Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Artikkeli (kirjallisuus)

**Artikkeli** tarkoittaa lyhyttä tai keskipituista asiatekstiä, joka yleensä käsittelee jotain rajattua aihetta tai teemaa ja on osa jotain suurempaa tekstien kokonaisuutta. Sana on johdettu latinan kielen sanasta *articulus*, jolla on myös pientä osaa tarkoittava merkitys.

Esimerkiksi sanoma- ja aikakauslehtien sisällön pääosa (mainoksia, mielipidekirjoituksia ym. lukuun ottamatta) koostuu yleensä lehtiartikkeleista. Myös tietosanakirjat koostuvat artikkeleista.

Tieteellisessä lehdessä tai yleensä myös tietosanakirjassa julkaistavaa artikkelia koskevat erityiset vaatimukset. Artikkelin sisällön täytyy olla tieteelliset normit täyttävä: perustua tieteelliselle tutkimukselle sekä mainituille lähteille. Tutkimuksen menetelmien täytyy olla kuvailtu ja siten tulosten muiden tarkistettavissa. Tiedeartikkeleissa käytetään usein vakiintunutta tieteellisen artikkelin rakennetta, tyypillisesti niin sanottua IMRD-rakennetta. Tieteelliset artikkelit läpikäyvät vertaisarvioinnin eli *peer review'n*, jossa saman alan tutkijat tarkastavat artikkelin ennen sen julkaisua. He eivät muokkaa artikkelin sisältöä, mutta tarkistavat, että se täyttää tieteellisyyden kriteerit, ja voivat antaa kirjoittajille palautetta artikkelin kehittämiseksi julkaisukelpoiseksi. Osa tieteellisistä artikkeliluonnoksista hylätään, vain osa hyväksytään painettuun tai sähköisesti julkaistuun tieteelliseen julkaisuun. Esimerkiksi arvostettu tiedejulkaisu Nature kertoo hyväksyvänsä noin 8 prosenttia heille viikoittain lähetetyistä 200 artikkelikäsikirjoituksesta.

## Lähteet
# Achille Baraguey d’Hilliers

Achille Baraguey d’Hilliers, Charles-Philippe Larivièren maalaama muotokuva vuodelta 1857.
**Achille Baraguey d’Hilliers** (6. syyskuuta 1795 Pariisi – 6. kesäkuuta 1872 Amélie-les-Bains) oli ranskalainen kreivi, Ranskan marsalkka ja poliitikko. Hän hoiti tärkeitä tehtäviä varsinkin Ranskan toisen keisarikunnan aikana.

## Ura

Baraguey d’Hilliersin isä oli kenraali Louis Baraguey d’Hilliers, joka toimi komentajana vallankumoussodissa ja Napoleonin sodissa. Baraguey d’Hilliers aloitti sotilasuransa vuonna 1806 rakuunarykmentissä ja opiskeli vuosina 1807–1812 sotilasakatemiassa, josta hän valmistui aliluutnantiksi. Hän osallistui Napoleonin Venäjän-sotaretkeen ja peri kreivin arvon vuonna 1813 kuolleelta isältään. Vuosina 1813–1814 Baraguey d’Hilliers oli marsalkka Auguste de Marmontin adjutanttina ja menetti 18-vuotiaana vasemman kätensä Leipzigin taistelussa. Hän sai 1814 kapteenin arvon ja jatkoi upseerinuraansa myös Bourbon-restauraation jälkeen. Hän osallistui vuosien 1823–1825 Espanjan-sotaretkeen ja vuosina 1830–1833 Algerian valloitukseen. Hänet ylennettiin everstiksi Algerin valtauksen jälkeen vuonna 1830.

