Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Major non-NATO ally

| Major non-NATO ally |
| --- |
|  Yhdysvallat vihreällä, loput Nato-valtiot siniharmaalla, MNNA-valtiot oranssilla, entiset MNNA-valtiot keltaisella. |
| Perustettu | 1987 |
| Tyyppi | Natoon kuulumattomien valtioiden liittolaissuhde Yhdysvaltojen kanssa. |
| Jäsenet | * Afghanistan
* Argentiina
* Australia
* Bahrain
* Brasilia
* Egypti
* Etelä-Korea
* Filippiinit
* Israel
* Japani
* Jordania
* Kolumbia
* Kuwait
* Marokko
* Pakistan
* Qatar
* Taiwan (*de facto*)
* Thaimaa
* Tunisia
* Uusi-Seelanti
 |
| Infobox OKNimi-testi OK |

**Major non-NATO ally** (lyhenne **MNNA**) on Yhdysvaltojen käyttämä nimitys erityisasemasta, jonka se voi myöntää sotilasliitto Naton ulkopuolisille läheisille liittolaisvaltioilleen. Se oikeuttaa erilaisiin sotilaallisiin ja taloudellisiin etuihin. MNNA-asema ei itsessään sisällä sopimusta turvatakuista liittolaisvaltion joutuessa sotilaallisen hyökkäyksen kohteeksi, mutta MNNA-valtioille on usein annettu sellaisetkin.

MNNA-valtiot saavat muun muassa pääsyn moniin Yhdysvaltain puolustusministeriön tutkimushankkeisiin, etusijan asekaupassa (erityisesti muita laajemman valikoiman panssarintorjunta-aseita), paremmat mahdollisuudet yhdysvaltalaiskaluston käyttöön konfliktin aikana sekä etuja liittolaisvaltion puolustusteollisuuden yrityksille.

## Luettelo Major non-NATO ally -valtioista

| Presidentti | Valtio | Vuosi | Lähde |
| --- | --- | --- | --- |
| Ronald Reagan |  Australia | 1987 |  |
|  Egypti |
|  Etelä-Korea |
|  Israel |
|  Japani |
| Bill Clinton |  Jordania | 1996 |  |
|  Uusi-Seelanti | 1997 |  |
|  Argentiina | 1998 |  |
| George W. Bush |  Bahrain | 2002 |  |
|  Filippiinit | 2003 |  |
|  Taiwan (*de facto*) |  |
|  Thaimaa |  |
|  Kuwait | 2004 |  |
|  Marokko |  |
|  Pakistan |  |
| Barack Obama |  Afganistan | 2012 (erotettiin vuonna 2021 Talibanin vallatessa Afganistanin) |  |
|  Tunisia | 2015 |  |
| Donald Trump |  Brasilia | 2019 |  |
| Joe Biden |  Kolumbia | 2022 |  |
|  Qatar |  |
|  Kenia | 2024 |  |

## Lähteet
# Tanskan puolustusvoimat

| Tanskan puolustusvoimat (tansk. *Forsvaret*) |
| --- |
| Valtio |  Tanska |
| Koko | * n. 19 000 ammattisotilasta ja 4 000 asevelvollista
* 12 000 reserviläistä ja 48 000 kodinturvajoukkojen vapaaehtoista
 |
| Komentajat |
| Nykyinen komentaja | Peter Bartram |
| Infobox OK |

**Tanskan puolustusvoimat** (tansk. *Forsvaret*) on Tanskan aseellisesta puolustuksesta vastaava viranomainen. Ne jakaantuvat maa-, meri- ja ilmavoimiin sekä kodinturvajoukkoihin (*Hjemmeværnet*).

## Historia

Asevelvollisuus tuli Tanskassa voimaan vuonna 1849.

