Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Gerard Dou

| Gerard Dou |
| --- |
|  Omakuva, n. 1665. |
| Henkilötiedot |
| **Syntynyt** | 7. huhtikuuta 1613 Leiden, Alankomaat |
| **Kuollut** | 9. helmikuuta 1675 Leiden, Alankomaat |
| Kansalaisuus | Alankomaat |
| Taiteilija |
| Ala | taidemaalari |
| Taidesuuntaus | Alankomaiden kulta-ajan maalaus ja fijnschilder (käännä suomeksi) |
| [ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OK |

**Gerard Dou** (myös *Gerrit,* 7. huhtikuuta 1613 Leiden – 9. helmikuuta 1675 Leiden) oli Alankomaiden kultakauden aikana vaikuttanut taidemaalari. Dou oli Rembrandtin oppilas, josta tuli yksi aikansa kaupallisesti menestyneimpiä taidemaalareita. Hänen teoksilleen on ominaista valokuvamaisen realistinen, voimakkaasti valaistu chiarascuro-tyyli. Dou kuvasi runsaasti erilaisia aiheita, mutta on tunnetuin pienikokoisista perhe-elämää esittävistä maalauksistaan.

## Elämä ja ura

Dou oli lasimestarin poika, joka koulutus alkoi varhain. Dou osallistui Bartholomeus Dolendon piirustustunneille jo 9-vuotiaana. Seuraavat kaksi vuotta hän opiskeli lasimaalausta Pieter Kouwenhornin opastuksella, ja ryhtyi sitten työskentelemään isälleen. Dousta tuli lasimestarien killan jäsen jo 12-vuotiaana. Vuonna 1628 Dousta tuli 14-vuotiaana Rembrandtin oppilas seuraavan kolmen vuoden ajaksi. Rembrandtin oppilaana Dou jäljitteli tämän tyyliä ja aiheita niin taitavasti, että useita hänen varhaisia maalauksiaan on pidetty Rembrandtin töinä.

Opintojensa jälkeen Dou alkoi luultavasti työskennellä itsenäisenä maalarimestarina. Hän kehitti oman pikkutarkan maalaustyylinsä, jonka ansiosta hänestä tuli erittäin tunnettu sekä Alankomaissa että ulkomailla. Dousta tuli yksi aikansa kalleimmista ja halutuimmista maalareista.

Ruotsalaisella lähettiläällä Spiering van Silvercroonilla oli Doun kanssa 500 guldenin arvoinen sopimus, jonka mukaan agentilla oli etuosto-oikeus kaikkiin Doun töihin Ruotsin kuningattaren Kristiinan nimissä. Doun töitä hankkivat myös arkkipiispa Leopold Wilhelm ja Cosimo III de' Medici. Doun töitä annettiin hollantilaisena lahjana myös Englannin kuninkaalle Kaarle II:lle. Kaarle II kutsui Doun myös hovimaalarikseen, mutta Dou kieltäytyi kutsusta.

## Teoksia

* Omakuva.
* Omakuva, 1635–1638. Cheltenham.
* Omakuva, 1640–1650.
* Lukevan vanhan naisen muotokuva, 1630–1635? Kansallismuseo, Amsterdam.
* Sipulia leikkaava tyttö, 1646.
* Nukkuva koira, 1650. Museum of Fine Arts, Boston
* Hollantilainen kotirouva, 1650.
* Puoskari, 1652. Boijmans Van Beuningen, Rotterdam.
* Lääkäri, 1653.
* Klavikordia soittava nainen, 1665.
* Astronomi kynttilänvalossa, 1665. Paul Getty-museo, Los Angeles.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gerard Dou Wikimedia Commonsissa
# Afrikkalaistaustaiset ihmiset

Afrikkalaistaustainen Barack Obama toimi Yhdysvaltojen presidenttinä vuosina 2009–2017.
**Afrikkalaistaustaiset ihmiset** ovat ihmisiä, jotka identifioituvat afrikkalaistaustaisiksi sen perusteella, mikä heidän oma käsityksensä omasta etnisestä alkuperästään on.

