keskiosissa olla vain 9–20 metriä.

Meri on jäätyneenä suurimman osan vuotta.

Venäläiset purjehtivat merellä jo 1600-luvulla. Semjon Dežnjov purjehti vuonna 1648 rannikkoa Kolymasta Anadyrjoelle ja Beringinsalmelle.

Merkittävin satamakaupunki on Pevek.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Itä-Siperian meri Wikimedia Commonsissa
# Bathurstinsaari

Bathurstinsaari
Bathurst Island

|  |  |
| --- | --- |
| Muut nimet |
Bathurst Island |
| Sijainti | 75°46′N, 99°47′W Nunavut Qikiqtaalukin alue Kanada |
| Saariryhmä |
Kuningatar Elisabetin saaret Kanadan arktiset saaret |
| Vesialue | Pohjoinen jäämeri |
| Korkein kohta |
Stokes Mountain 412 m |
| Pinta-ala |
16 042 km² |

Väestö| Asukasluku |
(asumaton) |

**Bathurstinsaari** (engl. *Bathurst Island*) on saari Nunavutissa pohjoisessa Kanadassa. Se kuuluu Kuningatar Elisabetin saariryhmään. Saaren pinta-ala on noin 16 042 km²; se on 54. suurin saari maailmassa ja 13. suurin Kanadassa. Korkeuserot ovat pieniä ja suurin osa saaresta on alle 330 m merenpinnasta. Korkein huippu on Arctic Cordillera -vuorijonon sivuhaaran Stokes Rangen Stokes Mountain (412 m). Saarella ei ole pysyvää asutusta. Maaperä on parempilaatuista kuin muilla alueen saarilla,*lähde?* tämän vuoksi saaren biomi on näitä saaria monipuolisempi.

Saaren itärannikolla sijaitsevassa Brooman Point Village kylässä on tutkimusten mukaan ollut asutusta nykyistä lämpimämmällä ajanjaksolla, 2000-luvulla eaa. paikalla asui Dorsetin kulttuuriin edustajia.  Kaivauksissa on löydetty heidän tekemiään kivisiä laatikoita ja kaiverretuja ihmis ja eläinhahmoja. Viimeiset havainnoit heistä on noin vuoden 1 tienoilta. Samalla paikalla asui 900–1200-luvuilla Thulen kulttuurin edustajia. Thule kansan rakentajat rakensivat kylän Dorsetien asuinpaikan päälle, suurin osa alkuperäisista Dorsetien esineistä säilyi ikiroudassa nykypäivän tutkijoille. Toisinpaikoin Thule rakennusten seinät oli tehty valaanluista ja Dorsetien hylkäämistä puuosista sekä heidän kaivertamistaan sarvista, yhdistäen osia molemmista kulttuureista.

Ensimmäisenä eurooppalaisena saaren löysi vuonna 1819 William Edward Parry, joka nimesi saaren Britannian siirtomaa- ja sotaministerin Henry Bathurst, Bathurstin 3. jaarlin mukaan (1812–1827).

Saarelle on perustettu jääkarhujen suojelualue Polar Bear Pass ja sinne suunnitellaan uutta Tuktusiuqvialuk National Park -luonnonpuistoa.

Maapallon magneettinen pohjoisnapa liikkui saaren yli etelästä pohjoiseen 1960–1970-luvuilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Bathurstinsaaren luontoa Gerrit Vyn Photography
# Khoisankielet

Khoisankielten levinneisyys kartassa keltaisella
**Khoisankielet** on yli kahdenkymmenen etupäässä Afrikan eteläosissa puhuttavan kielen epäyhtenäinen ryhmä. Khoisankieliä puhuvat Etelä-Afrikan, Botswanan ja Namibian alueilla asuvat khoit ja sanit. Myös Tansaniassa on alue, jolla asuu khoisankielten puhujia. Suurimmat khoisankielet ovat naman kieli (233 000 puhujaa) ja sandawe (40 000 puhujaa Tansaniassa). Khoisankieliä on jäljellä alle 50.

Khoisankielten puhujien katsotaan saapuneen Afrikan eteläosiin noin 60 000 vuotta sitten, mikä tekee khoisankielistä maailman vanhimpiin kuuluvia kieliä.