## Tehtävät

Tanskan asevoimien käyttötarkoitus ja tehtävät on määritelty 27. helmikuuta 2001 annetussa laissa No. 122, joka astui voimaan 1. maaliskuuta. Se määrittelee kolme käyttötarkoitusta ja kuusi tehtävää. Käyttötarkoituksina on ehkäistä konflikteja ja sotia, suojata valtiomuotoa, turvata maan olemassaolo jatkossa ja edistää rauhanomaista kehitystä maailmassa.

Pääasialliset tehtävät ovat osallistuminen Naton toimintaan, tunnistaa ja torjua valtiomuotoa uhkaavat tekijät Tanskan alueella (mukaan lukien Grönlanti ja Färsaaret), puolustusyhteistyö Natoon kuulumattomien, erityisesti Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa, kansainväliset rauhanturvaamistehtävät, kriisinhallinta, humanitääriset tehtävät, rauhanedistäminen, kokonaismaanpuolustus Tanskan siviilihallinnon kanssa sekä kulloisenkin tarpeen mukaisen sotilaallisen voiman ylläpito.

## Varusmiehet

Vuoden 2024 Tanska otti tavoitteekseen, että aiempaa useammat nuoret käyvät asepalveluksen. Maa aikoi tuolloin laajentaa armeijan kutsunnat koskemaan myös naisia ja pidentää palvelusaikaa molemmille sukupuolille 4 kuukaudesta 11 kuukauteen. Pääministeri Frederiksenin hallitus tavoitteli tuolloin täyttä tasa-arvoa sukupuolten välillä. Tanskalla oli tuolloin 9 000 ammattisotilasta. Lisäksi peruskoulutuksessa oli  noin 4 700 varusmiestä. Hallitus tahtoi kasvattaa varusmiesten määrää 300:lla. Tanskan järjestelmässä kaikki ruumiillisesti hyväkuntoiset yli 18-vuotiaat miehet kutsutaan asepalvelukseen. Vapaaehtoisia on kuitenkin niin paljon, että käytössä on arvontajärjestelmä. Naiset voivat osallistua vapaaehtoisesti asepalveluksen, ja heitä oli vuonna 2023 noin neljäsosa asepalvelusta suorittaneista.

Heinäkuussa 2025 asevelvollisuus muuttuu Tanskassa sukupuolineutraaliksi.

## Lähteet
# Jalka (mittayksikkö)

Kaksi jalkaa (mittayksikkö ja raaja) Trafalgar Squarella Lontoossa. Messinkilaatat osa teosta *The Trafalgar Square standards* vuodelta 1876.
Yksi jalka on 0,3048 metriä.
**Jalka** (tunnus **ft**, engl. *foot*, monikossa *feet*) on pituuden mittayksikkö, jonka pituus on kaksitoista tuumaa eli 0,3048 metriä eli 30,48 cm. Jalkaa merkitään lyhenteellä ft tai joskus myös ′ eli yläpuolisella indeksointipilkulla.

Termi ”jalka” on peräisin noin vuosilta 2000–1500 eaa. muinaisen Mesopotamian ajan Babyloniasta, missä kauppiaat kehittivät omaan käyttöönsä tarvittavan mittajärjestelmän. Ensimmäinen standardiyksikkö pituudelle annettiin hallitsija Gudeaa esittävän patsaan jalan pituudesta (26,45 cm). Antiikin Kreikassa jalka eli *pūs* vaihteli kaupungeittain; attikalainen eli Ateenassa käytössä ollut jalka oli noin 29,6 senttimetriä. Roomalainen jalka *pes* oli saman pituinen. Joidenkin mukaan kuningas Henrik I:llä oli 12 tuuman pituinen jalkaterä ja hän päätti standardisoida tämän pituuden. Löydettyjen kirjoitusten perusteella termiä kuitenkin käytettiin jo 70 vuotta ennen kuninkaan syntymää.*lähde?*

Jalka ei ole SI-järjestelmän mukainen yksikkö, mutta on yleisesti käytössä Yhdysvalloissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Kansain­välisessäkin käytössä se on lento­korkeuden yksikkönä ilmailussa, ja tässä yhteydessä sen hyväksyy myös Suomessa nykyisin voimassa oleva mitta­yksikkö­asetus. Purjelennossa ja laskuvarjohypyssä kuitenkin käytetään metrejä .