## Määrä

Afrikassa asui vuonna 2023 noin 1,4 miljardia ihmistä. Brasiliassa asuu lisäksi noin 120 miljoonaa, Yhdysvalloissa lähes 41 miljoonaa, Ranskassa 3–5 miljoonaa ja Britanniassa 1,9 miljoonaa afrikkalaistaustaista henkilöä. Edellä lueteltujen ihmisryhmien yhteismäärä on 1,57 miljardia, mikä muodostaa noin 20 prosenttia maailman väestöstä.

## Suomessa

Vuonna 1875 syntynyt opettaja Rosa Emilia Clay oli ensimmäinen afrikkalaistaustainen Suomen kansalainen. Hänet adoptoitiin Namibiassa suomalaisten lähetystyöntekijöiden perheeseen. Somalit on nykyisin suurin afrosuomalaisten ryhmä.

## Katso myös

* Afroamerikkalaiset
* Mustat

## Lähteet
# Kertaustyylit

J. E. Stenberg, Oulun kaupungintalo, 1886, on tyyliltään uusrenessanssia.
**Kertaustyylit** ovat rakennus- ja sisustustyylejä, jotka esiintyivät 1800-luvun uusklassismin (Suomessa empiren ja biedermeierin) jälkeen ja joille oli ominaista varhaisempien tyylimuotojen jäljittely.

Näitä tyylejä kutsutaan joskus myös yhteisnimikkeellä **historismi**, sillä kertaustyylit olivat hyvin historiatietoisia, ja niiden tyyli-ihanteet perustuivat aiempina aikakausina vallinneisiin tyylisuuntiin. Rinnakkain eklektistisesti esiintyvät esimerkiksi uusgotiikka, uusrenessanssi, uusbarokki ja uusrokokoo. Suomalaisessa arkkitehtuurissa uusbarokki ja -rokokoo jäivät marginaalisiksi tyylisuunniksi, mutta uusgotiikka ja -renessanssi olivat 1900-luvun alkuun saakka suosittuja rakennustyylejä uusklassismin rinnalla. Käytetty tyyli valittiin usein rakennustyypin perusteella, esimerkiksi pankki- ja hallintorakennuksissa suosittiin mahtailevaa uusrenessanssia, kun taas uusgotiikka oli 1800-luvun loppupuolen vallitseva tyyli kirkkoarkkitehtuurissa.

Kertaustyylien syntyyn vaikutti kansallisvaltioiden nousu, jonka yhteydessä kansa nousi valtioiden johtoon. Käyttämällä kertaustyylejä arkkitehtuurissa pyrittiin oikeuttamaan kansanvalta.

Kertaustyylejä kohtaan ei tunnettu kovinkaan suurta kunnioitusta 1900-luvun puolivälistä 1970–1980-luvuille saakka, ja ne nähtiin pitkään lähinnä tyylisuuntana, josta avantgarde pystyi ammentamaan innoitusta. Vanha rakennuskanta nähtiin vanhanaikaisena, epäkäytännöllisenä sekä kalliina huolto- ja korjauskustannuksiensa vuoksi. Monien kertaustyylisten rakennusten purkua perusteltiin niiden epäkäytännöllisyydellä ja ”huonolla arkkitehtuurilla”, eikä rakennusten suojelua pidetty tarpeellisena. Suomessa tällaista toimintaa yhdistettynä poliittiseen kulttuuriin alettiin kutsua Turun taudiksi.

## Katso myös

* Pyörökaarityyli

## Lähteet

* Aikio, Annukka ja Vornanen, Rauni: Uusi sivistyssanakirja. Kustannusosakeyhtiö Otava 1993. ISBN 951-1-11365-8.

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kertaustyylit Wikimedia Commonsissa
# Nihonga

*Lautalle nousu*
Tomioka Tessain suuntausta edustava teos vuodelta 1924
**Nihonga** (jap. 日本画) on japanilainen maalaustyyli. Nihonga-tyylin maalaukset seuraavat tuhat vuotta vanhoja perinteitä.

