# Pikaruoka

Kansainvälisessä hampurilaisketjussa tarjottu ateria Kanadassa.
Saksalainen currywurst-annos
**Pikaruoka** on huokeaa ja massatuotettua ravintolaruokaa, joka valmistetaan ja nautitaan nopeasti. Pikaruoka muistuttaa nopeudeltaan katuruokaa, mutta pikaruoaksi kutsutaan tavallisesti ruokaa, joka ostetaan ja nautitaan sisätiloissa.

Pikaruokalat luottavat muutamiin ruokalajeihin, jotka menevät parhaiten kaupaksi. Yleisiä pikaruokia ovat esimerkiksi kerrosvoileivät, hampurilaiset, ranskalaiset perunat ja pizzat. Pikaruokalan keittiö toimii liukuhihnamaisesti, ja jokainen työvaihe on riittävän helppo kouluttamattoman työvoiman osata. Samanlaisia annoksia valmistetaan kerralla useita, mikä lyhentää odotusaikaa.

Pikaruoasta alettiin puhua Yhdysvalloissa 1950-luvun alussa, kun pikaruokaravintoloista kuten McDonald’sista oli tullut suosittuja. Jo kauan sitä ennenkin oli ollut mahdollista saada nopeasti valmistettua ruokaa, mutta nykyisessä laajuudessaan pikaruoka on nykyajan ilmiö. Pikaruokaan liittyy myös globalisaatio, sillä pikaruokaketjut ovat levittäytyneet maailmanlaajuisiksi. Kansainvälisesti tunnettuja pikaruokalaketjuja ovat McDonald’s, Wendy’s, Carl’s Jr., KFC, Subway, Burger King ja Pizza Hut.

## Ongelmia

Pikaruokaa on arvosteltu epäterveelliseksi, sillä siinä on usein paljon kaloreita mutta vähän hivenaineita. Keskimääräisessä pikaruoka-ateriassa on huomattavan suuri energiatiheys, puolitoista kertaa perinteisen brittiläisen ja kaksi ja puoli kertaa perinteisen afrikkalaisen aterian verran. Jos pikaruokia syö päivittäin, ruoasta kertyy helposti liikaa energiaa, rasvaa ja suolaa, vaikka annokset eivät olisi erityisen suuria.

Pikaruokateollisuuden on väitetty olevan suurimpia syyllisiä esimerkiksi yhdysvaltalaisten nuorten erittäin nopeasti yleistyneeseen ylipainoon. Kiistanalaisten tutkimustulosten mukaan pikaruoan sokeriin ja rasvaan voi kehittyä huumeita vastaava riippuvuus.

Pikaruoissa rasvan osuus energiasta on yleensä suositeltua suurempi ja hiilihydraattien osuus selvästi suosituksia niukempi. Esimerkiksi kebabissa ja makkaraperunoissa rasvan osuus on jopa 60–70 prosenttia energiasta. Toisaalta on olemassa pikaruokia, joissa rasvan osuus on lähellä suosituksia, kuten esimerkiksi eineshampurilaiset ja -lihapiirakat, salaattiannokset ja kasvispizza. Monet pikaruokaravintolat myös käyttävät paistorasvana osittain kovetettuja kasvirasvoja, jotka sisältävät suuria määriä terveysvaikutuksiltaan tyydyttyneitä rasvojakin epäedullisempia transrasvoja. Rasvan laatu voi olla suositusten mukainen esimerkiksi salaattiannoksessa, jossa on loraus kasviöljypohjaista salaatinkastiketta.

Pikaruokaa on kritisoitu myös runsaiden lisäainemäärien vuoksi. Yhdysvaltalainen ruoka-alan virasto ei edellytä yhtiöiden paljastavan lisäaineiden sisältöä, niin kauan kuin kemikaalit luokitellaan yleisesti ottaen turvallisiksi kuluttajille. Yhdysvaltain maatalousministeriö havaitsi vuonna 1996 että hampurilaisiin käytetyssä jauhelihassa oli hyvin usein ulosteen välityksellä leviäviä bakteereita.

Kansainvälisiä pikaruokaketjuja on arvosteltu lisäksi markkinoinnin kohdistamisesta lapsiin, eri maiden ruokakulttuurien amerikkalaistamisesta ja yhdenmukaistamisesta, ruoka-ainesten geneettisen monimuotoisuuden heikentämisestä, roskaamisen lisääntymisestä ja sademetsien tuhoutumisesta.

## Katso myös

* Roskaruoka
* Valmisruoka
* Super Size Me

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* Schlosser, Eric: *Pikaruokakansa*.  ((Fast Food Nation: What The All-American Meal is Doing to the World, 2002.) Suomentanut Maarit Tillman)  Helsinki:  WSOY, 2002.  ISBN 951-0-27077-6

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pikaruoka Wikimedia Commonsissa