# Pääsiäinen

Matthias Grünewald, *Ylösnousemus*, noin 1510.
**Pääsiäinen** on vuotuinen kristillinen juhla, jota vietetään Jeesuksen ylösnousemuksen kunniaksi. Ensimmäistä pääsiäispäivää eli pääsiäissunnuntaita vietetään kevätpäiväntasauksen jälkeistä täysikuuta seuraavana sunnuntaina, minkä vuoksi pääsiäisen ajankohta vaihtelee eri vuosina välillä 22. maaliskuuta ja 25. huhtikuuta.

Pääsiäinen on kristinuskon vanhin ja tärkein juhla. Pääsiäisen vietosta on tietoja 100-luvulta alkaen. Hiljainen viikko eli suuri viikko on kirkoissa paastonajan viimeinen viikko. Sen sisältö perustuu Kristuksen kärsimyskertomukseen. Hiljainen viikko huipentuu pitkäperjantaihin, Jeesuksen ristiinnaulitsemisen päivään. Sunnuntaina juhlitaan Jeesuksen ylösnousemusta. Pääsiäissunnuntaista alkaa pääsiäisviikko.

Suomessa pitkäperjantai, pääsiäissunnuntai ja maanantai eli toinen pääsiäispäivä ovat virallisia pyhäpäiviä. Pääsiäisviikolla järjestetään monin paikoin konsertteja, joissa esitetään klassista pääsiäismusiikkia. Tunnetuimpia ovat esimerkiksi Johann Sebastian Bachin passiot.

Ihmiset eri kulttuureissa ovat juhlineet keväällä talvesta pääsemistä ja luonnon heräämistä eloon jo esikristillisinä aikoina. Jäniksiä ja munia on pidetty hedelmällisyyden ja kasvun vertauskuvana ja ne esiintyvät nykyisessäkin pääsiäiskuvastossa. Pääsiäiseen on liitetty muitakin heräävän elämän vertauskuvia, kuten narsissit, keltaiset pääsiäistiput ja hiirenkorvalle puhkeavat pajunkissat. Suomalaiseen pääsiäisperinteeseen ovat kuuluneet muun muassa mämmin syönti, pääsiäismunien maalaaminen, pajunvitsoilla virpominen ja rairuohon kasvattaminen.

## Sanan alkuperä ja pääsiäisen nimitykset eri kielissä

Pääsiäismunia. Muna on vanha hedelmällisyyden vertauskuva. Kristillisessä perinteessä muna on vertauskuva ylösnousemukselle.
Suomen kielen sana pääsiäinen tunnetaan Mikael Agricolan kirjoituksista 1500-luvulta. Luultavasti sanaa on käytetty suomenkielisessä kristillisessä perinteessä jo ennen Agricolaa. Sana tarkoittaa paastosta ”pääsemistä”, eli pääsiäistä edeltävän neljänkymmenen päivän paaston päättymistä. Tämän ’pääsemisen’ on myös sanottu viittaavan juutalaisten pääsyyn Egyptin orjuudesta, ylösnousemukseen liittyvään siirtymiseen kuolemasta elämään, kristikunnan pääsyyn synneistä tai pääsyyn talvesta.

Monissa kielissä pääsiäisen sana lienee johdettu hepreankielisestä kevätjuhlan nimestä *pesah*: esimerkiksi latinaksi *pascha*, venäjäksi *pasha*, kreikaksi *paskha* ja ruotsiksi *påsk*. Suomen lähisukulaiskielissä pääsiäisen nimityksenä on karjalassa murteesta riippuen joko *äijäpäivä* tai *äijypäivy* (’suuri päivä’), vepsässä *äipäiv* ja virossa *lihavõtted*, joka viittaa syömiseen paaston jälkeen. Myös unkarissa käytetty nimitys *húsvét* viittaa samaan kuin vironkielinen nimitys.

Pääsiäisen englannin- ja saksankielisten nimien *Easter* ja *Ostern* on arveltu tulevan anglosaksisesta jumalattaresta nimeltä Eostre, jonka kunniaksi vietettiin juhlia huhtikuussa. Toisen selityksen mukaan nimi juontuu muinaisyläsaksan sanasta *eostarum*, joka liittyy itään ja aamunkoittoon. Yhden oletuksen mukaan kirkkolatinan termi *alba* tulkittiin pääsiäisen yhteydessä sanaksi *eostarum*. Toisen spekulaation mukaan sana liittyy päivien pitenemiseen keväällä. Kolmannen oletuksen mukaan sana juontuu itäisestä rukoussuunnasta.

