Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Tinktuuri

**Tinktuurit** eli **heraldiset värit** tarkoittavat vaakunaselityksissä käytettäviä värejä, joista jokaisella on myös normanniranskaan perustuva nimi. Ne voidaan jakaa kolmeen eri ryhmään, jotka ovat metalleiksi kutsutut vaaleat värisävyt, varsinaisiksi väreiksi kutsutut tummat värisävyt ja turkikset.

## Värit

| Metallit |
| --- |
|  | Kulta | Or |
|  | Hopea | Argent |
| Värit |
|  | Punainen | Gules |
|  | Sininen | Azure |
|  | Musta | Sable |
|  | Vihreä | Vert |
|  | Purppura | Purpure |
| Turkikset |
|  | Kärpännahka | Ermine |
|  | Oravannahka | Vair |

Heraldisia perusvärejä on olemassa seitsemän: kaksi metallia (kulta ja hopea) ja viisi väriä (punainen, sininen, musta, vihreä ja purppura). Näistä tosin pohjoismaisessa heraldiikassa purppura on varattu ainoastaan erityiskäyttöön, eikä sitä käytetä kuin perustelluista syistä. Painoteknisistä syistä ja lippuheraldiikassa kulta voidaan korvata keltaisella ja hopea valkoisella värillä.

Näihin väreihin rinnastetut heraldiset turkikset, joita alun perin lienee ollut vain kaksi, ovat vaakunoissa olleet vastineita todellisille kärpän- ja oravannahoille. Myöhemmin turkiksia on tullut heraldiikkaan useampiakin väri- ja muotomuunnoksia, mutta Suomeen niistä ei ole nimetty kuin muutama.

Näiden rinnalle ilmaantui myöhemmin luonnonvärit (*Proper*), jotka ovat eläimen tai ihmisen naturalistisia, luonnollisia värejä kuten ihonväri. Niiden käyttöä ei juurikaan pidetä hyvänä heraldiikkana, jonka vuoksi luonnonvärien käyttöä pyritään välttämään.

Värisävyjä ei ole tarkasti määrätty, mutta heraldiikassa käytettäväksi väriksi sopii parhaiten värin kirkas keskisävy. Mustavalkoisessa kuvallisessa esityksessä jokaiselle värille on varattu vakiintunut viivakuvaus eli skraffeeraus. Värien lisäksi vaakunassa voidaan käyttää myös vuorovärisyyttä ja damaskointia, joista kumpikaan ei ole väri vaan sen käyttöä. Varsinkin damaskointi, joka on eräänlaista kilven laajojen pintojen ornamenttimaista koristelua, tulee käyttää siten, ettei sitä voi sekoittaa skraffeeraukseen.

## Värisäännöt

Yksi heraldiikan pääsäännöistä on vaatimus olla asettamatta metallia metallin ja väriä värin päälle. Tämä juontaa juurensa historiasta, jossa tunnuksien kontrastin tuli mahdollistaa niiden tunnistaminen jo kaukaa. Värin ei myöskään tule yhtyä väriin eikä metalliin metalliin, ellei näiden välinen raja jää ehdottoman lyhyeksi. Koska yksiväristä kilpeä ei pidetä vaakunana, heraldiikan väriperinteen mukaisesti vaakunassa on siten aina sekä metallia että väriä.

## Lähteet

* *Heraldiikan opas*.  Suomen Heraldinen Seura, 1998.  ISBN 951-98088-0-9
# Merenkulku

Konttialus
**Merenkulku** tarkoittaa vesitse tapahtuvaa tavaroiden ja henkilöiden kuljetusta.

## Historia

*Pääartikkeli: Merenkulun historia*
Jo antiikin Kreikassa argonauttien ja hellenismin kaudella rakennettiin suuria laivoja, joita käytettiin muun muassa kaupankäyntiin. Viikingit kuuluivat aikansa taitavimpiin merenkulkijoihin. Merenkulku liittyi myös löytöretkiin, joita Eurooppalaiset tekivät muun muassa Amerikan mantereille. Merenkulku on ollut olennainen osa myös napaseutujen tutkimuksessa.

