Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Ernst Barlach

| Ernst Barlach |
| --- |
|  Ernst Barlach |
| Henkilötiedot |
| **Syntynyt** | 2. tammikuuta 1870 |
| **Kuollut** | 24. lokakuuta 1938 (68 vuotta) |
| Kansalaisuus | Saksa |
| Ammatti | kuvanveistäjä, kirjailija |
| Kirjailija |
| **Äidinkieli** | saksa |
| **Tuotannon kieli** | saksa |
|  Nimikirjoitus |
| Aiheesta muualla |
| Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta |
| [ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OK |

**Ernst Barlach** (2. tammikuuta 1870 Wedel – 24. lokakuuta 1938 Rostock) oli saksalainen kuvanveistäjä ja näytelmäkirjailija.

## Elämä ja ura

Ernst Barlach: *Tanzende Alte* (1920).
Ernst Barlach syntyi Louise ja Georg Barlachin perheeseen. Hän oli neljästä pojasta vanhin. Isä kuoli vuonna 1884.

Barlach opiskeli taidetta Hampurissa, Dresdenissä ja Ranskassa Pariisissa. Hän piti ensimmäisen oman näyttelynsä Berliinissä 1904. Kokemukset ensimmäisestä maailmansodasta vaikuttivat syvästi hänen myöhempiin töihinsä. Hänen maineensa alkoi kuitenkin vähitellen kasvaa, eikä pelkästään kuvataiteilijana, vaan myös kirjailijana: hänelle myönnettiin vuonna 1924 Kleist-palkinto.*lähde?*

Barlachin ekspressioniset työt leimattiin natsi-Saksan aikana rappiotaiteeksi, ja taiteilija itse kuoli sydänkohtaukseen jo ennen toisen maailmansodan alkua.

Barlach oli mystikko, ja näytelmissään hän kuvasi ajan sisäistä tyhjyyttä ja ihmisen yksinäisyyttä. Näytelmien kuvakohtauksilla ei ole keskinäistä syy-yhteyttä. Proosateoksissa on syvällistä huumoria.

## Kirjallinen tuotanto

### Näytelmiä

* *Der tote Tag* (1912)
* *Der arme Vetter* (1918)
* *Die echten Sedemunds* (1920)
* *Der Findling* (1922)
* *Die Sündflut* (1924)
* *Der blaue Boll* (1926)
* *Die gute Zeit* (1929)
* *Der Graf von Ratzeburg* (postuumisti 1951)

### Omaelämäkerrallisia teoksia

* *Russisches Tagebuch* (1906)
* *Güstrower Tagebuch* (1917)
* *Ein selbsterzähltes Leben* (1928)

### Romaaneja

* *Der gestohlene Mond* (postuumisti 1948)
* *Seespeck* (postuumisti 1948)

## Lähteet
# Chaïm Soutine

Chaïm Soutine vuoden 1935 tienoilla.
*Chaïm Soutinen muotokuva*. Amedeo Modiglianin maalaus, 1916.
**Chaïm Soutine** (1894–1943) oli juutalaista syntyperää ollut liettualais-ranskalainen taidemaalari. Vuonna 1910 hän opiskeli Vilnan akatemiassa ja vuodesta 1911 Pariisissa, jossa maalasi kiihkein siveltimenvedoin väreiltään hehkuvia, abstraktiutta läheneviä maisema- ja nuorukaiskuvia sekä karmeita aiheita, kuten ruhoja. Hänen taiteessaan näkyy vahvoja ekspressionistisia vaikutteita ainakin Modiglianilta, van Goghilta ja El Grecolta. Soutine kuului Pariisin koulukuntaan. Hän oli aikansa ranskalaisista taidemaalareista ainoa, joka oli uransa alusta loppuun puhtaasti ekspressionisti. Hän oli itsensä kanssa ristiriidassa koettaessaan jäsentää pateettisten näkyjensä kaaosta. Soutinen ankara itsekritiikki sai hänet hävittämään töitään ja välttämään näyttelyihin osallistumista. Hänen mestaritöihinsä kuuluu ainakin *Punapukuinen nainen* (1922, yksityiskokoelmassa New Yorkissa). Hän teki myös muotokuvia, joissa on vaikutteita Modiglianilta.