## Pääsiäisen ajankohta

*Pääartikkeli: Pääsiäisen laskeminen*
Diego Velázquez, *Ristiinnaulittu Kristus*, noin 1632.
Sanonta ”pääsiäinen on kevätpäiväntasausta seuraavan täydenkuun jälkeinen sunnuntai” on vain viitteellinen, koska pääsiäisen ajankohta ei perustu suoraan havaittuihin tähtitieteellisiin ilmiöihin vaan kirkollisiin laskentasääntöihin. Laskemiseen käytetään yksinkertaistettuja oletuksia.

Pääsiäisen ajankohdan laskemiseen on käytetty 19 vuoden mittaisia taulukoita, jotka määräävät, milloin kevään ensimmäinen täysikuu on. Kirkollinen kevätpäiväntasaus on 21.3. tai sen jälkeen. Ajankohtaa laskettaessa käytettävät kevätpäiväntasaus ja täysikuu ovat muodollisia, taulukoituja päiviä, eivät todellisesti tähtitieteeseen pohjautuvia päiviä. Matematiikan kehityttyä riittävästi pystyttiin taulukoiden rinnalle kehittämään kaavat, joilla pääsiäisen ajankohta on käytännössä helpompi laskea. Carl Friedrich Gauss julkaisi tunnetun kaavan vuonna 1800.

Uuden testamentin evankeliumien perusteella on oletettu, että Jeesuksen kuoleman päivämäärä olisi perjantai 7. huhtikuuta vuonna 30 tai 3. huhtikuuta vuonna 33. Se olisi tapahtunut pesah-juhlan aikoihin. Pesah alkaa juutalaisen kuukalenterin *nisán*-kuun 15. päivänä. Synoptisten evankeliumien mukaan Jeesus söi edellisen päivän iltana 12 oppilaansa kanssa pesah-aterian ja teloitettiin ristillä seuraavana päivänä, joka oli sapatin eli lepopäivän valmistuspäivä, siis perjantai. Johanneksen evankeliumin mukaan ristiinnaulitseminen tapahtui sen sijaan jo pääsiäisen valmistuspäivänä.

Varhaisimmat tiedot pääsiäisen vietosta ovat 100-luvulta, jolloin viikoittaisen ylösnousemusjuhlan, sunnuntain, rinnalle tuli vuosittain vietettävä pääsiäisjuhla. Nikaian kirkolliskokouksessa vuonna 325 tehtiin periaatepäätös pääsiäispäivän vieton yhtenäistämisestä samalle sunnuntaille koko kristikunnassa. Tarkan päivämäärän laskemisesta päätettiin myöhemmin Aleksandriassa. Pääsiäisen ajankohdan yhtenäistäminen vei vielä satoja vuosia. Vähitellen pääsiäispäiväksi vakiintui kevätpäiväntasausta seuraavan täydenkuun jälkeinen sunnuntai, joka on aikaisintaan 22. maaliskuuta ja viimeistään 25. huhtikuuta.

Ajanlaskun uudistus Länsi-Euroopassa vuosina 1582–1753 säilytti samat periaatteet ja pääsiäispäivän edelleen välillä 22.3.–25.4. Paavin istuimelta lähtöisin ollut ajanlaskun uudistus herätti vastustusta protestanttisissa maissa, joissa lykättiin gregoriaanisen kalenterin käyttöönottoa. Kun uudistuksia vihdoin alettiin hyväksyä 1700-luvun alussa, päätettiin eräissä protestanttisissa maissa, että pääsiäinen lasketaan ajanlaskussa eri tavalla, niin sanotun parannetun kalenterin mukaisesti. Järjestelmä jäi kuitenkin vähitellen lähes kokonaan käytöstä 1770-luvulle mennessä.

Ortodoksiset kirkot ovat pitäytyneet pääsiäisen suhteen vanhassa ajanlaskussa (juliaaninen kalenteri). Siksi itäisessä kristikunnassa pääsiäinen sijoittuu yleensä myöhemmäksi kuin läntisessä kirkossa|, noin 4.4.–8.5. Muista poiketen Suomen ortodoksinen kirkko viettää kuitenkin pääsiäistä samaan aikaan kuin gregoriaanista kalenteria käyttävä läntinen kristikunta.