## Liikennöintityypit

Linjaliikenteessä olevat laivat kulkevat tiettyjen etukäteen ilmoitettujen satamien välillä säännöllisin väliajoin riippumatta siitä, saadaanko täysi lasti vai ei. Esimerkkejä linjaliikenteestä ovat mm. matkustajalaivoilla ajettavat linjat.

Hakurahti- eli tramppiliikenne on taas sitä, että alus tilataan kulloinkin tietylle matkalle, ja liikennöinti riippuu siitä, saako alus lastia vai ei. Tramppiliikenteessä ei ole yleensä kiinteitä reittejä, vaan alus kuormataan lähtösatamassa ja rahdin määräsatamaan tuotuaan alus lähtee lastin purkamisen ja uuden lastin kuormaamisen jälkeen toiselle rahtausmatkalle, joka suuntautuu usein muualle kuin edelliseen lähtösatamaan.

Sopimusliikenteessä sovitaan tietyn tavaraerän kuljettamisesta ostajalle; kuten hiili, vilja, kontti, paperi tai selluloosa. Sopimusliikennettä voidaan pitää linjaliikenteen muotona, sillä lähtö- ja määräsatamat ovat aina samat. Tosin sopimusliikenteessä ei yleensä käytetä tiukkoja aikatauluja kuten linjaliikenteessä. Tramppiliikenteestä sopimusliikenne poikkeaa siten, että sopimusliikenne saattaa kestää pitkiäkin aikoja sitoen tietyt alukset samalle reitille.

## Lähteet

* Brodie, Peter: *Commercial shipping handbook*.  (3rd edition)  London:  Lloyd’s of London Press, 1999.  ISBN 1-85978-696-0  (englanniksi)
* Juhani Vainio (editor): *International Conference on Maritime Terminology*.  (Maritime terminology : dictionaries and education : proceedings of the Second International Conference on Maritime Terminology)  Turku:  University of Turku, 2000.  ISBN 951-29-1864-1  (englanniksi)

### Viitteet
# Lamoraal van Egmont

Lamoraal van Egmont
**Lamoraal I graaf van Egmont** (myös **Egmond**) (1522–1568) oli flanderilainen kenraali ja valtiomies, joka vaikutti 1500-luvulla juuri ennen kahdeksankymmenvuotista sotaa. Hän syntyi Alankomaiden rikkaimpiin ja vaikutusvaltaisimpiin kuuluvasta perheestä ja oli äitinsä puolelta Espanjan kuninkaan serkku. Hän peri vuonna 1542 veljensä tiluksen Hollannissa.

Espanjan armeijan palveluksessa hän voitti ranskalaiset vuosina 1557 ja 1558. Palkkioksi hänet nimitettiin vuonna 1559 Flanderin ja Artoisin valtionhoitajaksi. Yhdessä Vilhelm I Oranialaisen kanssa hän vastusti Espanjan inkvisitiota.

Filip II lähetti Alban herttuan Fernando Álvarez de Toledon Hollantiin, jolloin Vilhelm pakeni Brysselistä. Egmont ja Philip de Montmorency jäivät kuitenkin kotikaupunkiinsa. Alban herttua pidätytti heidät heti ja asetti syytteeseen maanpetoksesta. Vaikka Egmont pysyi kuninkaalleen uskollisena, hänet tuomittiin ja teloitettiin vuonna 1568. Egmont haudattiin Zottegemiin. Kaupungissa on nykyään Egmontille omistettu museo ja kaksi patsasta .

Egmontin kreivi on Goethen näytelmän *Egmont* päähenkilö. Ludwig van Beethoven sävelsi näytelmään alkusoiton.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lamoraal van Egmont Wikimedia Commonsissa
# Rif

Rifin sijainti.
**Rif** (tamazight: *Arif*, جبال الريف) on Marokon pohjoisosassa Välimeren rannikolla sijaitseva maantieteellinen alue, joka käsittää pääosin vuoristoa. Se kuuluu Orientalin, Taza-Al Hoceima-Taounaten ja Tangier-Tetouan hallintoalueisiin.