Baraguey d’Hilliers oli vuosina 1833–1836 Saint-Cyrin sotakoulun apulaisjohtaja ja vuosina 1836–1841 sen johtaja. Sitten hän palasi Algeriaan, jossa toimi vuosina 1843–1848 Constantinen alueen komendanttina. Hän sai 1843 divisioonakenraalin arvon. Hänet valittiin vuoden 1848 helmikuun vallankumouksen jälkeen Doubsin departementin edustajana perustuslakia säätävään kansalliskokoukseen, jossa hän liittyi monarkistisen oikeiston muodostamaan ”järjestyspuolueeseen” (*Parti de l’Ordre*). Baraguey d’Hilliers tuki toisen tasavallan presidentiksi valittua Ludvig Napoleonia, joka ehdotti häntä varapresidentiksi, mutta kansalliskokous ei valinnut häntä. Baraguey d’Hilliers valittiin seuraavana vuonna uudelleen kansalliskokoukseen. Hän sai marraskuussa 1849 komentoonsa Roomaa miehittäneet ranskalaiset interventiojoukot, minkä jälkeen hänet nimitettiin Ranskan lähettilääksi Kirkkovaltiossa. Vuonna 1851 hän oli divisioonankomentajana.

Baraguey d’Hilliers toimi Ranskan erikoislähettiläänä ja täysivaltaisena ministerinä Osmanien valtakunnassa Krimin sodan alkuvaiheessa vuosina 1853–1854. Kesällä 1854 hän komensi Itämerelle lähetettyjä ranskalaisia maihinnousujoukkoja, jotka valtasivat Bomarsundin linnoituksen Ahvenanmaalla. Hänet ylennettiin Ranskan marsalkaksi 12 päivää Bomarsundin antautumisen jälkeen elokuussa 1854. Vuosina 1855–1856 Baraguey d’Hilliers oli armeijan komentajana Boulognessa. Hän oli myös Ranskan senaatin jäsenenä ja varapuhemiehenä vuoteen 1870. Vuoden 1859 sodassa Italiassa hän toimi I armeijakunnan komentajana, ja osallistui voitokkaaseen Solferinon taisteluun. Vuoden 1870 Ranskan–Saksan sodan alussa iäkäs Baraguey d’Hilliers toimi Pariisin sotilaskuvernöörinä, mutta hänet korvattiin pian kenraali Louis Jules Trochulla. Hän johti vuosina 1871–1872 Ranskan tappion syitä tutkinutta komissiota.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Achille Baraguey d’Hilliers Wikimedia Commonsissa
# Laon

**Laon** on kaupunki Koillis-Ranskassa, lähellä Belgian rajaa. Se on Aisnen departementin pääkaupunki, ja siellä on noin 26 000 asukasta. Kaupunki sijaitsee kukkulaisella seudulla, jolla on ollut strategista merkitystä jo roomalaisajoilta asti. Julius Caesarin aikana sen nimi oli *Alaudanum*. Kaupungissa on ollut piispanistuin jo 400-luvulta asti.*lähde?*

## Nähtävyyksiä

Laonin katedraalin säilyneet osat ovat peräisin enimmäkseen 1100- ja 1200-luvuilta. Monia muitakin keskiaikaisia rakennuksia on säilynyt. Kaupungissa on järjestetty kansainvälinen elokuvafestivaali vuodesta 1983 alkaen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laon Wikimedia Commonsissa
# Bah’mutin taistelu

| Bah’mutin taistelu |
| --- |
| Osa Venäjän hyökkäyssota Ukrainaan 2022– |
|  Bahmut huhtikuussa 2023 |
| Päivämäärä | 1. elokuuta 2022 – 21. toukokuu 2023 |
| Paikka | Bah’mut, Ukraina |
| Lopputulos | Venäjä valtasi kaupungin ja Wagner perääntyi |
| Osapuolet |
| Venäjän asevoimat Ryhmä Wagner | Ukrainan asevoimat |
| Vahvuudet |
| **Läntinen arvio** 46 000 - 66 000+ | **Läntinen arvio** 30 000 **Wagnerin arvio** 80 000 |
| Tappiot |
| ei tiedossa | ei tiedossa |
| Infobox OKNimi-testi OK |

**Bah’mutin taistelu** on Bah’mutin kaupungissa ja sen lähiympäristössä itäisessä Ukrainassa käytävä konflikti, joka on osa Venäjän aloittamaa hyökkäyssotaa. Rintama on yksi ainoista, jolla Venäjä saavuttaa menestystä Ukrainan kuukausia jatkuneesta vastarinnasta huolimatta. Taistelu on vaatinut kymmeniätuhansia ihmishenkiä.