Ruotsissa ja Suomessa noudatettiin helmikuuhun 1753 asti pääosin juliaanista kalenteria. Vuodesta 1753 alkaen käytettiin gregoriaanista kalenteria, mutta pääsiäinen laskettiin parannetun järjestelmän mukaan. Useimmiten poikkeava päivämäärä täsmäsi idän kirkkojen kanssa, mutta vielä vuonna 1845 pääsiäinen oli Suomessa viikkoa muuta Eurooppaa jäljessä.

Jehovan todistajat eivät vietä pääsiäistä. Heidän mukaansa pääsiäinen ei perustu Raamattuun vaan pakanallisiin kevätjuhliin ja hedelmällisyyssymboliikkaan.

#### Ajankohtia

*Pääartikkeli: Luettelo pääsiäisen ajankohdista*
Pitkäperjantain kulkue Meksikossa.
Rairuohoa ja tipuja pääsiäiskoristeina.

|  |
| --- |
|  **Pääsiäisen ajankohta 2024–2034** |
| Vuosi | Täysikuu | Juutalaisten pääsiäinen | Tähtitieteellinen pääsiäinen | Gregoriaaninen pääsiäinen | Juliaaninen pääsiäinen |
| 2026 | 2. huhtikuuta | 5. huhtikuuta | 12. huhtikuuta |
| 2027 | 22. maaliskuuta | 22. huhtikuuta  | 28. maaliskuuta | 2. toukokuuta |
| 2028 | 9. huhtikuuta | 11. huhtikuuta | 16. huhtikuuta |
| 2029 | 30. maaliskuuta | 31. maaliskuuta | 1. huhtikuuta | 8. huhtikuuta |
| 2030 | 18. huhtikuuta | 21. huhtikuuta | 28. huhtikuuta |
| 2031 | 7. huhtikuuta | 8. huhtikuuta | 13. huhtikuuta |
| 2032 | 27. maaliskuuta | ? | 27. maaliskuuta | 28. maaliskuuta | 2. toukokuuta |
| 2033 | 14. huhtikuuta | ? | 17. huhtikuuta | 24. huhtikuuta |
| 2034 | 23. maaliskuuta | ? | 9. huhtikuuta |

* Protestantit, katolilaiset ja Suomen ortodoksinen kirkko viettävät pääsiäistä gregoriaanisen kalenterin mukaan, muut ortodoksit kuin Suomen ortodoksit viettävät sitä juliaanisen kalenterin mukaan.

## Kristillisen perinteen pääsiäisen aika

### Hiljainen viikko

*Pääartikkeli: Hiljainen viikko*
Pääsiäisnäytelmän kulkue Maltalla.
Heinrich Schützin Johannes-passion esitys.
Hiljainen viikko alkaa palmusunnuntaina. Viikkoa nimitetään läntisessä kristillisessä perinteessä hiljaiseksi, kärsimys- tai pyhäksi viikoksi, itäisessä perinteessä suureksi viikoksi.

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkkovuoden kalenterissa hiljaisen viikon päivien nimitykset ovatː

* palmusunnuntai
* hiljaisen viikon maanantai
* hiljaisen viikon tiistai
* hiljaisen viikon keskiviikko
* kiirastorstai
* pitkäperjantai
* hiljainen lauantai

Suomessa on kansanperinteessä hiljaisen viikon eri päiville omat nimensä. Nimillä on yhteys maatalousyhteiskunnan töihin.

* palmu- eli virposunnuntai
* malkamaanantai
* tikkutiistai
* kellokeskiviikko (ei pidä sekoittaa tuhkakeskiviikkoon)
* kiirastorstai
* pitkäperjantai
* lankalauantai

Ortodoksisessa eli itäisessä perinteessä tuon viikon ja sen päivien nimitykset eroavat läntisestä perinteestä. Viikkoa itseään kutsutaan suureksi viikoksi. Kuusi seitsemästä päivästä ovat nimiltään myös ”suuria”.