Rifin väestö koostuu suurimmaksi osaksi eri berberiheimoista ja asukkaita alueella on noin neljä miljoonaa. Merkittävimpiä kaupunkeja ovat Al Hoceima, Nador ja Tanger sekä Espanjalle kuuluvat Melilla ja Ceuta. Rifin vuoristoseutu tunnetaan merkittävänä kannabiksen viljelyalueena.

Ennen Marokon vuonna 1956 tapahtunutta itsenäistymistä Rif oli osa Espanjan Marokkoa. Vuosina 1921–1926 alueella toimi Rifin tasavalta, joka kuitenkin kukistui berberien Espanjaa ja Ranskaa vastaan käymässä Rifin sodassa. Myös nykyään toimii Rifin itsenäisyyttä ajava liike Rif Independent Movement.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rif Wikimedia Commonsissa
# Liikenneruuhka

Liikenneonnettomuudesta johtuva ruuhka moottoritiellä Algarvessa, Portugalissa.
Ruuhka-ajan liikennettä Moskovassa, Venäjällä.
Ruuhkasta varoittava liikennemerkki.
**Liikenneruuhka** muodostuu, kun tiellä liikkuu sen kapasiteettiin nähden liikaa ajoneuvoja. Ruuhkan takia ajoneuvojen nopeus hidastuu ja voi joissain tilanteissa pysähtyä, kun ruuhka aiheuttaa jonoja. Liikenneruuhka voi johtua tien liian vähäisen kapasiteetin lisäksi esimerkiksi tietöistä, onnettomuuksista tai huonoista ajo-olosuhteista.

## Ratkaisukeinoja

Ruuhkia pyritään usein välttämään hyvällä liikennesuunnittelulla. Käytettyjä keinoja ovat tien kapasiteetin lisääminen tai vaihtoehtoisten kulkumuotojen suosiminen, kuten julkisen liikenteen, pyöräilyn ja jalankulun lisääminen. Tien kapasiteettia voi lisätä esimerkiksi risteyksien uudelleensuunnittelulla ja kierto- ja monitasoliittymien käytöllä. Muita käytettyjä keinoja ehkäistä ruuhkia ovat ruuhkamaksut ja tietullit, liikennekäyttäytymisen parantaminen, onnettomuuksien ehkäisy ja nopea raivaus, kaupunkisuunnittelu ja ruuhkista tiedottaminen. Myös työssäkäyntiaikojen porrastaminen vähentää ruuhkia, koska kaikki eivät ole tällöin liikkeellä samaan aikaan. Pidemmällä aikavälillä ruuhkien muodostumista voidaan vähentää hyvällä kaavoituksella, koska asuntojen, työpaikkojen ja palveluiden sijainnit ja vaihtoehtoisten kulkumuotojen olemassaolo vaikuttavat ruuhkien syntymiseen.

## Liikenneruuhka ilmiönä

Liikenneruuhkien muodostumista ja käyttäytymistä on pyritty ymmärtämään ja ennustamaan erilaisten teorioiden avulla. Ruuhkaisat tiet voidaan ajatella esimerkkinä yhteismaan ongelmasta, kun ilmaisia resursseja käytetään mahdollisimman paljon. Jos taas liikenneruuhkia torjutaan suosimalla joukkoliikennettä, niin joukkoliikenteen käytössä on nähtävissä sama asetelma: osa käyttää, kaikki maksaa.

Liikenneruuhka Delhissä, Intiassa
## Liikenneruuhkat Suomessa

Liikenneruuhkat ajoittuvat ruuhka-aikaan, joka on tyypillisesti Suomessa arkipäivinä 6:30–9:00 ja 15:00–18:00. Myös suuret tapahtumat ja kansalliset lomapäivät aiheuttavat ruuhkia julkisiin liikennevälineisiin ja henkilöautoiluun.