## Materiaalit

Nihonga-maalaukset tehdään yleensä siveltimillä japaninpaperille tai silkille. Maalatessa käytetään vettä samaan tapaan kuin akvarellissa. Maalaukset voivat olla mustavalkoisia tai värillisiä. Mustavalkoisissa maalauksissa käytetään usein kiinalaista mustetta, sumia, joka valmistetaan sekoittamalla nokea liimaan. Värillisten maalausten pigmentit tehdään murskaamalla mineraaleja, koralleja ja jopa korukiviä, jotka sekoitetaan liimaan.

## Tekniikat

Mustavalkoisessa nihongassa musteen tummuutta vaihdellaan siten, että saadaan eri valkoisen-, harmaan- ja mustansävyjä. Värillisissä maalauksissa painotetaan rajauksia tai niiden puuttumista. Yleensä kasveja ja lintuja maalatessa ei käytetä rajoja.

## Kehitys

Taidekriitikot Okakura Tenshin ja Ernest Fenollosa ovat vastuussa nihongan uudelleen elävöittämisestä. He painottivat perinteisten japanilaisten taiteiden kauneutta ja merkitystä vastapainona länsimaisen kulttuurin suosiolle.
Jotkut nihongamaalarit omaksuivat länsimaisia tekniikoita, kuten perspektiivin ja varjostuksen. Tämän takia on joskus vaikeaa erottaa, kuuluuko jokin tekniikka perinteiseen japanilaiseen tyyliin vai länsimaisista perinteistä kehittyneeseen tyyliin.

## Lähteet

* Briessen, Fritz van. *The Way of the Brush: Painting Techniques of China and Japan*. Tuttle (1999). ISBN 0804831947
* Conant, Ellen P., Rimer, J. Thomas, Owyoung, Stephen. *Nihonga: Transcending the Past: Japanese-Style Painting, 1868-1968*. Weatherhill (1996). ISBN 0834803631

* About Nihonga *madhujain.com*. Arkistoitu 6.9.2008. (englanniksi)
# Neoimpressionismi

*Sunnuntai-iltapäivä La Grande Jatten saarella*, Georges Seurat 1884–1886.
*Félix Fénéonin muotokuva*, Paul Signac 1890.
**Neoimpressionismi** eli **uusimpressionismi** oli jälki-impressionistisiin liikkeisiin kuulunut taidesuuntaus, joka kehittyi vuosina 1884–1885 ja toimi 1900-luvun alkuun asti. Ranskassa perustettu liike sai jonkin verran kannatusta myös Belgiassa ja Hollannissa mutta ei juurikaan muualla.

Neoimpressionismin alkuun panevana voimana oli Georges Seurat ja hänen kiinnostuksensa erilaisiin väriteorioihin. Liikkeeseen vaikuttivat impressionistit sekä muun muassa Charles Blancin, Michel Eugène Chevreulin ja Ogden Roodin väriteoriat. Ensimmäinen neoimpressionistinen teos *Kylpijöitä Asnièressa* esiteltiin vuoden 1884 riippumattomien salongissa.

Neoimpressionistisen liikkeen syntyyn vaikutti tarve muuttaa impressionismia. Neoimpressionistit pyrkivät tieteellisesti edelleen kehittelemään impressionistien tekniikoita. He käyttivät tiukkarajaisia väriteorioita luodakseen mahdollisimman valovoimaisia, värikylläisiä ja harmonisia värivaikutelmia. Neoimpressionistien ilmaisu oli tarkkaa ja rakenteeltaan loogista, ei vapaata ja spontaania kuten impressionistien. Teknisenä menetelmänään he käyttivät divisionismia eli pointillistista maalaustekniikkaa ja siihen sitoutuvaa optista teoriaa.

Neoimpressionistien aiheet olivat pääasiallisesti kaupunkiaiheita, mutta he painottivat impressionisteja enemmän työväenluokkaisia näkökulmia. Moni ryhmän taiteilija oli Ranskan sosialistis-anarkistisen liikkeen aktiivinen kannattaja.