Myös Ruotsissa oli käytössä kyynärän ohella pituusmitta ”jalka”. Ruotsalainen jalka oli 29,69 senttimetriä.

Ns. puolalainen jalka (*stopa*) vaihteli eri aikoina eri osissa Puolaa: vanhapuolalainen (varsovalainen) jalka oli 29,78 cm vuoteen 1819, galitsialainen eli lviviläinen jalka oli 29,77 cm vuosina 1787–1856 ja krakovalainen jalka 29,8 cm vuosina 1836–1857.

Brittiläinen *foot* vastaa likimäärin jalkaterän pituutta sellaisessa jalassa, jonka kengännumero eurooppalaisissa mitoissa on 46.

Neliöjalka on pinta-alan yksikkö. Yksi neliöjalka on 0,09290304 neliömetriä.

## Katso myös

* Brittiläinen yksikköjärjestelmä
* Metrijärjestelmä
* Vanhat suomalaiset mittayksiköt

## Lähteet

* Broby-Johansen, R.: *Arkitaide – maailmantaide, Euroopan taiteen tyylin kehitys*, Tammi 1977, ISBN 951-30-3964-1

### Viitteet
# Kathleen McKane Godfree

| Mitalit |
| --- |
|  Kathleen McKane Godfree (vas.) ja Suzanne Lenglen |
| Maa:  Yhdistynyt kuningaskunta |
| Naisten tennis |
|  Olympialaiset
 |
|  **Kultaa** | Antwerpen 1920 | nelinpeli |
|  **Hopeaa** | Antwerpen 1920 | sekanelinpeli |
|  **Hopeaa** | Pariisi 1924 | nelinpeli |
|  **Pronssia** | Antwerpen 1920 | kaksinpeli |
|  **Pronssia** | Pariisi 1924 | kaksinpeli |

**Kathleen ”Kitty” McKane Godfree** (7. toukokuuta 1896 Bayswater, Lontoo – 19. kesäkuuta 1992 Lontoo) oli brittiläinen naistennispelaaja ja sulkapalloilija. Hän voitti kaikkiaan viisi olympiamitalia Antwerpenin ja Pariisin olympialaisissa vuosina 1920 ja 1924.

Godfree voitti Antwerpenin olympialaisissa 1920 kolme mitalia. Hän voitti pronssia naisten kaksinpelissä ja olympiakultaa nelipelissä parinsa Winifred McNairin kanssa. Pari voitti loppuottelussa Geraldine Beamishin ja Dorothy Holmanin erin 8–6, 6–4. Sekanelipelissä Godfree ja hänen parinsa Max Woosnam selviytyivät loppuotteluun, mutta hävisivät sen Suzanne Lenglenille ja Max Décugisille lukemin 4–6, 2–6.

Godfree voitti Wimbledonin kaksinpelimestaruuden kahdesti. Vuoden 1924 loppuottelussa Helen Wills Moody vei ensimmäisen erän ja johti toista jo 4–1, mutta Godfree onnistui kuitenkin viemään tittelin.

Godfreestä tuli 1925 ensimmäinen henkilö, joka on edennyt uransa aikana kaksinpelin loppuotteluun Ranskan ja Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa sekä Wimbledonissa. Sulkapallossa hän voitti vuosien 1920 ja 1924 välillä neljä siihen aikaan lajin epävirallisina maailmanmestaruuskilpailuina pidettyä All England -turnausta.

Kitty ja hänen miehensä Leslie ovat ainoa sekanelinpelimestaruuden Wimbledonissa voittanut aviopari. Tämä tapahtui vuonna 1926.

Godfree sai turnauksen satavuotisjuhlamitalin Wimbledonin keskuskentällä 1977. Hän ojensi voittajan pokaalin Martina Navrátiloválle 1986 naispelaajien Wimbledon-esiintymisten satavuotisjuhlan kunniaksi. International Tennis Hall of Fameen hänet hyväksyttiin 1978.