## Lähteet
# Ausdruckstanz

**Ausdruckstanz** eli ilmaisutanssi tarkoittaa 1900-luvun alun Saksassa kehittynyttä ekspressionistista tanssisuuntausta.*lähde?* Tanssityyli on osa kehityskaarta, josta moderni tanssi ja monet muut nykytanssin muodot ovat syntyneet. Se liittyy läheisesti eurooppalaisen tanssiteatterin kehitykseen.

Kuten vapaan tanssin, myös ilmaisutanssin kehityksen pohjana Saksassa oli kyllästyminen balettiin.*lähde?* Monet tanssijat pitivät vanhaa balettia kuolleena järjestelmänä, joka ei anna yleisölle enää mitään. Vanhan järjestelmän murtamiseksi tanssijat alkoivat tehdä kokeiluja uusien tanssimuotojen luomiseksi. Saksaan perustettiin 1910-luvulta alkaen lukuisia eri tanssi- ja liikuntakouluja, mutta varsinainen tanssin kehityksen kulta-aika oli ensimmäisen maailmansodan jälkeen 1920-luvulla.

Uuteen tanssikulttuuriin vaikutti voimakkaasti jo 1800-luvulla kehittynyt fyysisen ilmaisun koulukunta.*lähde?* François Delsarte (1811–1871) oli ranskalainen eleilmaisun tutkija, jonka kehittämää Delsarte-järjestelmää käytettiin sekä näyttämötaiteilijoiden että tanssijoiden koulutuksessa. Modernin tanssin pioneerit Isadora Duncan ja Ruth St. Denis olivat nuorena Delsarte-koulujen oppilaita. Delsarte ei itse ehtinyt julkaista näkemyksiään, sillä hänen kirjoituksensa tuhoutuivat ennen hänen kuolemaansa tulipalossa. Delsarten näkemyksiä kehitti edelleen Émile Jaques-Dalcroze (1865–1950), joka korosti rytmisen kokonaisliikunnan opetusmetodeissaan musiikin merkitystä fyysisyyden rinnalla. Monet ilmaisutanssin ja eurooppalaisen modernin tanssin tanssin varhaisista edustajista opiskelivat Dalcrozen johdolla, muun muassa Mary Wigman.

Sekä Delsarte- että Dalcroze-järjestelmä käsittelivät elettä ja liikettä laajemmin kuin rajoitettuun liikesanastoon sitoutunut baletti. Delsarte-järjestelmä sitoi sisäisen tunteen ja kokemuksen ulkoisiin eleisiin ja liikkeisiin. Ilmaisutanssin edustajat jakoivat tämän ekspressionistisen näkemyksen ja korostivat sitä, että tanssi on nimenomaan liikettä sisältä ulospäin. Lisäksi molemmilla järjestelmillä oli yhtymäkohtia varhaisen modernin tanssin suuntausten taustalla olleeseen ihmis- ja maailmankuvaan.

Ekspressionistisen tanssin merkittävin edustaja oli tanssija ja koreografi Mary Wigman (1886–1973). Toinen keskeinen vaikuttaja oli varhaisen modernin tanssin monitoimimies Rudolf von Laban (1879–1958). Myöhempiä tämän tanssimuodon suuria edustajia oli Mary Wigmanin oppilas, tanssija-koreografi Dore Hoyer (1911–1967), joka esitti sooloissaan tyylipuhdasta Ausdruckstanzia.
# Modernismi (kirjallisuus)

**Modernismi** sai kirjallisuudessa alkunsa 1860-luvulla Charles Baudelairen julkaistessa artikkelin *Le Peintre de la vie moderne* (1863, suomennos kokoelmassa *Modernin elämän maalari ja muita kirjoituksia*), jota pidetään modernismin manifestina. Usein suuntaus kuitenkin yhdistetään 1900-luvun vaihteessa ja alkuvuosikymmeninä esiintyneisiin muihin "ismeihin", kuten impressionismi, ekspressionismi, dadaismi, surrealismi, jotka toisinaan luetaan modernismin alakäsitteiksi. Toisen maailmansodan jälkeistä suuntausta kutsutaan täysmodernismiksi.