Neoimpressionismi toimi tienavaajana 1900-luvun abstraktille ja konstruktivistiselle taiteelle, ja liikkeen värinkäytön on nähty vaikuttaneen muun muassa fauvisteihin.

Liikkeen keskeisiä taiteilijoita olivat Georges Seurat, Paul Signac, Henri-Edmond Cross, Albert Dubois-Pillet, Maximilien Luce ja Théo van Rysselberghe. Myös impressionisti Camille Pissarro liittyi neoimpressionisteihin, ja tyyliä kokeilivat muun muassa Paul Gauguin, Vincent van Gogh ja Henri de Toulouse-Lautrec.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Neoimpressionismi Wikimedia Commonsissa
# Toimintamaalaus

Toimintamaalaus
**Toimintamaalaus** eli **roiskemaalaus** (engl. *action painting*) on maalaustaiteen abstraktin ekspressionismin alasuuntaus. Se syntyi 1950 Yhdysvalloissa ja sen teki kansainvälisesti tunnetuksi Jackson Pollock. Sitä vastaavat eurooppalaiset suuntaukset tasismi ja informalismi.

Nimitystä *action painting* käytti ensimmäisenä kriitikko Harold Rosenberg, joka kuvaili erästä Pollockin teosta tuolla nimellä. Myöhemmin action paintingista tuli kokonaisvaltainen maalaustekniikka.

## Päätaiteilijat

* Jackson Pollock
* Willem de Kooning
* Franz Kline
* Robert Motherwell
* Philip Guston
* Sam Francis
* Helen Frankenthaler

## Katso myös

* Tasismi
* Informalismi
* Abstrakti ekspressionismi

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toimintamaalaus Wikimedia Commonsissa
# Retrofuturismi

Retrofuturistinen kuvaus lentävästä veturista, dieselpunk-tyylissä, joka muistuttaa 1940-luvun alkua.
**Retrofuturismi** on termi taiteelle, jossa kuvataan aikaisemman aikakauden vaikutuksia tulevaisuuteen. Jos ”futurismia kutsutaan joskus ’tieteeksi’, joka ennakoi mitä tulee, retrofuturismi on tämän ennakoinnin muistamista.” Retrofuturismille on ominaista sekoitus vanhanaikaista ”retroa” tyyliä, jossa on futuristinen teknologia. Retrofuturismi tutkii teemoja ja jännitteitä menneisyyden ja tulevaisuuden välillä sekä myös vieraannuttavia ja voimaannuttavia teknologian vaikutuksia.

Science fictionin lajina retrofuturismi ilmentää kuviteltua rinnakkaista todellisuutta ja sen esineitä. Sitä kuitenkin esiintyy myös muodissa, arkkitehtuurissa, muotoilussa, musiikissa, kirjallisuudessa, elokuvissa ja videopeleissä.

## Ominaisuudet

Retrofuturismi sisältää kaksi päällekkäistä suuntausta, jotka voidaan tiivistää: *tulevaisuus nähtynä menneisyydestä* ja *menneisyys nähtynä tulevaisuudesta*.

Ensimmäinen suuntaus, varsinainen retrofuturismi, on suoraan tulevaisuuden ennustamista yrittäneiden kirjoittajien, taiteilijoiden ja elokuvantekijöiden mielikuvitusta ajalta ennen 1960-lukua. Tällaiset futuristiset mielikuvat ovat kunnostettu ja päivitetty nykyaikaan, ja ne tarjoavat nostalgisen, vaihtoehtoisen kuvan siitä, mitä tulevaisuus olisi voinut olla, mutta ei ole.

Toinen suuntaus on päinvastainen ensimmäisestä: futuristinen retro. Se alkaa retron lisäämisestä; vanhoja taidetyylejä, vaatetusta ja tapoja, sitten lisätään futuristisia teknologioita päälle, näin luodaan sekoitus menneisyyden, nykyisyyden ja tulevaisuuden elementtejä.

## Tyylilajit

Retrofuturismin tyylilajeja ovat kyberpunk, steampunk, dieselpunk, atompunk ja ”Raygun Gothic”, jokainen viitaten tietyn aikakauden teknologiaan.