Hiljaisen viikon aikana kirkoissa seurataan Jeesuksen kärsimystietä. Kiirastorstaina muistetaan ehtoollisen asettamista. Kiirastorstain illasta alkaa *triduum sacrum* eli pyhä kolmen päivän aika, ristin ja ylösnousemuksen muistelu, joka ulottuu pääsiäispäivän iltaan. Pitkäperjantaina muistetaan Jeesuksen kuolemaa ihmiskunnan syntien sovittamisena sekä hänen hautaamistaan. Pitkäperjantain liturginen väri luterilaisessa kirkossa on musta. Pitkäperjantaita seuraavana hiljaisena lauantaina muistetaan Jeesuksen haudassa oloa. Koska Jeesus nousi haudasta, liturginen väri vaihtuu luterilaisessa kirkossa mustasta valkoiseen. Paaston alkaessa lopetettu ylistyksen laulaminen jatkuu.

### Pääsiäisyön messu

Yhdysvaltalaisia benediktiinimunkkeja sytyttämässä pääsiäiskynttilää pääsiäisyön messussa.
Paastonaika päättyy pääsiäisyön messuun, joka on perinteisesti kristikunnan suurin jumalanpalvelus. Pääsiäisyön messua viettävät muun muassa katoliset, ortodoksiset ja jotkut protestanttiset kirkot, mukaan lukien Suomen evankelis-luterilainen kirkko. Pääsiäisyön jumalanpalveluksen perinne ulottuu 300-luvulle. Siihen liittyy pääsiäiskynttilän sytyttäminen, pääsiäistekstien lukeminen, kaste tai kasteen muistaminen ja ehtoollinen. Suomessa perinne katkesi reformaation jälkeen mutta yleistyi jälleen 1900-luvun lopulla.

Ortodoksisessa kirkossa liturgiaan kuuluu erityisesti ristisaatto, jossa kierretään kirkko ennen varsinaisen jumalanpalveluksen alkua. Liturgiassa lähes kaikki osuudet lauletaan. Evankeliumi luetaan usealla kielellä.

### Paasto päättyy

Ennen pääsiäistä vietetään suuren paaston eli pääsiäispaaston aikaa. Paasto päättyy pääsiäisen jumalanpalvelukseen, joka toimitetaan eri kirkoissa joko pääsiäisyönä tai pääsiäisaamuna. Pääsiäistä seuraa helluntaihin saakka kestävä pääsiäisaika, jonka keskeisenä sanomana on Jeesuksen ylösnousemus.

Ortodoksinen pääsiäisyöpalvelus alkaa ristisaatolla, joka kiertää kirkon ympäri. Ristisaatto pysähtyy kirkon ulko-oven eteen, jossa luetaan ensimmäinen ylösnousemusevankeliumi ja huudetaan ensimmäistä kertaa pääsiäistervehdys ”Kristus nousi kuolleista! – Totisesti nousi!” Tämän jälkeen kirkkokansa palaa tyhjään kirkkoon, joka symboloi Kristuksen tyhjää hautaa, ja varsinainen pääsiäisjuhlapalvelus alkaa. Pääsiäisen sanoma ilmoitetaan jumalanpalvelustekstien lisäksi myös joka pääsiäisenä luettavassa Johannes Krysostomoksen pääsiäissaarnassa.

### Pääsiäisviikko

*Pääsiäisviikko* eli riemuviikko alkaa pääsiäissunnuntaina. Viikon toisena päivänä, maanantaina, muistetaan ylösnousseen Jeesuksen ilmestymistä opetuslapsille ja häntä seuranneille naisille. Pääsiäisviikko kestää seuraavaan sunnuntaihin asti.

## Pääsiäisen vieton perinteitä

*Pääartikkeli: Pääsiäisen perinteet*
### Koristeet

Pääsiäispupu postikortissa vuodelta 1907.
Pääsiäisen perinteisiin kuuluvat muun muassa askartelemalla tehdyt koristeet, kuten pääsiäismunat, pajunkissat ja rairuohot. Monet pääsiäisen perinteet liittyvät luonnonilmiöihin, kevääseen ja uuden elämän syntyyn, kuten munat ja pääsiäistiput, narsissit sekä pääsiäispuput.