## Grand Slam -finaalit kaksinpelissä

### Voitot (2)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **Vuosi** | **Turnaus** | **Vastustaja loppuottelussa** | **Loppuottelun tulos** |
| 1924 | Wimbledon |  Helen Wills Moody | 4–6, 6–4, 6–4  |
| 1926 | Wimbledon (2)  |  Lilí Álvarez | 6–2, 4–6, 6–3  |

### Loppuotteluhäviöt (3)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **Vuosi** | **Turnaus** | **Vastustaja loppuottelussa** | **Loppuottelun tulos** |
| 1923 | Wimbledon |  Suzanne Lenglen | 6–2, 6–2  |
| 1925 | Ranskan mestaruuskilpailut |  Suzanne Lenglen | 6–1, 6–2 |
| 1925 | Yhdysvaltain mestaruuskilpailut |  Helen Wills Moody | 3–6, 6–0, 6–2  |

## Lähteet
# Anabel Medina Garrigues

| Anabel Medina Garrigues |
| --- |
|  |
| Henkilötiedot |
| Kansalaisuus |  Espanja |
| Tennispelaaja |
| Pituus | 169 cm |
| Paino | 59 kg |
| Kätisyys | oikea |
| Ammattilaisena | 1998– |
| Palkintorahat | 5 956 607 USD |
| Kaksinpeli |
| Paras sijoitus | 16. (4.5.2009) |
| Turnausvoittoja | 11 |
| Voitot/tappiot | 478–351 |
| Grand Slam -turnauksissa |
| Australian avoimet | 4. kierros (2002, 2009) |
| Ranskan avoimet | 4. kierros (2007) |
| Wimbledon | 3. kierros (2006, 2008, 2009) |
| Yhdysvaltain avoimet | 3. kierros (2005, 2007, 2011) |
| Nelinpeli |
| Paras sijoitus | 3. (10.11.2008) |
| Turnausvoittoja | 23 |
| Voitot/tappiot | 447–295 |
| Aiheesta muualla |
| ITF |
| WTA |
| [ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OK |

| Mitalit |
| --- |
| Maa:  Espanja |
| Naisten tennis |
| Olympialaiset  |
|  **Hopeaa** | Peking 2008 | Nelinpeli |

**Ana Isabel Medina Garrigues**, tunnetaan myös nimellä **Anabel Medina** (s. 31. heinäkuuta 1982 Valencia), on espanjalainen tennispelaaja.

Medina Garriguesin korkein sijoitus tenniksen maailmanlistalla kaksinpelissä on 16, jonka hän saavutti toukokuussa 2009. Nelinpelissä hän on ollut parhaimmillaan kolmannella sijalla marraskuussa 2008. Hän on voittanut 11 WTA-turnausta kaksinpelissä ja 23 nelinpelissä, sisältäen vuoden 2008 ja 2009 Ranskan avoimet, joissa molemmissa hänen parinaan pelasi Virginia Ruano Pascual.

Pekingin olympialaisissa 2008 hän sai hopeaa nelinpelissä Ruano Pascualin kanssa. Loppuottelussa he hävisivät Serena ja Venus Williamsille.

## Menestys vuosittain

| Turnaus | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Australian avoimet | 2. kierros | 4. kierros | 1. kierros | 3. kierros | 1. kierros | 1. kierros | 1. kierros | 2. kierros | 4. kierros | 1. kierros | 1. kierros | 3. kierros |
| Ranskan avoimet | 1. kierros | – | – | 2. kierros | 3. kierros | 3. kierros | 4. kierros | 3. kierros | 2. kierros | 2. kierros | 2. kierros |
| Wimbledon | 1. kierros | – | – | 1. kierros | 1. kierros | 3. kierros | 1. kierros | 3. kierros | 3. kierros | 1. kierros | 1. kierros |
| Yhdysvaltain avoimet | 1. kierros | – | – | 2. kierros | 3. kierros | 1. kierros | 3. kierros | 2. kierros | 2. kierros | 1. kierros | 3. kierros |
| **Turnausvoitot** | 1 | 0 | 0 | 1 | 2 | 2 | 1 | 1 | 1 | 0 | 2 | 0 |
| **Yhteensä voitot/tappiot** | 28–24 | 11–6 | 39–22 | 37–27 | 30–25 | 37–25 | 28–25 | 45–27 | 33–28 | 22–26 | 35–18 | 4-4 |
| **Kauden päätösranking** | 66 | 116 | 71 | 39 | 34 | 27 | 35 | 22 | 28 | 73 | 27 |  |