Venäjä alkoi keskittää hyökkäysvoimaansa Bah'mutiin heinäkuun puolivälin jälkeen vallattuaan Sjevjerodonetskin ja Lysytšanskin.

Wagner Groupin perustaja Jevgeni Prigožin ja Venäjän puolustusministeriö väittivät 20. toukokuuta 2023, että Bah'mut oli kokonaan vallattu. Ukraina kiisti väitteet ja sanoi, että kaupungin puolesta käydään raskaita taisteluja. Ukrainan armeija myös kiisti Venäjän väitteen kaupungin valtaamisesta.

Ukraina yritti edelleen vallata menettämänsä kaupungin kesähyökkäyksessään 2023.

Kaupunki on suurelta osin tuhoutunut Venäjän lakkaamattomassa tykistö- ja raketinheitintulessa.

Bah’mutin taistelusta tuli nimellisesti 31. toukokuuta ihmiskunnan historian pisin taistelu.

## Siviilitappiot

5. marraskuuta Bah’mutin kaupunki ilmoitti 120 siviilin kuolleen taisteluissa. Joulukuun alussa Bah’mutin väkiluvun arveltiin olevan 7 000 - 15 000, kun ennen sotaa se oli 80 000. 9. maaliskuuta 2023 hallinto ilmoitti yli 4 000 siviilin kuolleen taisteluissa.

## Sotarikokset

Maaliskuussa 2023 julkaistiin video, jossa ukrainalainen sotavanki teloitetaan. Joidenkin Ukrainan medialähteiden ja bloggareiden mukaan videolla nähty sotavanki oli Oleksandr Igorevich Matsievskyi, joka oli kadonnut tammikuussa.

## Lähteet
# Kroatian EU-kansanäänestys

**Kroatian EU-kansanäänestys** järjestettiin 22. tammikuuta 2012, ja siinä kroatialaiset äänestivät Euroopan unioniin liittymisestä. Kroatia oli allekirjoittanut liittymissopimuksen joulukuussa 2011. Äänestyksessä selvä enemmistö, 66,27 prosenttia, kannatti liittymistä, mikä varmisti Kroatian liittymisen unioniin vuoden 2013 alussa.

## Tausta ja äänestys

Kroatia haki EU:n jäsenyyttä jo helmikuussa 2003, ja jäsenyysneuvottelut alkoivat lokakuussa 2005. Liittymisneuvotteluita ovat hidastaneet rajakiista Slovenian kanssa ja EU:n epäilys Kroatian motivaatiosta etsiä sotarikossyytettyjä. Kroatia allekirjoitti sopimuksen liittymisestä EU:n 28. jäsenmaaksi 9. joulukuuta 2011.

Kroatian puolueet olivat yksimielisiä liittymisen puolesta, ja kaikki kampanjoivat ennen kansanäänestystä kansaa äänestämään ”kyllä”. Myös presidentti Ivo Josipovićin antoi tukensa EU:n jäsenyyden puolesta ja sanoi äänestyksen olevan yksi maan historian suurimmista päätöksistä. Liittymistä kannatti 66,27 % äänestäjistä, vaikkakin äänestysaktiivisuus jäi pieneksi, noin 43 prosenttiin. Äänestys käytännössä varmisti Kroatian liittymisen Euroopan unioniin vuonna 2013. Vielä EU:n jäsenmaiden pitää ratifoida jäsenyys.