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Liikenneruuhka Wikimedia Commonsissa

* Tiehallinto: Liikennetieto (Arkistoitu – Internet Archive)
* Reaaliaikaista tietoa ruuhkatilanteesta Suomen tieverkossa *ruuhkatutka.fi*.
# Louise d’Orléans

| Louise |
| --- |
| Louise d’Orléans, Franz Xaver Winterhalterin maalaus, 1841. |
| Belgian kuningatar |
| Valtakausi |
1832–1850 |
|  |
| Syntynyt |
Louise-Marie Bourbon-Penthievre 3. huhtikuuta 1812 Palermo, Sisilia |
| Kuollut |
10. lokakuuta 1850 Ostende Belgia |
| Hautapaikka |
Laeken |
| Puoliso |
Leopold I |
| Lapset |
Louis-Philippe Leopold II Philippe Charlotte |
| Koko nimi |
Louise-Marie Thérèse Charlotte Isabelle |
| Suku |
Orléans |
| Isä |
Ludvig Filip I |
| Äiti |
Maria Amalia (1782–1866) |
| Uskonto |
katolinen |

**Louise d’Orléans** (3. huhtikuuta 1812 – 10. lokakuuta 1850) oli Orléans-sukuun kuuluneen Ranskan kuninkaan Ludvig Filip I:n tytär, josta tuli Leopold I:n puolisona Belgian kuningatar.

Louise ja Leopold vihittiin vuonna 1832, jolloin morsian oli 20-vuotias ja sulhanen 42-vuotias. Louise oli kasvatettu hartaaksi katoliseksi, Leopold luterilaiseksi. Leopold ei vaatinut morsiamen kääntymistä, vaan lupasi että myös lapset voidaan kasvattaa katolisiksi. Pariskunta vihittiin ensin siviilimenoin, sitten katoisessa seremoniassa ja lopuksi siunattiin luterilaisessa seremoniassa.

Kuningattarelle ei ollut vasta itsenäistyneessä Belgiassa muuta virallista roolia kuin kruununperijän synnyttäminen. Ensimmäinen poika syntyi vuonna 1833 mutta menehtyi alle vuoden ikäisenä. Vuonna 1835 syntyneestä toisesta pojasta tuli Leopold II. Perheeseen syntyi vielä poika, Philippe, vuonna 1837, ja tytär Charlotte vuonna 1840.

## Lähteet
# Stade de Reims

| Stade de Reims |
| --- |
|  |
| Koko nimi | Stade de Reims |
| Perustettu | 1911 |
| Kaupunki | Reims, Ranska |
| Kenttä | Stade Auguste-Delaune |
| – kapasiteetti | 21 628 |
| Sarja | Ligue 1 |
| Sarjataso | 1. |
| Omistaja |  Jean-Pierre Caillot |
| Päävalmentaja |  Luka Elsner |
|

|  |  |
| --- | --- |
|

}}

**Kotipeliasu** |

}}

**Vieraspeliasu** |

 |
| Infobox OKNimi-testi OK |

Seuran logo vuosina 1999–2020.
**Stade de Reims** on ranskalainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1911. Se pelaa kaudella 2024–2025 maan korkeimmalla sarjatasolla. 1950-luvulla Stade de Reims oli Ranskan menestynein joukkue ja se pelasi vuosina 1956 ja 1959 Euroopan Cupin loppuottelussa. Seuran suurimpia tähtiä ovat olleet Just Fontaine ja Raymond Kopa.

Kaudella 2011–2012 Reims sijoittui Ligue 2:ssa toiseksi ja nousi 33 vuoden tauon jälkeen Ranskan korkeimmalle sarjatasolle. Seura pelasi pääsarjatasolla neljä kautta sijoittuen parhaimmillaan yhdenneksitoista. Kauden 2015–2016 päätteeksi Reims putosi takaisin Ligue 2:een. Joukkue pelasi alemmalla sarjatasolla kaksi kautta, kunnes voitti sarjan mestaruuden kaudella 2017–2018 ja nousi takaisin pääsarjatasolle.

## Saavutukset

* Liigamestaruudet: 6 (1949, 1953, 1955, 1958, 1960, 1962)
* Cup-mestaruudet: 2 (1950, 1958)
* Ligue 2:n mestaruudet: 2 (1966, 2018)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Joukkueen viralliset sivut (ranskaksi)
# Centre-Val de Loire

| Centre-Val de Loire |
| --- |
|  Loirejoki Orléansin kaupungissa |
|  Lippu |  Vaakuna |
|  Centre-Val de Loiren sijainti |
| Valtio | Ranska |
| Departementteja | 6 |
| Arrondissementteja | 20 |
| Kuntia | 1 756 |
| Hallinto |  |
|  – hallinnollinen keskus | Orléans |
|  – alueneuvoston johtaja | François Bonneau |
| Pinta-ala | 39 151 km² |
| Väkiluku (2023) | 2 587 031 |
|  – väestötiheys | 66 as./km² |
| Lyhenteet |  |
|  – ISO 3166 | FR-CVL |
|  |
| Hallintoalueen internetsivut |
| Infobox OK |