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anabel Medina Garrigues Wikimedia Commonsissa

* Anabel Medina Garrigues WTA:n sivuilla
# Saksan varakansleri

| Liittokanslerin sijainen |
| --- |
|
Stellvertreter des Bundeskanzlers |
|  |
|  |
| **Nykyinen Lars Klingbeil** 6. toukokuuta 2025 lähtien |
| Nimittäjä |
Saksan liittokansleri |
| Kauden pituus |
4 vuotta |
| Perustettu |
24. toukokuuta 1949 |
| Ensimmäinen |
Franz Blücher |

**Saksan varakansleri**, epävirallisesti **Saksan liittotasavallan varakansleri** (saks. *Vizekanzler der Bundesrepublik Deutschland*), virallisesti **liittokanslerin sijainen** (saks. *Stellvertreter des Bundeskanzlers*) on toiseksi korkein Saksan hallituksen jäsenistä. Liittokansleri on hallituksen päämies, ja Saksan peruslain mukaan tämä sijaisen arvonimi annetaan yhdelle hallituksen ministereistä. On yleistä, että arvonimi annetaan hallituskoalition pienemmän puolueen edustajalle.

Vaikka **Stellvertreter** (suom. *sijainen*), on viran perustuslaillinen nimi, useimmat saksalaiset tuntevat viran nimellä *Vizekanzler* (suom. *varakansleri*). Suomalaisessa mediassa käytetään myös muotoa varaliittokansleri.

Saksan nykyinen varakansleri on Lars Klingbeil.

## Varakanslerin tehtävät

Arkipolitiikassa varakanslerina toimiminen on enemmäkin kunnianimike. Varakansleri voi johtaa hallituksen kokouksia liittokanslerin ollessa ulkomailla. Varakanslerin tehtävänä on käyttää kanslerin erityisiä perustuslaillisia valtuuksia siinä tapauksessa, että liittokansleri ei pysty hoitamaan tehtäviään. Tällaista korvaamista ei ole koskaan käytetty Saksan liittotasavallan historiassa.

Jos kansleri eroaa, kuolee tai on pysyvästi estynyt hoitamaan tehtäviään, varakanslerista ei automaattisesti tule seuraavaa liittokansleria. Liittopresidentti määrää tällaisessa tapauksessa ministerin toimimaan virkaatekevänä liittokanslerina, kunnes liittopäivät valitsee uuden liittokanslerin. Ainoan kerran, kun varakanslerista on tullut virkaatekevä liittokansleri tapahtui Willy Brandtin erottua vuonna 1974, jolloin Walter Scheel hoiti reilun viikon ajan liittokanslerin tehtäviä.
# Pohjois-Euroopan tasanko

Pohjois-Euroopan tasanko merkittynä vihreällä.
**Pohjois-Euroopan tasanko** tai **alanko** (saks. *Norddeutsches Tiefland*, "Pohjois-Saksan alanko" tai *Mitteleuropäische Tiefebene*, "Keski-Euroopan alanko"; puol. *Nizina Środkowoeuropejska*, "Keski-Euroopan tasanko"; tansk. *Nordeuropæiske Lavland* ja holl. *Noord-Europese Laagvlakte*, "Pohjois-Euroopan alanko"; ransk. *Plaine d'Europe du Nord*, "Pohjois-Euroopan tasanko") on geomorfologinen alue Euroopassa, joka ulottuu Belgiasta Puolaan.