Keskiajalla munien syöminen oli lännen kristityiltä kiellettyä paaston aikana, joten niillä oli erityisasema pääsiäisaterialla. Lisäksi munia annettiin kymmenyksinä kirkolle. Arvellaan, että tapa kehittyi Euroopassa 900–1200-luvuilla. 1200-luvun saksalaisessa runossa on viittaus punaisella ja mustalla koristeltuihin muniin. Saman vuosisadan puolalaisessa kronikassa sanotaan, että vanhoina aikoina puolalaisella rahvaalla on ollut tapana värjätä munia. 1500-luvun Englannista on tietoa värjättyjen munien antamisesta lahjaksi pääsiäisenä. 1600-luvun kirjoittajan mukaan silloisen Lähi-idän kristityt värjäsivät munia pääsiäisenä, ja kirjoittajan mukaan tapa oli tullut kristikuntaan Lähi-idän kristityiltä. Keskiajan tutkijat pitävät tätä selitystä epätodennäköisenä.

Ensimmäinen tieto pääsiäisjäniksestä, joka piilottaa munia lasten etsittäväksi, on Saksasta 1600-luvulta. Pääsiäismunajahdista ja jäniksen syömisestä pääsiäisenä on tietoa myös 1600-luvun Englannista. Pohjoisessa Euroopassa noitien on uskottu voivan muuttua jänikseksi. Antiikissa jänis liitettiin hedelmällisyyden jumalattaren Afroditen palvontaan. Kivikauden Euroopassa jäniksiä on haudattu yhdessä ihmisten kanssa.

### Pääsiäisruoat

Mämmi on ruispuuron tapainen pääsiäisruoka.
Länsisuomalaisessa talonpoikaisyhteiskunnassa perinteisiä pääsiäisruokia olivat mämmi, munamaito, verimakkarat, tuore leipä, lammaspaisti ja uunijuusto. Nykyään Suomen pääsiäisruokiin kuuluu myös ortodokseilta periytynyt pasha. Nykyään suklaa ja siitä valmistetut suklaamunat ovat merkittävä osa pääsiäistä.

### Pääsiäismusiikki

Pyhien edellä ja niiden aikana järjestetään kirkoissa pääsiäismusiikkikonsertteja, joista tunnetuimpia ovat suuret kuoro- ja orkesteriesitykset kuten Johann Sebastian Bachin Matteus-passio ja Johannes-passio. Passion musiikki kuvaa kärsimystä ja toivoa.

### Pääsiäisnäytelmät

*Pääartikkeli: Pääsiäisnäytelmä*
1970-luvulta lähtien Suomessa on alettu esittää pääsiäisnäytelmiä ja pääsiäisvaelluksia, joissa yleisö voi osallistua Kristuksen kärsimyskertomukseen. Tunnetuin niistä on helsinkiläinen Via Crucis – Ristin tie.

### Virpominen

*Pääartikkeli: Virvonta*
Itä-Suomessa ja Karjalassa perinteeseen on kuulunut virpominen palmusunnuntaina ja palkan saaminen yleensä pääsiäissunnuntaina. Kansanperinteessä se on toiminut siunauksena, terveyden tuojana ja pahan karkottajana. Virvonta liitettiin myöhemmin kristilliseen palmusunnuntain perinteeseen. Sen sanotaan muistuttavan Jeesuksen matkasta ja palmunlehvätervehdyksistä. Pääsiäisen perinteinen virpomisloitsu on: Virvon varvon, / tuoreeks, terveeks, / tulevaks vuueks, / vitsa sulle, palkka mulle! 1980-luvulta lähtien koko Suomessa on yleistynyt virpomis- ja noitaperinteen yhdistyminen, jossa pienet lapset kulkevat noidiksi tai muiksi pääsiäishahmoiksi pukeutuneina virpomassa palmusunnuntaina saaden heti palkkioksi makeisia tai vastaavaa. Pohjanmaalla lapset käyvät virpomassa pääsiäislauantaina ja saavat palkan virpomisen päätteeksi. Suomalaisen virpomisperinteen taustalla on muinainen tapa karkottaa pahoja henkiä oksilla huitomalla, mikä myöhemmin yhdistyi kristilliseen palmunlehväperinteeseen.