**Centre-Val de Loire**, aiemmin ransk. *Centre*, on hallintoalue Ranskan keskiosassa. Alueen hallinnollinen pääkaupunki on Orléans. Alueella asuu 2,5 miljoonaa ihmistä. Loirejoki virtaa alueen halki.

Centre-Val de Loire koostuu kuudesta departementista:

* Cher (18)
* Eure-et-Loir (28)
* Indre (36)
* Indre-et-Loire (37)
* Loir-et-Cher (41)
* Loiret (45)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Centre-Val de Loire Wikimedia Commonsissa

* Hallintoalueen internetsivut
# Les Républicains

| Les Républicains |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Perustettu | 29. toukokuuta 2015 |
| Puheenjohtaja | Éric Ciotti |
| Ideologia | gaullismi liberaalikonservatismi |
| Poliittinen kirjo | keskusta-oikeisto |
| Toimisto | 238 Rue de Vaugirard 75015 Paris |
| Jäsenmäärä | n. 210 000 (2015) |
| Kansalliskokous | 105 / 577 |
| Senaatti | 148 / 348 |
| Euroopan parlamentti | 7 / 79 |
| Kansainväliset jäsenyydet | – Euroopan kansanpuolue – Centrist Democrat International |
| Kotisivu | republicains.fr |
| Infobox OKNimi-testi OK |

**Les Républicains** (suom. *Tasavaltalaiset, Republikaanit*, lyh. **LR**) on ranskalainen keskusta-oikeistolainen puolue, joka perustettiin vuonna 2015 Union pour un Mouvement Populaire -puolueen (UMP) seuraajaksi.

## Historia

UMP:n nimenmuutoshanke lähti liikkeelle Nicolas Sarkozyn tultua valituksi puolueen johtoon marraskuussa 2014. Nimenmuutos sai hyväksynnän 29. toukokuuta 2015 pidetyssä jäsenäänestyksessä, missä sitä kannatti 83 prosenttia jäsenistöstä.

Sarkozy jätti puheenjohtajan tehtävät heinäkuussa 2016 hakeakseen Les Républicainsin ehdokkaaksi vuoden 2017 presidentinvaalissa. Lopulta puolue valitsi ehdokkaakseen François Fillonin, joka ei päässyt vaalien toiselle kierrokselle. Vaalitappion jälkeen Les Républicains valitsi uudeksi puheenjohtajaksi joulukuussa 2017 puolueen oikeistolaista siipeä edustavan Laurent Wauquiezin.

Wauquiez erosi Les Républicainsin johdosta kesäkuussa 2019 puolueen saatua heikon tuloksen europarlamenttivaaleissa 2019. Vaaleissa Les Républicainsin oli jäänyt vasta neljänneksi ja sai vain 8,5 prosenttia äänistä.

Puolueen puheenjohtaja Éric Ciotti ehdotti 11. kesäkuuta 2024, että puolue muodostaisi vaaliliiton kansallisen liittouman kanssa tulevissa parlamenttivaaleissa. Puoluehallitus ilmoitti seuraavana päivänä, että se oli yksimielisesti äänestänyt Ciottin puheenjohtan paikalta, vaikka Ciotti itse kiisti tämän. Ciotti myös telkesi puoluehallituksen puoluetoimiston ulkopuolelle, mutta väitti todelliseksi syyksi rakennukseen kohdistuneen turvallisuusuhan. Pariisilainen tuomioistuin totesi 14. kesäkuuta, että Ciottin erottaminen ei ollut laillinen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Les Républicains (ranskaksi)
# Piispanistuin

**Piispanistuin** (engl. *see*) on piispan kirkollinen valta, hallintopaikka, toimisto tai tuomiokirkko. Eräissä kirkoissa sillä tarkoitetaan myös piispalle tarkoitettua fyysistä istuinta esimerkiksi tuomiokirkossa ("piispan istuin"). Vastaavasti paavin valtaa, virkaa tai virkapaikkaa tarkoittaa pyhä istuin. Usein piispanistuimella tarkoitetaan hiippakuntaa eli piispanistuimen valta-aluetta, vaikka varsinaisesti piispanistuin ei tätä tarkoita.