Nimensä mukaisesti kyseessä on alava alue, joka rajautuu pohjoisessa Pohjanmereen ja Itämereen ja etelässä Koillis-Ranskan, Keski- ja Etelä-Saksan, Tsekin ja Etelä-Puolan ylänkö- ja vuoristoalueisiin. Se yhtyy idässä Itä-Euroopan tasankoon.

## Maantiede

Pohjois-Euroopan tasanko on alavaa aluetta, pääosin 0-200 m merenpinnan yläpuolella. Alue on suurimmaksi osaksi viljelysmaata, mutta siihen kuuluu myös soita, nummia ja järviä.

Tasangon länsireunalla, Pohjanmeren rannikolla, sijaitsee Vattimeri. Itämeren rannikolla puolestaan sijaitsee suuria makeanveden laguuneja eli *haffeja*, joista tärkeimmät ovat lännestä itään Oderin-, Veikselin- ja Kuurinhaffi.

### Joet

Aluetta halkovista joista tärkeimpiä ovat, lännestä itään, Ems, Weser, Elbe, Oder ja Veiksel. Myös Rein laskee Pohjanmereen aivan tasankoalueen länsipäässä.

### Valtiot

Euroopan valtioista Pohjois-Euroopan tasankoon kuuluvat Belgian pohjoisosat (Flanderi), Alankomaat ja Tanska kokonaisuudessaan, Saksan pohjoisosa (Nordrhein-Westfalenin länsi- ja pohjoisosat, suurin osa Ala-Saksia, Bremen, Hampuri, Schleswig-Holstein, Mecklenburg-Etu-Pommeri, Berliini, Brandenburg, sekä Saksin ja Saksi-Anhaltin pohjoisosat) sekä suurin osa läntistä ja keskistä Puolaa.

## Lähteet
# Aljaž Bedene

| Aljaž Bedene |
| --- |
|  |
| Henkilötiedot |
| **Syntynyt** | 18. heinäkuuta 1989 |
| Kansalaisuus |  Slovenia (2008–15, 2018–)  Yhdistynyt kuningaskunta (2015–2017) |
| Tennispelaaja |
| Pituus | 183 cm |
| Paino | 72 kg |
| Kätisyys | oikea |
| Ammattilaisena | 2008– |
| Palkintorahat | 4 260 726 USD |
| Kaksinpeli |
| Paras sijoitus | 43. (19.2.2018) |
| Voitot/tappiot | 121–135 |
| Grand Slam -turnauksissa |
| Australian avoimet | 2. kierros (2020) |
| Ranskan avoimet | 3. kierros (2016) |
| Wimbledon | 3. kierros (2017) |
| Yhdysvaltain avoimet | 3. kierros (2019) |
| Nelinpeli |
| Paras sijoitus | 127. (10.7.2013) |
| Voitot/tappiot | 19–42 |
| Grand Slam -turnauksissa |
| Australian avoimet | 1. kierros (2016, 2019) |
| Ranskan avoimet | 2. kierros (2013) |
| Wimbledon | 1. kierros (2013, 2015) |
| Yhdysvaltain avoimet | 1. kierros (2015) |
| Aiheesta muualla |
| ITF |
| ATP |
| [ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OK |

**Aljaž Bedene** (s. 18. heinäkuuta 1989 Ljubljana, Slovenia) on slovenialainen tennisammattilainen. 183 senttimetriä pitkä ja 73 kilogrammaa painava Bedene on oikeakätinen. Hänen paras sijoituksensa kaksinpelin ATP-rankingissa on 43. sija helmikuussa 2018. Vuoteen 2015 asti Bedene edusti synnyinmaataan Sloveniaa, mutta sai vuonna 2015 Ison-Britannian edustusoikeuden. Vuonna 2017 hän muutti edustusmaansa takaisin Sloveniaan.