Pieni pääsiäisnoita on lähdössä kierrokselleen virpomisoksineen ja koreineen.
### Pääsiäisnoidat

*Pääartikkeli: Pääsiäisnoita*
Pääsiäisnoidat tunnetaan nykyään varhaisesta pääsiäisnoitailmiöstä muuntuneena lasten leikkinä, virpovien noitien perinteenä. Historiallisesti pääsiäisnoidat eli trullit ovat erityisesti kotieläimiä kohtaan pahantahtoisiksi uskottuja olentoja tai näitä esittäviä ihmisiä. Ruotsin kielessä *troll* tarkoittaa peikkoa ja nykyisin myös noitaa. Uskottiin, että kotieläimet ovat pitkäperjantain ja lankalauantain illan aikana alttiina pahalle. Toisaalta tuolloin harjoitettiin nimenomaan tätä uskomusta vahvistavia menoja, kuten esimerkiksi leikattiin eläimistä karvoja ja nahanpaloja. Kansanuskon mukaan pitkäperjantain ja pääsiäissunnuntain välisenä lauantaina Jumalan suojeleva vaikutus on pienimmillään ja silloin noidat pääsivät mellastamaan maailmassa. Siksi pääsiäislauantaina pelättiin noitia ja pahan karkottamiseksi muun muassa poltettiin pääsiäiskokkoja. Nykyinen pääsiäisnoitaleikki on lasten viihteeksi kehitetty yhdistelmä pääsiäislauantain trulliperinnettä (pikkunoidaksi pukeutuminen) ja virpomisperinnettä (virpovitsat, onnentoivotus ja palkan vaatiminen). Etelä-Suomessa vastaava päivä on palmusunnuntai.

### Pääsiäiskokko

*Pääartikkeli: Pääsiäiskokko*
Pohjanmaalla poltetaan paikoin pääsiäiskokkoja pääsiäislauantaina. Aiemmin kokkoja poltettiin noitien ja pahojen henkien karkottamiseksi. Itä-Euroopasta tunnetaan keväisiä tapoja, joissa talvesta puhdistaudutaan polttamalla vanhaa talvea esittävät asiat.

## Esikristilliset perinteet ja kevään juhlinta

Pääsiäisen kaltaisia perinteitä oli jo esikristillisellä ajalla, jolloin eri kulttuureissa juhlittiin kevään saapumista ja luonnon heräämistä. Kevätpäiväntasauksen aikaan sijoittuvat juhlat ovat olleet merkittäviä useissa muinaisissa kulttuureissa. Jäniksiä ja munia on pidetty hedelmällisyyden ja uuden elämän vertauskuvana ja ne on yhdistetty kevääseen.

Muna on vanha symboli. Iranilaisessa kulttuurissa värjätyt munat liittyvät kevätpäiväntasauksen *nawroz*-juhlaan, jota on vietetty yli 2500 vuotta. Slaavilaisten pääsiäismunien koristeiden on väitetty viittaavan esikristilliseen aikaan. Joidenkin väitteiden mukaan pääsiäismunat olivat Euroopassa alun perin pakanallisia symboleita, mutta tästä ei ole vahvaa näyttöä.

Anglosaksinen historioitsija Beda Venerabilis kirjoitti 700-luvulla Eostre-nimisestä jumalattaresta, jonka kunniaksi vietettiin juhlia huhtikuussa. Bedan mukaan Eostre antoi nimen huhtikuun anglosaksiselle nimelle ja tätä kautta kristillisen pääsiäisen englanninkieliselle nimelle *Easter*. Eostrea on epäilty pelkäksi Bedan väärinkäsitykseksi. Englannista tiedetään kuitenkin paikan- ja henkilönnimiä, jotka voisivat liittyä joko itäiseen ilmansuuntaan tai paikalliseen jumalattareen nimeltä Eostre. Vaihtoehtoisen selityksen mukaan kuukauden nimi *Eosturmonath* tulee silmujen avautumiseen viittaavasta sanasta samalla tavoin kuin latinankielinen kuun nimi *aprilis*. Anglosaksien kuut oli nimetty tavallisesti luonnon ja maatalouden tapahtumien mukaan. Kun kristitty hallitsija Kaarle Suuri käännytti manner-Euroopan saksit, hän muutti kronikan mukaan latinankieliset kuukaudennimet germaanisiksi. Huhtikuusta tuli *ostarmanoth*.