## Tulos piirikunnittain

| Piirikunnat | Tulos | % | Kyllä | % | Ei | % |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Bjelovar-Bilogora | 51 820 | 45,60% | 32 242 | 62,22% | 19 299 | 37,24% |
| Brod-Posavina | 65 735 | 42,30% | 47 729 | 72,61% | 17 580 | 26,74% |
| Dubrovnik-Neretva | 53 708 | 46,30% | 30 574 | 56,93% | 22 674 | 42,22% |
| Istria | 98 235 | 49,18% | 67 189 | 68,40% | 30 363 | 30,91% |
| Karlovac | 61 074 | 45,81% | 40 731 | 66,69% | 19 904 | 32,59% |
| Koprivnica-Križevci | 49 904 | 49,39% | 30 178 | 60,47% | 19 474 | 39,02% |
| Krapina-Zagorje | 54 742 | 47,63% | 34 748 | 63,48% | 19 616 | 35,83% |
| Lika-Senj | 19 689 | 34,52% | 13 912 | 70,66% | 5 618 | 28,53% |
| Međimurje | 52 133 | 51,80% | 39 479 | 75,73% | 12 364 | 23,72% |
| Osijek-Baranja | 131 720 | 45,23% | 88 980 | 67,55% | 42 003 | 31,89% |
| Požega-Slavonia | 34 529 | 44,08% | 24 218 | 70,14% | 10 092 | 29,23% |
| Primorje-Gorski Kotar | 144 104 | 50,18% | 99 156 | 68,81% | 44 198 | 30,67% |
| Sisak-Moslavina | 73 952 | 41,56% | 50 034 | 67,66% | 23 443 | 31,70% |
| Split-Dalmatia | 197 783 | 45,96% | 115 795 | 58,55% | 80 515 | 40,71% |
| Šibenik-Knin | 45 546 | 37,06% | 29 033 | 63,74% | 16 150 | 35,46% |
| Varaždin | 82 117 | 53,66% | 57 399 | 69,90% | 24 259 | 29,54% |
| Virovitica-Podravina | 37 055 | 44,27% | 24 253 | 65,45% | 12 589 | 33,97% |
| Vukovar-Syrmia | 69 501 | 38,63% | 47 970 | 69,02% | 21 000 | 30,22% |
| Zadar | 70 458 | 38,57% | 43 330 | 61,50% | 26 574 | 37,72% |
| Zagrebin piirikunta | 150 403 | 52,81% | 97 756 | 65,00% | 51 934 | 34,53% |
| Zagrebin kaupunki | 401 529 | 55,13% | 272 246 | 67,80% | 127 455 | 31,74% |
| Kroaattidiaspora | 14 494 | 3,51% | 12 056 | 83,18% | 2 386 | 16,46% |
| **Yhteensä** | 1 960 231 | 43,51% | 1 299 008 | 66,27% | 649 490 | 33,13% |

## Lähteet
# Kosovon parlamentti

| Kosovon parlamentti Kuvendi i Republikës së Kosovës (albaniaksi) Скупштина Републике Косово Skupština Republike Kosovo (serbiaksi) |
| --- |
|  |
| Tyyppi |
| Tyyppi |
yksikamarinen |
| Johto |
| Puhemies |
Glauk Konjufca (21. maaliskuuta 2021–) |
| Kokoonpano |
| Edustajia |
120 |
|  |
| Puolueet | **Hallitus (62) VV (54)
	+ VV (47)
	+ Guxo (6)
	+ Alternativa (1)
* monietninen ryhmä (8)
	+ KDTP (2)
	+ IRDK (1)
	+ LPRK (1)
	+ NDS (1)
	+ PAI (1)
	+ SDU (1)
	+ Koalicija Vakat (1)

**Oppositio** (58)
* PDK (18)
* LDK (17)
	+ LDK (16)
	+ AKR (1)
* Srpska lista (11)
	+ Srpska lista (9)
	+ GI SPO (1)
	+ Jedinstvena Goranska Partija (1)
* AAK (8)
* sitoutumattomat (3)
* RI (1)
 |
| Vaalit |
| Valintatapa |
Suhteellinen vaalitapa |
| Kokouspaikka |
|  |
|
Pristina |
| Kotisivut |
|
 |

**Kosovon parlamentti** (alb. *Kuvendi i Republikës së Kosovës*, serb. Скупштина Републике Косово, *Skupština Republike Kosovo*) on Kosovon yksikamarinen eduskunta, jossa on 120 kansanedustajaa. Parlamentilla on perustuslaissa määritelty ylin valta säätää lakeja. Parlamentti valitsee presidentin viisivuotiskaudelle ja kaikki ministerit. Kansanedustajien toimikausi on neljä vuotta kerrallaan.