## Historia

Suomessa (katolisen kirkon) piispanistuin oli ensin Nousiaisissa, mistä se siirrettiin vuoden 1229 jälkeen Koroisiin. Turkuun piispanistuin siirrettiin 1200-luvun lopulla, viimeistään tuomiokirkon vihkimisen myötä vuonna 1300.

Vuoden 2018 alusta Suomen ortodoksien arkkipiispan istuin on ollut Helsingissä, Uspenskin katedraalissa, sitä ennen Kuopiossa. Näin tehtiin arkkipiispan vaihtuessa, koska nykyään yli puolet kirkon jäsenistä asuu Helsingin hiippakunnassa ja osuus on kasvamassa. Myös vaikuttaminen on Helsingissä helpompaa.

Nykyään Suomessa on useita luterilaisia ja ortodoksisia piispanistuimia sekä Helsingissä katolinen piispanistuin.

## Suomen piispanistuimet

Hiippakuntien järjestyksenä käytetään yleisimmin niiden ikäjärjestystä.

### Suomen evankelis-luterilainen kirkko

* Turku, Turun arkkihiippakunta (arkkipiispanistuin)
* Tampere, Tampereen hiippakunta
* Oulu, Oulun hiippakunta
* Mikkeli, Mikkelin hiippakunta
* Porvoo, Porvoon hiippakunta,
* Kuopio, Kuopion hiippakunta
* Lapua, Lapuan hiippakunta
* Helsinki, Helsingin hiippakunta
* Espoo, Espoon hiippakunta

### Suomen ortodoksinen kirkko

* Kuopio, Kuopion ja Karjalan hiippakunta
* Helsinki, Helsingin ortodoksinen hiippakunta (arkkipiispanistuin)
* Oulu, Oulun ortodoksinen hiippakunta.

### Suomen katolinen kirkko

* Helsinki, Helsingin katolinen hiippakunta.

## Lähteet

*
* isä Ambrosius – Markku Haapio: Ortodoksinen kirkko Suomessa

### Viitteet
# Ludvig V

| Ludvig V |
| --- |
|  |
| Frankkien (länsiosan) kuningas |
| Valtakausi |
2. maaliskuuta 986 – 21. toukokuuta 987 |
| Edeltäjä |
Lothair |
| Seuraaja |
Hugo Capet |
|  |
| Syntynyt |
n. 967 |
| Kuollut |
21. toukokuuta 987 Oise |
| Puoliso |
Anjoun Adelaide-Blanka |
| Suku |
Karolingit |
| Isä |
Lothair |
| Äiti |
Emma Italialainen |

**Ludvig V** (ransk. *Louis le Fainéant*, noin 967 – 21. toukokuuta 987) oli Länsifrankkien valtakunnan eli suunnilleen nykyisen Ranskan alueen kuningas ja viimeinen karolingi-kuninkaista.

Isä Lothair kruunautti Ludvigin kanssahallitsijakseen vuonna 978. Ludvig meni vuonna 982 eli noin 15-vuotiaana naimisiin 40-vuotiaan lesken, Akvitanian Adélaïden kanssa. Liitto oli kuitenkin onneton ja vuonna 984 vaimo jätti Ludvigin, meni uusiin naimisiin ja Ludvig jäi ilman puolisoa. Isän kuoltua 986 Ludvig oli kiistaton kuningas. Hän sai kuitenkin surmansa ratsastusonnettomuudessa metsästysretkellä seuraavana vuonna. Hänellä ei ollut perijää, joten suku sammui, ja hänen seuraajakseen tuli Hugo Capet, joka aloitti Kapeting-hallitsijasuvun.