Pääsiäisen saksankielisen nimen Ostern on ehdotettu liittyneen muinaisgermaaniseen jumalattareen nimeltä Ostara. Anglosaksit olisivat kutsuneet Ostaraa Eostreksi. Vaihtoehtoisen oletuksen mukaan *Ostern* olisi peräisin anglosaksisilta lähetyssaarnaajilta. Eostre on yhdistetty pääsiäisjänikseen spekulaatioissa, joiden mukaan jänis olisi ollut Eostreen liittyvä eläin. Arkeologisten löytöjen mukaan jänis oli osa kelttien mytologiaa Britanniassa, mutta jäniksen yhdistymisestä Eostreen ei ole näyttöä.

## Katso myös

* Ostara – uuspakanallinen kevätjuhla, johon yhdistyy pääsiäisen perinteitä

## Lähteet

* Karjalainen, Sirpa: *Juhlan aika. Suomalaisia vuotuisperinteitä*.  Helsinki:  WSOY, 1994.  ISBN 951-0-22920-2
* Oja, Heikki: *Aikakirja*.  Helsinki:  Otava, 1999.  ISBN 951-1-16334-5  Teoksen verkkoversio vuodelta 2007 (PDF).
* Vilkuna, Kustaa: *Vuotuinen ajantieto. Vanhoista merkkipäivistä sekä kansanomaisesta talous- ja sääkalenterista enteineen*.  24. painos. Helsinki:  Otava, 2007 (1. laitos 1950).  ISBN 951-1-12544-3

### Viitteet

## Kirjallisuutta

* Aalto, Satu (toim.): *Suuri perinnekirja. Suomalaista juhlaperinnettä ennen ja nyt*.  Hämeenlinna:  Karisto, 1999 (5. painos 2005).  ISBN 951-23-3963-3
* Hautala, Jouko (toim.): *Vanhat merkkipäivät*.  7. painos. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2000 (1. painos 1948).  ISBN 951-746-162-3
* Koskinen, Raija & Vuolio, Kaisu: *Suomalaiset juhlat*.  Helsinki:  WSOY, 1989.  ISBN 951-0-15709-0
* Lahtinen, Mysi: *Juhlat. Uudestavuodesta elonkorjuuseen*.  Helsinki:  Tammi, 2004.  ISBN 951-31-3151-3
* Nirkko, Juha (toim.): *Pääsiäinen. Juhlatietoa, kuvia ja kertomuksia*.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1997.  ISBN 951-717-952-9
* Nirkko, Juha (toim.): *Pääsiäispilke. Alkuvuoden juhlakappaleita*.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2000.  ISBN 951-746-150-X
* Nirkko, Juha (toim.): *Juhannus ajallaan. Juhlia vapusta kekriin*.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004.  ISBN 951-746-587-4
* Seljavaara, Anu & Kärjä, Päivi (toim.): *Juhlat alkakoot! Vuotuisia tapoja ja perinteitä*.  Helsinki:  WSOY, 2005.  ISBN 951-0-28965-5
* Vento, Urpo (toim.): *Juhlakirja. Suomalaiset merkkipäivät*.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1979.  ISBN 951-717-178-1

## Aiheesta muualla

* Pääsiäisaiheisia artikkeleita Ylen uutisissa.

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkkovuosi
Adventti |
Joulu |
Uusivuosi |
Loppiainen |
Kynttilänpäivä |
Laskiainen |
Marian ilmestyspäivä |
Palmusunnuntai |
Kiirastorstai |
Pitkäperjantai |
Pääsiäinen |
Helatorstai

Helluntai |
Pyhän Kolminaisuuden päivä |
Juhannus |
Apostolien päivä |
Kirkastussunnuntai |
Mikkelinpäivä |
Reformaation päivä |
Pyhäinpäivä |
Tuomiosunnuntai

Ortodoksisen kirkon kirkkovuosi
Jumalansynnyttäjän Neitseen Marian syntymä |
Kunniallisen ja eläväksi tekevän Ristin ylentäminen |
Jumalansynnyttäjän Neitseen Marian temppeliin tuominen |
Herramme Jeesuksen Kristuksen syntymä |
Teofania (loppiainen) |
Herramme Jeesuksen Kristuksen temppeliin tuominen |
Jumalansynnyttäjän Neitseen Marian ilmestys |
Herran ratsastus Jerusalemiin |
Herran Pääsiäinen, Kristuksen ylösnouseminen |
Herran taivaaseen astuminen |
Pyhän Kolminaisuuden päivä |
Herramme Jeesuksen Kristuksen kirkastuminen |
Jumalansynnyttäjän Neitseen Marian kuolonuneen nukkuminen