Khoisankielten erityispiirre on niiden monenlaiset naksausäänteet.

Termiä *khoisankielet* on myös alettu kritisoimaan, koska sellaisiksi luokiteltavissa kielissä on verrattain suuria keskenäisiä eroja suhteessa toisiinsa. On esitetty, että termiä pitäisi käyttää kuvaamaan samantapaisia kieliä, mutta ei suoranaisesti toisilleen sukua olevia kieliä. Pohjois-, keski- ja eteläkhoisankielet ovat vain vähäisissä määrin ymmärrettävissä keskenään.

## Luokittelu

* pohjoiskhoisankielet
	+ !kung
	+ ’akhwe
	+ maligo
	+ ym.

* keskikhoisankielet
	+ nama
	+ buka-khwe
	+ san (eli hain//un)
	+ hietšware
	+ hiotšuwau
	+ xun
	+ ym.

* eteläkhoisankielet
	+ /hua-owani
	+ ng/amani
	+ ym.

Sandawe ja hadza luokitellaan joskus khoisankieleksi, mutta ne voivat olla myös isolaattikieliä.

Lähde:

## Lähteet
# Belutšistan

Belutšien pääasuinalue kartassa punaisella.
**Belutšistan** on pääasiassa belutšien asuttama historiallinen alue, joka rajoittuu Lounais-Pakistaniin, Kaakkois-Iraniin ja Etelä-Afganistaniin. Belutšistanin Pakistanin-puoleisissa osissa sijaitsee Balochistanin provinssi.

## Lähteet
# Italianpantaheinä

| Tähkähirssi |
| --- |
|  Tähkähirssi (*Setaria italica*) |
| Tieteellinen luokittelu |
| Kunta: | Kasvit *Plantae* |
| Alakunta: | Putkilokasvit *Tracheobionta* |
| Kaari: | Siemenkasvit *Spermatophyta* |
| Alakaari: | Koppisiemeniset *Magnoliophytina* |
| Luokka: | Yksisirkkaiset *Liliopsida* |
| Lahko: | *Poales* |
| Heimo: | Heinäkasvit *Poaceae* |
| Suku: | Pantaheinät *Setaria* |
| Laji: | *italica* |
| Kaksiosainen nimi |
| Setaria italica (L.) P.Beauv. |
| Katso myös |
|   Italianpantaheinä Wikispeciesissä   Italianpantaheinä Commonsissa
 |
| Infobox OKNimi-testi OK |

*Setaria italica*
**Tähkähirssi** eli **telahirssi** eli **italianpantaheinä** (*Setaria italica*) on hirssien ryhmään kuuluva viljalaji, jolla on paksu tähkämäinen kukinto.

Italianpantaheinä-nimityksestä huolimatta kasvi on todennäköisesti peräisin Aasiasta, mutta jo 3000 vuotta sitten sitä viljeltiin paikoitellen myös Euroopassa. Nykyään sitä viljellään enimmäkseen Kiinassa ja Japanissa. Sielläkin sen merkitys on kuitenkin vähentynyt varsinkin maissin viljelyn laajentuessa. Sitä ei myöskään ole sanottavasti jalostettu nykyaikaisin menetelmin. Pidetään kuitenkin mahdollisena, että kuivuuden­kestävyyden ja myös hyvän ravinto­koostumuksen vuoksi se saattaa tulevaisuudessa jälleen saada nykyistä suuremman merkityksen sekä ravinto- että rehukasvina.

Se polveutunee viherpantaheinästä (*Setaria viridis*), joka kasvaa Suomessakin.

## Lähteet

* Arne Rousi: *Auringonkukasta viiniköynnökseen, ravintokasvit ihmisen palveluksessa*, s. 108.  WSOY, 1998.  ISBN 951-0-21295-4

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Suomen Lajitietokeskus: Italianpantaheinä (*Setaria italica*)
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Italianpantaheinä (*Setaria italica*)
* Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Setaria italica (Arkistoitu – Internet Archive)(englanniksi)
* ITIS: *Setaria italica* (englanniksi)
* United States Department of Agriculture (USDA): *Setaria italica* (englanniksi)
* Flora of China: *Setaria italica* (englanniksi)