Edustajanpaikoista 100 valitaan suoralla kansanvaalilla. Sen lisäksi paikoista kymmenen on varattu etnisille serbeille ja kymmenen muiden etnisten vähemmistöjen edustajille: yhteensä neljä paikkaa romaneille, aškaaleille ja Balkanin egyptiläistaustaisille, kolme paikkaa bosniakeille, kaksi turkkilaistaustaisille ja yksi goraneille. Parlamenttiin on sukupuolikiintiö, jonka mukaan sekä miehet että naiset saavat vähintään 30 % paikoista.

Äänestys- ja vaalikelpoisuuden ikäraja on 18 vuotta. Äänikynnys parlamenttiin pääsemiseksi on saada 5 % kaikista annetuista äänistä. Äänikynnys ei koske vähemmistöpuolueita.

Perustuslain mukaan vaalit tulee järjestää 45 vuorokauden kuluessa parlamentin hajottamisesta.

Kosovon johtajakeskeinen poliittinen ilmapiiri heikentää parlamentin todellista valtaa.

## Lähteet
# Paikallinen hallinnollinen yksikkö

**Paikallinen hallinnollinen yksikkö** (eli **LAU**, joka on lyhenne englannin kielen sanoista *Local administrative unit*) on osa Euroopan unionin käyttämää NUTS-alueluokitusjärjestelmää. NUTS-alueluokitusjärjestelmässä oli aikaisemmin viisi NUTS-tasoa, mutta sittemmin NUTS-tasot neljä ja viisi muutettiin LAU-tasoiksi yksi ja kaksi. Suomessa LAU-1-tason muodostavat seutukunnat ja LAU-2-tason kunnat. LAU-1-taso ei ole käytössä jokaisessa Euroopan unionin maassa, mutta periaatteessa se voitaisiin muodostaa jokaiseen maahan.

## Katso myös

* Yhteinen tilastollisten alueyksiköiden nimikkeistö
* Suomen NUTS-aluejako
* Suomen LAU-alueet
# Espanjan inkvisitio

Espanjan inkvisition sinetti
**Espanjan inkvisitio** oli katolinen tutkinta- ja tuomiolaitos, jonka perustivat vuonna 1478 Isabella ja Ferdinand Kastiliassa. Inkvisition tuomiovalta ulottui vain Espanjan kristittyihin, mikä maurien ja juutalaisten karkottamisen jälkeen tarkoitti kuitenkin käytännössä kaikkia espanjalaisia. Espanjan inkvisitio lopetettiin Napoleonin vallan aikana 1808–1812, mutta se perustettiin uudelleen Ferdinand VII:n palattua valtaistuimelle. Se lopetettiin 1834. Inkvisitio otettiin käyttöön myös Meksikossa, ja se jatkoi toimintaansa Meksikon itsenäistymiseen saakka.

Inkvisitio teki muun muassa käännynnäisten (esp. *conversos*) muslimien ja juutalaisten käsittelyä. Inkvisitio pyrki varmistamaan ”veren puhtautta” (esp. *limpieza de sangre*) käännynnäisten joukossa ja kitkemään pois kryptojuutalaisuuden. Nämä toimet ja julkiset rankaisemiset (autodafee) saivat varsin synkän maineen. Huonoa mainetta selittää osin Englannin protestanttien 1500-luvulla levittämä propaganda. Portugali toteutti samanlaisia uskonnollisia tutkimuksia merentakaisissa siirtomaissaan, etenkin Goassa, jossa katolilaisuuden ja hindulaisuuden synkretismi kitkettiin pois.