## Katso myös

* Bonk Business

## Lähteet
# Rugbyn maailmanmestaruuskilpailut

**Rugbyn maailmanmestaruuskilpailut** ovat merkittävin kansainvälinen rugby unionin kilpailu. Ensimmäiset rugbyn MM-kisat pidettiin vuonna 1987 ja niitä on järjestetty siitä lähtien neljän vuoden välein. Etelä-Afrikka on voittanut neljä, Uusi-Seelanti kolme, Australia kaksi ja Englanti yhden maailmanmestaruuden.

## Mitaliottelut

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Järjestäjä |  | Loppuottelu |  | Pronssiottelu |
| Kultaa | Tulos | Hopeaa | Pronssia | Tulos | Neljäs |
| 1987  | Australia & Uusi-Seelanti | **Uusi-Seelanti** | **29–9** | Ranska | Wales | **22–21** | Australia |
| 1991  | Englanti | **Australia** | **12–6** | Englanti | Uusi-Seelanti | **13–6** | Skotlanti |
| 1995  | Etelä-Afrikka | **Etelä-Afrikka** | **15–12** (jatkoajalla) | Uusi-Seelanti | Ranska | **19–9** | Englanti |
| 1999  | Wales | **Australia** | **35–12** | Ranska | Etelä-Afrikka | **22–18** | Uusi-Seelanti |
| 2003  | Australia | **Englanti** | **20–17** (jatkoajalla) | Australia | Uusi-Seelanti | **40–13** | Ranska |
| 2007  | Ranska | **Etelä-Afrikka** | **15–6** | Englanti | Argentiina | **34–10** | Ranska |
| 2011  | Uusi-Seelanti | **Uusi-Seelanti** | **8–7** | Ranska | Australia | **21–18** | Wales |
| 2015  | Englanti | **Uusi-Seelanti** | **34–17** | Australia | Etelä-Afrikka | **24–13** | Argentiina |
| 2019  | Japani | **Etelä-Afrikka** | **32–12** | Englanti | Uusi-Seelanti | **40–17** | Wales |
| 2023  | Ranska | **Etelä-Afrikka** | **12–11** | Uusi-Seelanti | Englanti | **26–23** | Argentiina |

## Aiheesta muualla

* Rugbyworldcup.com
* IRB.com
# François Alexandre Frédéric de La Rochefoucauld-Liancourt

François Alexandre Frédéric de La Rochefoucauld-Liancourt.
**François Alexandre Frédéric de La Rochefoucauld-Liancourt** (11. tammikuuta 1747 La Roche-Guyon – 27. maaliskuuta 1827 Pariisi) oli ranskalainen herttua, upseeri ja yhteiskunnallinen uudistaja.

De La Rochefoucauld-Liancourt valittiin vuoden 1789 säätyjen yleiskokoukseen, jossa hän yritti turhaan puolustaa monarkiaa hallintomuotona samalla kun edisti sydäntään lähellä olleita sosiaalisia uudistuksia.

Kaksi päivää ennen Bastiljin valtausta, 12. heinäkuuta 1789, hän varoitti Ludvig XVI:ta Pariisin tilanteesta, ja kuninkaan kysyttyä, oliko se kapina, hän vastasi, että kyseessä oli vallankumous: "Non, sire, c'est une révolution". La Rochefoucauld'sta tuli 18. heinäkuuta perustuslakia säätävän kansalliskokouksen puhemies. Kun hänet oli asetettu Normandiaan sijoitetun sotilasosaston johtoon, hän tarjosi kuninkaalle turvapaikkaa Rouenissa. Epäonnistuttuaan tässä yrityksessä hän avusti kuningasta suurella rahasummalla.
# Claude-Antoine Prieur-Duvernois

Claude-Antoine Prieur-Duvernois, tuntemattoman tekijän piirros.
**Claude-Antoine Prieur-Duvernois** (myös nimellä **Prieur de la Côte-d’Or**; 2. joulukuuta 1763 Auxonne – 11. elokuuta 1832 Dijon) oli ranskalainen kreivi, sotilas ja poliitikko. Hänet tunnetaan erityisesti Ranskan aseteollisuuden menestyksekkäästä järjestämisestä vallankumoussotien alkuvaiheessa.