Vuonna 2008 ammattilaiseksi siirtynyt Bedene ei ole saavuttanut kaksinpelissä yhtään ATP-turnausvoittoa. Grand Slam -turnauksissa Bedene on ollut parhaimmillaan kolmannella kierroksella Ranskan avoimissa 2016, Wimbledonissa 2017 ja Yhdysvaltain avoimissa 2019.

Nelinpelissä Bedenellä ei myöskään ole yhtään ATP-turnausvoittoa. Grand Slam -turnauksissa hän on ollut parhaimmillaan toisella kierroksella Ranskan avoimissa 2013. Nelinpelissä Bedenen paras ATP-rankingsijoitus on sija 127 vuodelta 2013.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aljaž Bedene Wikimedia Commonsissa
# John Pius Boland

| Mitalit |
| --- |
|  John Pius Boland |
| Maa:  Yhdistynyt kuningaskunta |
| Miesten tennis |
|  Olympialaiset
 |
|  **Kultaa** | Ateena 1896 | Kaksinpeli |
|  **Kultaa** | Ateena 1896 | Nelinpeli |

**John Mary Pius Boland** (16. syyskuuta 1870 – 17. maaliskuuta 1958) oli irlantilainen nationalistipoliitikko, tennispelaaja ja olympiavoittaja.

## Opiskelu ja poliitikon ura

Boland opiskeli kahdessa katolisessa yksityiskoulussa, joiden kummankin vaikuttajana toimi John Henry. Myöhemmin hän opiskeli myös lakia Oxfordin Christ Churchissa ja Bonnissa Saksassa. Jälkimmäisessä hän oli oppilaskunnan hallituksen jäsen. Boland istui 1900-luvun alussa Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentissa parlamentaristipuolueessa.

## Urheilu

Boland kilpaili kummassakin tennistapahtumassa Ateenan olympialaisissa 1896 ja myös voitti ne. Hän vieraili olympialaisten aikaan Ateenassa ystävänsä luona, ja tämä sai hänet osallistumaan kisoihin. Boland voitti kaksinpelin pikaisesti pelasi nelinpelissä yhdessä kaksinpelin ensimmäisellä kierroksella peittoamansa Saksan Friedrich Traunin kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* John Pius Boland  Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
# Nicola Pietrangeli

| Nicola Pietrangeli |
| --- |
|  |
| Henkilötiedot |
| **Syntynyt** | 11. syyskuuta 1933 |
| **Kuollut** | 1. joulukuuta 2025 (92 vuotta) |
| Tennispelaaja |
| Pituus | 178 cm |
| Kätisyys | oikeakätisyys |
| Kaksinpeli |
| Voitot/tappiot | 687–278 |
| Nelinpeli |
| Voitot/tappiot | 21–20 |
| Aiheesta muualla |
| ITF |
| ATP |
| [ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OK |

**Nicola Pietrangeli** (11. syyskuuta 1933 – 1. joulukuuta 2025) oli italialainen tennispelaaja. Hän syntyi Tunisissa, Tunisiassa.

Pietrangeli voitti miesten kaksinpelin Ranskan avoimissa vuosina 1959 ja 1960. Lisäksi hän eteni finaaliin vuosina 1961 ja 1964. Hän voitti sekanelinpelin vuonna 1958 ja miesten nelinpelin vuonna 1959.

Pietrangeli oli nelinpelifinalistina myös Wimbledonissa. Hän pääsi vuonna 1986 International Tennis Hall of Fameen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nicola Pietrangeli Wikimedia Commonsissa
# Donald Young

| Donald Young |
| --- |
|  |
| Henkilötiedot |
| **Syntynyt** | 23. heinäkuuta 1989 |
| Kansalaisuus |  Yhdysvallat |
| Tennispelaaja |
| Pituus | 183 cm |
| Paino | 73 kg |
| Kätisyys | vasen |
| Ammattilaisena | 2004– |
| Palkintorahat | 4 694 661 USD |
| Kaksinpeli |
| Paras sijoitus | 39. (14.11.2011) |
| Voitot/tappiot | 124–190 |
| Grand Slam -turnauksissa |
| Australian avoimet | 3. kierros (2014) |
| Ranskan avoimet | 3. kierros (2014) |
| Wimbledon | 2. kierros (2016, 2017) |
| Yhdysvaltain avoimet | 4. kierros (2011, 2015) |
| Nelinpeli |
| Voitot/tappiot | 45–76 |
| Aiheesta muualla |
| ITF |
| ATP |
| [ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OK |