Myöhemmät tutkimukset ja Vatikaanin arkistot paljastavat, että Espanjan inkvisitio ei ollut niin raaka kuin sen maine on antanut ymmärtää. Tuomiot olivat huomattavasti lievempiä kuin maallisissa inkvisitioissa. Syytökset tutkittiin tarkkaan, sillä inkvisitio oli tietoinen mahdollisista perättömistä ilmiannoista. Useasti syytetylle tuomittiin katumusharjoituksia ja vain harvoin päädyttiin roviolle. Vatikaanin teettämän ja vuonna 2004 julkaistun tutkimuksen mukaan Espanjan inkivisition tutkimista ihmisistä 1,8 % teloitettiin. BBC julkaisi jo kymmenen vuotta aiemmin *Timewatch*-sarjassaan aihetta käsitelleen dokumentin nimellä *The Myth of the Spanish Inquisition*, joka käsitteli Espanjan inkvisition huonon maineen syntymistä.

## Katso myös

* Montaillou

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Espanjan inkvisitio Wikimedia Commonsissa
# Pyhän Gregorius Suuren ritarikunta

| Pyhän Gregorius Suuren ritarikunta |
| --- |
|  Ritarikunnan tunnuksia |
| Palkitaan | ansioista kirkon ja Pyhän istuimen hyväksi |
| Maa |  Pyhä istuin |
| Ensimmäinen palkinto | 1831 |
| Infobox OK |

**Pyhän Gregorius Suuren ritarikunta** (lat. *Ordo Sancti Gregorii Magni*) on Pyhän istuimen jakama ritarikunta. Sen perusti paavi Gregorius XVI 1. syyskuuta 1831 vain seitsemän kuukautta paaviksi noustuaan. Ritarikuntaa uudistettiin jo kolme vuotta myöhemmin.

Ritarikunnan nimi viittaa kuitenkin toiseen paaviin, Gregorius Suureen, joka toimi paavina vuosina 590–604. Alkujaan sitä myönnettiin vain katolilaiselle, jotka ovat osoittaneet intohimoa katolilaisuutta kohtaan tai uskollisuutta Pyhää istuinta kohtaan. Nykyään sitä jaetaan tunnustuksena henkilökohtaisista ansioista katolilaisuuden tai Pyhän istuimen hyväksi. Vuodesta 1993 sitä on voitu myöntää myös naisille ja vuodesta 1998 lähtien saajan ei ole tarvinnut olla Vatikaanin kansalainen. Ritarikunnassa on erikseen omat versionsa siviileille ja sotilaille.

Kunnianosoitusta jaetaan neljässä luokassa:

* suurristin ritari
* komentajaritari tähdellä
* komentajaritari
* ritari

## Lähteet
# CNN

| CNN |
| --- |
|  |
| Lähetykset alkoivat | 1. kesäkuuta 1980 |
| Omistaja | Warner Bros. Discovery |
| Maa |  Yhdysvallat |
| Pääkonttori | Atlanta, Georgia |
| Kotisivu | cnn.com |
| Infobox OKNimi-testi OK |

CNN Center Atlantassa
**CNN** (ääntyy engl. muk. [si:ennen]) eli **Cable News Network** on Ted Turnerin vuonna 1980 perustama kaapelitelevisioyhtiö, jonka nykyinen omistaja on Warner Bros. Discovery. CNN on perustamisestaan lähtien esittänyt ympärivuorokautista uutistarjontaa. Yhtiön päämaja sijaitsee Atlantassa Yhdysvalloissa. CNN:n sisarkanavia ovat muun muassa kaapelitelevisiokanavat HLN ja TBS.

Kesäkuussa 2008 CNN-kanava oli katseltavissa yli 93 miljoonassa yhdysvaltalaisessa kotitaloudessa. Maailmanlaajuisesti CNN:n ohjelmistoa levitetään CNN Internationalin kautta, joka tavoittaa yli puolitoista miljardia ihmistä 212 maassa.

## Historia

CNN:n ensimmäinen lähetys nähtiin sunnuntaina 1. kesäkuuta 1980. Lähetyksen aloitti Ted Turner, jonka jälkeen nähtiin kanavan ensimmäinen uutislähetys, jonka ankkureina toimivat aviopari David Walker ja Lois Hart.