Vallankumouksen puhjetessa vuonna 1789 Prieur-Duvernois oli pioneerijoukkojen luutnantti Ranskan armeijassa. Hänet ylennettiin huhtikuussa 1791 kapteeniksi ja valittiin saman vuoden lokakuussa edustajaksi kansalliskokoukseen. Hänet valittiin myös vuonna 1792 kansalliskonventtiin. Hän joutui kesäkuussa 1793 Caenissa vastavallankumouksellisten kapinallisten vangiksi ja vapautui vasta pari kuukautta myöhemmin. Prieur-Duvernois kutsuttiin Ranskaa tosiasiassa hallinneeseen Yhteishyvän valiokuntaan 14. elokuuta 1793 yhdessä upseeriystävänsä Lazare Carnot’n kanssa. Carnot otti valiokunnassa harteilleen sotilasoperaatioiden suunnittelun, Prieur-Duvernois varusteluasiat. Hän uudelleenjärjesti aseiden ja ammusten valmistuksen valtion alaisuuteen ja käytti hyväkseen eturivin insinöörien ja oppineiden neuvoja. Vaikka Prieur-Duvernois’n toimet lisäsivät valtion vaikutusvaltaa talouselämässä, hän piti niitä vain tilapäisinä ratkaisuina eikä lämmennyt alempien yhteiskuntaluokkien vaatimille sosiaalisille uudistuksille.

Prieur-Duvernois tuki Carnot’ta valtataistelussa Maximilien Robespierrea vastaan, mutta ei osallistunut Robespierren syrjäyttämiseen. Sitä seuranneen jakobiinien vastaisen poliittisen vastareaktion yhteydessä hän joutui eroamaan yhteishyvän valiokunnasta lokakuussa 1794. Vuosina 1795–1798 hän oli viidensadan neuvoston jäsenenä. Prieur-Duvernois palasi vuoden 1799 brumairen vallankaappauksen jälkeen armeijaan evertiksi, mutta vetäytyi myöhemmin palveluksesta. Sen jälkeen hän omisti tapettitehtaan Pariisissa. Napoleonin hallinto antoi hänelle kreivin arvon vuonna 1808 ja myönsi hänelle eläkkeen vuonna 1811.

Metrijärjestelmän käyttöönotto Ranskassa vuonna 1795 oli suurelta osin Prieur-Duvernois’n ansiota. Hän oli myös yksi École Polytechnique -sotilaskoulun perustajista.

## Lähteet
# 1100-luku

|  |  |
| --- | --- |
| **Vuosisadat** | 900-luku · 1000-luku · 1100-luku · 1200-luku · 1300-luku |
| **Vuosikymmenet** |

---

1090-luku · 1100-luku · 1110-luku · 1120-luku · 1130-luku · 1140-luku |
| 1150-luku · 1160-luku · 1170-luku · 1180-luku · 1190-luku · 1200-luku

---

 |
| **Vuodet** | 1090 · 1091 · 1092 · 1093 · 1094 · 1095 · 1096 · 1097 · 1098 · 1099 |
| 1100 · 1101 · 1102 · 1103 · 1104 · 1105 · 1106 · 1107 · 1108 · 1109 |
| 1110 · 1111 · 1112 · 1113 · 1114 · 1115 · 1116 · 1117 · 1118 · 1119 |
| 1120 · 1121 · 1122 · 1123 · 1124 · 1125 · 1126 · 1127 · 1128 · 1129 |
| 1130 · 1131 · 1132 · 1133 · 1134 · 1135 · 1136 · 1137 · 1138 · 1139 |
| 1140 · 1141 · 1142 · 1143 · 1144 · 1145 · 1146 · 1147 · 1148 · 1149 |
| 1150 · 1151 · 1152 · 1153 · 1154 · 1155 · 1156 · 1157 · 1158 · 1159 |
| 1160 · 1161 · 1162 · 1163 · 1164 · 1165 · 1166 · 1167 · 1168 · 1169 |
| 1170 · 1171 · 1172 · 1173 · 1174 · 1175 · 1176 · 1177 · 1178 · 1179 |
| 1180 · 1181 · 1182 · 1183 · 1184 · 1185 · 1186 · 1187 · 1188 · 1189 |
| 1190 · 1191 · 1192 · 1193 · 1194 · 1195 · 1196 · 1197 · 1198 · 1199 |
| 1200 · 1201 · 1202 · 1203 · 1204 · 1205 · 1206 · 1207 · 1208 · 1209 |