**Donald Young** (s. 23. heinäkuuta 1989 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 39 marraskuussa 2011. Hän on voittanut urallaan viisi ATP-haastajaturnausta.

## Tennisura

Junioriurallaan Young voitti Australian avointen kaksinpelin vuonna 2005, 15-vuotiaana, jonka jälkeen hän nousi kaikkien aikojen nuorimpana pelaajana junioreiden maailmanlistan ykköseksi. Hän on myös ensimmäinen afroamerikkalainen miespuolinen pelaaja, joka on ollut maailmanlistan ykkösenä. Samana vuonna hän selviytyi Wimbledonissa välieriin ja Yhdysvaltain avoimissa puolivälieriin. Nelinpelissä hän voitti Alex Claytonin kanssa Yhdysvaltain avoimet. Vuonna 2007 Young voitti Wimbledonin kaksinpelin.

Ensimmäisen ATP-otteluvoittonsa Young saavutti elokuussa 2007, juuri ennen Yhdysvaltain avoimia. Young voitti New Havenin turnauksen ensimmäisellä kierroksella Amer Delićin. Toisella kierroksella hän hävisi Nikolai Davydenkolle. Yhdysvaltain avoimissa Young eteni kolmannelle kierrokselle voitettuaan ensimmäisellä kierroksella Chris Guccionen ja saatuaan toisella kierroksella luovutusvoiton Richard Gasquet'lta. Kolmannella kierroksella hän hävisi Feliciano Lópezille. Vuoden 2007 päättyessä Young oli nuorin pelaaja maailmanlistan sadan parhaan joukossa, oltuaan sijalla 98.

Vuonna 2011 villin kortin Yhdysvaltain avointen pääsarjaan saanut Young eteni neljännelle kierrokselle voittaen toisella kierroksella Stanislas Wawrinkan ja kolmannella kierroksella Juan Ignacio Chelan. Neljännellä kierroksella hän hävisi Andy Murraylle. Young pääsi ATP-turnauksen loppuotteluun ensimmäisen kerran PTT Thailand Openissa, jossa hän hävisi Andy Murraylle. Finaalipaikan myötä Young nousi ensimmäistä kertaa maailmanlistalla 50 parhaan joukkoon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Donald Young Wikimedia Commonsissa

* Donald Young profiili ATP:n kotisivuilla
# Kultamitali

Kultamitali
**Kultamitali** on urheilukilpailuissa tai muissa kilpailuissa parhaiten sijoittuville kilpailijoille jaettava mitali. Olympialaisissa kultamitaleja on jaettu voittajille vuoden 1904 kesäolympialaisista lähtien.

Kultamitali on suurissa urheilukilpailuissa yleensä nimensä mukaisesti kultaa, mutta pienemmissä urheilukilpailuissa se on usein vain kullattu tai esimerkiksi messinkiä. Kultamitali on saanut alkuperäisen innoituksensa Kreikan mytologiasta, jossa kulta-aika tarkoitti aikaa, jolloin ihminen eli jumalten luona. Myös muut mitalit ovat peräisin Kreikan mytologiasta.

Yleensä kultamitali annetaan henkilökohtaisissa kilpailussa vain yhdelle kilpailijalle, mutta esimerkiksi vuoden 2014 talviolympialaisten alppihiihdon naisten syöksylaskussa Slovenian Tina Maze ja Sveitsin Dominique Gisin jakoivat kultamitalin.

## Katso myös

* Hopeamitali
* Pronssimitali

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kultamitali Wikimedia Commonsissa