CNN on laajentanut historiansa aikana tavoitettavuuttaan muun muassa kaapeli- ja satelliittiverkoissa, perustanut useita Internetsivuja sekä laajentanut tavoitettavuuttaan jopa radioverkon avulla. Yhtiöllä on yhteensä 36 toimistoa, joista kymmenen sijaitsee Yhdysvalloissa ja loput 26 ovat sijoittuneet ympäri maailmaa.

Vuonna 2004 CNN:n johtoon nousi Jonathan Klein, joka toimii myös nykyään kanavan toimitusjohtajana. CNN:n teräväpiirtoversio CNN HD aloitti toimintansa 1. syyskuuta 2007.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* CNN:n virallinen kotisivu (englanniksi)
# Dionysius (paavi)

| Dionysius |
| --- |
|  |
| Henkilötiedot |
| **Syntynyt** | Terranova da Sibari |
| **Kuollut** | 26. joulukuuta 268 Rooma |
| Paavi |
| Paavius alkoi | 22. heinäkuuta 259 |
| Paavius päättyi | 26. joulukuuta 268 |
| Edeltäjä | Pyhä Sixtus II |
| Seuraaja | Pyhä Felix I |
| [ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OK |

**Pyhä Dionysius** (k. 26. joulukuuta 268) oli paavina 22. heinäkuuta 259 – 26. joulukuuta 268. Hänen tarkkaa syntymäpaikkaansa ei tiedetä, mutta se saattoi olla Kreikka. Dionysius valittiin paaviksi keisari Valerianuksen vainojen loppukaudella.

Dionysiuksen tehtäväksi lankesi Rooman kirkon nostaminen takaisin jaloilleen sitä koetelleiden sisäisten ristiriitojen jälkeen. Dionysius lähetti suuria summia Kappadokian kirkoille, jotka olivat vaurioituneet pahoin goottien hyökkäyksissä.

Dionysius oli ensimmäinen paavi, joka ei kokenut marttyyrikuolemaa.

## Lähteet

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: **Pyhä Sixtus II** | **Paavi** | Seuraaja: **Pyhä Felix I** |
# Valentinus

| Valentinus |
| --- |
|  |
| Henkilötiedot |
| **Syntynyt** | Rooma |
| **Kuollut** | 10. lokakuuta 827 Rooma |
| Paavi |
| Paavius alkoi | elokuu 827 |
| Paavius päättyi | syyskuu 827 |
| Edeltäjä | Eugenius II |
| Seuraaja | Gregorius IV |
| [ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OK |

Paavi **Valentinus** (latinaksi *Valentinus*) oli paavina elokuusta 827 syyskuuhun 827. Hänen oikea nimensä ja syntymäaikansa ovat tuntemattomia, ja hän on jokseenkin tuntematon. Tiedetään kuitenkin, että hän oli järjestysnumeroltaan sadas paavi ja että hän syntyi Roomassa Italiassa. Valentinus oli paavina Eugenius II:n seuraaja. Hän kuitenkin kuoli pian, ja hän ehti olla paavina vain noin kuukauden.

## Lähteet

* Jussi Hanska: *Kristuksen sijaiset maan päällä?*  (Paaviuden historiaa apostoli Paavalista Johannes Paavali toiseen)  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Vammala 2005.  ISBN 951-746-719-2

### Viitteet

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: **Eugenius II** | **Paavi** | Seuraaja: **Gregorius IV** |
# Innocentius IV

| Innocentius IV |
| --- |
|  |
| Henkilötiedot |
| Koko nimi | Sinibaldo de Fieschi |
| **Syntynyt** | 1180 Genova, Genovan tasavalta |
| **Kuollut** | 7. joulukuuta 1254 Napoli, Napolin kuningaskunta |
| Paavi |
| Paavius alkoi | 25. kesäkuuta 1243 |
| Paavius päättyi | 7. joulukuuta 1254 |
| Edeltäjä | Celestinus IV |
| Seuraaja | Aleksanteri IV |
| [ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OK |