**1100-luku** oli vuosisata, johon kuuluivat vuodet 1100–1199.

Valtiot ennen mongolien valloituksia.
## Tärkeitä tapahtumia

* 1100-luvun renessanssi
* Kronikoiden mukaan vuonna 1155 tehtiin ristiretki Suomeen. Ruotsin valta alkoi.
* Pohjoinen Song-dynastia menetti Pohjois-Kiinan.
* Japanin keisarilta vietiin poliittinen valta
* Ensimmäinen, toinen ja kolmas ristiretki islamia vastaan.
* Paavi Hadrianus IV myönsi Irlannin Englannin kuningas Henrik II:lle.
* Goottilainen tyylikausi arkkitehtuurissa alkoi
* Portugali sai itsenäisyyden Leónin kuningaskunnasta 1128, tunnustettiin 1143.
* Canterburyn arkkipiispa Thomas Becket murhattiin 1170.
* Ensimmäiset yliopistot perustettiin.

## Merkittäviä henkilöitä

* Pierre Abélard
* Bernhard Clairvauxlainen
* Saladin
* Thomas Becket, Canterburyn arkkipiispa
* Minamoto no Yoritomo, ensimmäinen Japanin shōgun
* Ruotsin Eerik Pyhä
* Piispa Henrik ja Lalli
* Lothar Saksilainen
* Fredrik Barbarossa, Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari
* Rikhard Leijonamieli, Englannin kuningas, Normandian herttua ja Anjoun kreivi

## Kuvataiteet ja kirjallisuus

* Chrétien de Troyes loi yhden ensimmäisistä Graal-taruista.
* Ensimmäiset yliopistot perustettiin Euroopassa.
* Goottilainen tyyli alkoi arkkitehtuurissa.

## Keksinnöt

* Vesimylly
* Tuulimylly
* Konesaha
* Heittovasara
* Ikkunalasi
* Savupiippu
* Työntörattaat

## Aiheesta muualla
# Denys Kirjejev

**Denys Borysotytš Kirjejev** (ukr. Денис Борисович Кірєєв, 1. tammikuuta 1977 – 5. maaliskuuta 2022) oli ukrainalainen pankkiiri. Hän osallistui helmikuussa 2022 Venäjän ja Ukrainan välisiin rauhanneuvotteluihin, ja niiden jälkeen Ukrainan turvallisuuspalvelu (SBU) teloitti hänet petturina. Kirjejev nimitettiin kuitenkin kansallissankariksi kuolemansa jälkeen.

Ukrainan sotilastiedustelun päällikön Kyrylo Budanovin mukaan Kirjejev sai venäläisiltä kontakteiltaan tietoa Venäjän hyökkäyksestä, joka auttoi maan kaupungin Kiovan puolustamisessa helmikuussa 2022. Budanovin mukaan Kiova olisi todennäköisesti jäänyt venäläisten valtaamaksi ilman Kirjejevin tietoja. Ukrainan presidentti Volodymyr Zelenskyi palkitsi Kirjejevin hänen kuolemansa jälkeen.