## Lähteet
# Unioni uuden tasavallan puolesta

| Unioni uuden tasavallan puolesta |
| --- |
| *L’Union pour la nouvelle République* |
|  |
| Perustettu | 1. lokakuuta 1958 |
| Lakkautettu | 1967 |
| Pääsihteeri | Robert Poujade (viimeinen) |
| Johto | * Charles de Gaulle
 |
| Ideologia | ranskalainen nationalismi gaullismi konservatismi tasavaltaisuus |
| Poliittinen kirjo | oikeisto |
| Toimisto | Pariisi |
| Värit | * sininen
* punainen
 |
| Seuraaja | Tasavallan demokraattien liitto |
| Infobox OKNimi-testi OK |

**Unioni uuden tasavallan puolesta** (ranskaksi L'Union pour la nouvelle Républiquee, UNR) oli 1. lokakuuta 1958 perustettu ranskalainen poliittinen puolue, joka tuki silloista pääministeriä Charles de Gaullea vuoden 1958 presidentinvaaleissa.

## Historia

UNR voitti marraskuussa 1958 pidetyissä vaaleissa 206 paikkaa 579: stä.

Vuonna 1962 UNR ryhmittyi Gaullistisen työväenliiton (ranskaksi: Union démocratique du travail, UDT) kanssa muodostamaan UNR-UDT. He voittivat 233 paikkaa 482: sta, mikä on hieman vähemmän kuin ehdoton enemmistö. 35 itsenäistä republikaania lisäsi tukeaan UNR:lle. Vuoden 1965 presidentinvaaleissa de Gaulle valittiin jatkokaudelleen.

Vuonna 1967 UNR: n ehdokkaat juoksivat otsikolla Viidennen tasavallan demokraattien unioni (Union des démocrates pour la Ve République, UD-Ve) ja voittivat 200 paikkaa 486: sta.

UNR nimettiin uudelleen tasavallan puolustuksen unioniksi vuonna 1968 ja myöhemmin tasavallan demokraattien liitoksi vuonna 1971.*lähde?*

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Unioni uuden tasavallan puolesta Wikimedia Commonsissa
# Viidensadan neuvosto

*Napoleon Bonaparte viidensadan neuvostossa 10. marraskuuta 1799*, François Bouchot’n maalaus vuodelta 1840.
**Viidensadan neuvosto** (*Conseil des Cinq-Cents*) oli Ranskan kaksikamarisen parlamentin alahuone vuosina 1795–1799, vuoden III perustuslain ja direktorion aikana. Ylähuoneen nimitys oli vanhojen neuvosto (*Conseil des Anciens*).

Viidensadan neuvostoon kuului 500 edustajaa, joiden oli oltava vähintään 25-vuotiaita (raja nostettiin 30 vuoteen vuonna 1799). Lait vaativat parlamentin molempien kamarien hyväksynnän, mutta vain viidensadan neuvostolla oli aloiteoikeus. Lainsäädännön lisäksi viidensadan neuvoston tuli laatia kymmenen nimen ehdokaslista, jolta vanhojen neuvosto valitsi direktoriohallituksen viisi jäsentä. Molempien kamarien edustajista valittiin vaaleissa aina kolmasosa kerrallaan vuoden välein. Ensimmäiset vaalit olivat 12. lokakuuta 1795. Kaksi kolmasosaa ensimmäisistä edustajista tuli toimintansa lopettaneesta kansalliskonventista. Viidensadan neuvosto kokoontui Pariisin Tuileries'n palatsissa.

Viidensadan neuvoston toiminta päättyi brumairekuun 18. päivän vallankaappaukseen. Parlamentin molemmat kamarit kutsuttiin 10. marraskuuta 1799 istuntoon Pariisin ulkopuolelle Saint-Cloud’n palatsiin, missä niiden piti hyväksyä direktorion ja samalla itsensä lakkauttaminen sekä vallan luovuttaminen kolmihenkiselle konsulaatille, jonka ensimmäisenä konsulina oli kaappausta johtanut kenraali Napoléon Bonaparte. Viidensadan neuvosto kieltäytyi hyväksymästä päätöstä, jolloin sotilaat hajottivat sen, minkä jälkeen vanhojen neuvosto siunasi vaaditut päätökset.

## Lähteet