Innocentius IV:n vaakuna.
Innocentius IV lähettää edustajiaan suurkaanin luokse.
**Innocentius IV,** syntymänimeltään **Sinibaldo de Fieschi** (1180 – 7. joulukuuta 1254) oli paavina 25. kesäkuuta 1243 – 7. joulukuuta 1254. Hän oli lähtöisin korkea-arvoisesta genovalaissuvusta, opiskeli Parmassa ja Bolognan yliopistossa ja oli yksi oman aikansa parhaita kirkkojärjestyksen tuntijoita. Hänen edeltäjänsä Celestinus IV hallitsi vain kahdeksantoista päivää, joten Innocentius oli käytännössä Gregorius IX:n seuraaja.

Fredrik II ei vaikuttanut alistuvan paavin ehdottomaan ylivaltaan, joten Innocentius pakeni Roomasta vuonna 1244 Genovaan ja Lyoniin, ja palasi Roomaan vasta Fredrikin kuoltua vuonna 1253. Loppuelämänsä hän käytti siihen, että yritti kammeta Fredrikin poikaa Manfredia vallasta.

Mongolivaltakunta käytti hyväkseen tätä valtatyhjiötä ja kävi järjestelmällisesti veristä valloitussotaa Etelä-Venäjällä ja Euroopassa vuodesta 1223 lähtien aina vuoteen 1242 saakka, jolloin mongoliarmeijan eteneminen loppui äkillisesti Wienin liepeille. Vuonna 1245 Lyonin konsiilissa Innocentius katsoi aiheelliseksi lähettää tiedustelijoita ja neuvottelijoita mongolikaanien valtakuntiin. Ainoastaan Güyük-kaani vastasi paavin kirjeeseen, tosin vaatimalla tämän alistumista mongolivaltaan.

Innocentius IV:n bulla *Ad extirpanda* antoi inkvisitiolle luvan hankkia tunnustuksia kerettiläisiksi epäillyiltä kiduttamalla.

## Lähteet

* Jussi Hanska: *Kristuksen sijaiset maan päällä? Paaviuden historiaa apostoli Paavalista Johannes Paavali toiseen*.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005.  ISBN 951-746-719-2

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Innocentius IV Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: **Celestinus IV** | **Paavi** | Seuraaja: **Aleksanteri IV** |
# Gregorius XVI

| Gregorius XVI |
| --- |
|  |
| Henkilötiedot |
| Koko nimi | Bartolomeo Alberto Mauro Cappellari |
| **Syntynyt** | 18. syyskuuta 1765 Belluno Italia |
| **Kuollut** | 1. kesäkuuta 1846 (80 vuotta) Rooma, Italia |
| Paavi |
| Paavius alkoi | 2. helmikuuta 1831 |
| Paavius päättyi | 1. kesäkuuta 1846 |
| Edeltäjä | Pius VIII |
| Seuraaja | Pius IX |
|  Nimikirjoitus |
| [ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OK |

**Paavi Gregorius XVI**, syntymänimeltään **Bartolomeo Alberto Mauro Cappellari** (18. syyskuuta 1765, Belluno – 1. kesäkuuta 1846, Rooma) toimi paavina vuosina 1831–1846.

Paavi Leo XII nimitti Cappellarin kardinaaliksi maaliskuussa 1825. 64 päivää kestänyt konklaavi valitsi hänet 2. helmikuuta 1831 yllättäen paavi Pius VIII:n seuraajaksi. Hän oli toistaiseksi viimeinen paavi, joka ei valituksi tullessaan ollut piispa.

Gregorius XVI vastusti kaikkia moderneja keksintöjä. Esimerkiksi hän kielsi rautatiet hallitsemillaan alueilla – hän kutsui niitä nimellä *chemins d'enfer ("paholaisen tiet")*; rautatie on ranskaksi *chemins de fer ("rautaiset tiet")*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gregorius XVI Wikimedia Commonsissa

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: **Pius VIII** | **Paavi** | Seuraaja: **Pius IX** |