Kirjejev aloitti uransa synnyinkaupungissaan Kiovassa ulkomaisissa pankeissa, muun muassa Crédit Lyonnais'ssa, Citibankissa ja ING:ssa. Hänen sukulaisestaan tuli 2003 Ukrainan SBU:n varapäällikkö. Kirjejevillä oli suhteita myös sekä Euroopan tiedustelujärjestöihin että venäläisiin virkamiehiin ja sotilaisiin. Vuonna hän 2006 alkoi työskennellä oligarkkiveljeksille Andri ja Serhi Kljujeville, jotka toimivat metalli- ja kiinteistöalalla. Serhi Kljujev joutui Yhdysvaltojen pakotteiden kohteeksi 2015 Ukrainan demokratian heikentämisestä. Andri Kljujev oli Viktor Janukovytšin kaudella Ukrainan kansallisen turvallisuus- ja puolustusneuvoston sihteeri ja varapääministeri. Kljujevin veljekset pakenivat Ukrainan vallankumouksen jälkeen Venäjälle, ja Kirjejev jäi hoitamaan osaa heidän omaisuudestaan.

Keväällä 2021 kenraali Budanov pyysi Kirjejeviltä apua saadakseen tietoja Venäjän sotilastiedustelusta. Kun Venäjän ensimmäinen yritys vallata Kiova epäonnistui, sodan päättämiseksi järjestettiin Homelissa helmi–maaliskuussa 2022 rauhanneuvottelut. Neuvottelujen toisen kierroksen oli määrä alkaa 3. maaliskuuta. Kirjejev oli menossa Kiovan rautatieasemalle matkustaakseen Valko-Venäjälle, kun hänen seurueensa pysäytettiin Pyhän Sofian katedraalin lähellä ja SBU:n agentit määräsivät Kirjejevin henkivartijat ja mukana olleet sotilastiedustelun jäsenet laskemaan aseensa. Kirjejev laitettiin pakettiauton takaosaan. Puolentoista tunnin päästä hänen ruumiinsa löytyi kadulta.

Ukrainalainen kansandustaja Oleksi Hontšarenko kirjoitti Telegram-kanavallaan, että Kirjejev ammuttiin epäiltynä maanpetoksesta.

Kirjejev haudattiin sotilaallisin kunnianosoituksin Kiovaan Baikoven sankarihautausmaalle Ukrainan ensimmäisen pääministerin viereen.

## Lähteet
# Frankkien torni

| Frankkien torni |
| --- |
| Φραγκικός Πύργος |
|  Frankkien torni erottuu korkeimpana Akropoliin rakennusten joukossa vuonna 1872 otetussa valokuvassa. |
| Sijainti | Akropolis, Ateena, Attika  Kreikka |
| Koordinaatit | 37°58′17″N, 23°43′30″E |
| Rakennustyyppi | torni |
| Valmistumisvuosi | 1300-luvun loppu tai 1400-luvun alku |
| Purkuvuosi | 1874 |
|  |
| Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla |
| Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo |

**Frankkien torni** (kreik. Φραγκικός Πύργος, *Fragkikós Pýrgos*) oli keskiaikainen torni Ateenan Akropolis-kukkulalla Kreikassa. Se rakennettiin 1300-luvun loppupuolella tai 1400-luvun alussa ja purettiin vuonna 1874.

Frankkien torni.
Tornin rakennutti todennäköisesti Ateenassa valtaa pitänyt firenzeläinen Acciaiolin suku, joka johti Ateenan herttuakuntaa vuosina 1388–1458. Torni oli Akropoliin korkein rakennus ja osa kukkulan laajempia keskiaikaisia linnoitteita. Se purettiin vuonna 1874 muiden keskiaikaisten rakennusten ohella osana Akropoliin arkeologisia kaivauksia ja linnavuoren palauttamista rakennuskannan osalta antiikin aikaiseen asuunsa.

Torni sijaitsi Akropoliin porttirakennuksen Propylaian eteläpäässä lähellä Athene Niken temppeliä. Sen korkeus oli noin 26 metriä, perustan koko noin 7,8 x 8,7 metriä ja muurin paksuus noin 1,8 metriä. Tornin rakentamisessa oli käytetty uudelleen Ateenan antiikin aikaisista rakennuksista otettua kivimateriaalia. Tornia käytettiin tähystykseen sekä optisena lennättimenä, jonka tuli näkyi muun muassa Akrokorintin linnoitukselle saakka.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Frankkien torni Wikimedia Commonsissa