Modernismi pyrki irtautumaan klassisista tyyli- ja muotoihanteista. Modernismin ominaispiirre on, että se on esteettisesti tietoinen itsestään, ja siihen liittyy simultaanisuus, rinnastaminen ja montaasi, mutta myös paradoksaalisuus ja moniselitteisyys. Myös totuuden epävarmuus on sen ominaispiirre. Perinteinen kerrontakulttuuri hajoaa ja käytetään lainauksia myyttisiä arkkityyppejä, motiiveja ja symboleja. Kaikkitietävää kertojaa ei enää ole, ja aika lakkaa olemasta kronologinen. Sijalle tulee tajunnanvirta ja näkökulmatekniikka.

Modernismi on ilmeisintä lyriikassa, jossa se esiintyi ensimmäisenä Ranskassa jo pian 1800-luvun puolivälin jälkeen. Sen keskeisiä edustajia olivat Baudelairen lisäksi Paul Verlaine, Arthur Rimbaud, Guillaume Apollinaire, proosan edustajina Marcel Proust (*Kadonnutta aikaa etsimässä*), myöhemmin Albert Camus, Simone de Beauvoir ja Alain Robbe-Grillet. Saksankielisiä modernisteja ovat Franz Kafka, Thomas Mann, Bertolt Brecht ja toisen maailmansodan jälkeen esimerkiksi Heinrich Böll ja Günter Grass. Keskeisiä englanninkielisiä modernisteja ovat James Joyce (*Odysseus*), Virginia Woolf, Samuel Beckett ja yhdysvaltalainen esimodernisti Walt Whitman sekä F. Scott Fitzgerald, Tennessee Williams, Eugene O'Neill ja myöhemmin muun muassa Philip Roth.

Suomalainen modernismi jakautuu kahtia: toisaalta 1920-luvulla esiin nousivat suomenruotsalainen runous ja tulenkantajat, toisaalta 1950-luvun modernismi, joka hylkäsi kansallisen perinteen. Ensimmäistä kautta edustavat muun muassa Elmer Diktonius, Edith Södergran, Olavi Paavolainen ja Mika Waltari, Uuno Kailas, jälkimmäistä Tuomas Anhava ja hänen ympärillään esimerkiksi Otavan piiriin kuuluneet Paavo Haavikko, Marja-Liisa Vartio ja Veijo Meri.

## Lähteet

* Charles Baudelaire, *Modernin elämän maalari ja muita kirjoituksia*, suom. Antti Nylén, 2. korjattu p. Turku: Sammakko 2011 ISBN 978-952-483-168-0 (proosaa, esseitä ja artikkeleita)

### Viitteet
# Louis Kahn

Louis Kahn vuonna 1967.
**Louis Isadore Kahn** (alk. **Itze-Leib Schmuilowsky**; 20. helmikuuta 1901 Kuressaare, Saarenmaa, Liivinmaan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 17. maaliskuuta 1974 New York, New York, Yhdysvallat) oli virolaissyntyinen yhdysvaltalainen arkkitehti ja Pennsylvanian yliopiston professori vuodesta 1955. Hän asui Yhdysvalloissa vuodesta 1905.

Kahn kehitti oman arkkitehtuurifilosofiansa, jota ilmentävät *Trentonin kylpylä* (1956) ja *Richard Laboratories* (Richards Medical Research Building) Philadelphiassa, jossa on myös hänen asemakaavoihinsa pohjautuvia alueita.

Kahn oli modernistisen arkkitehtuurin ihailluimpia ja kiistellyimpiä arkkitehteja. Hän käytti töissään kubistisia muotoja, tetraedrejä, neliöitä ja pyramideja. Hänen töitään ovat muun muassa tiili- ja lasirakentamista edustava *Yale Art Gallery* New Havenissa ja betoninen Bristolin kaupungintalo.

## Suunnittelutöitä

* Salk-instituutti La Jollassa, 1959–1965.
* Kubistinen Goddard Laboratories -rakennus­ryhmä Pennsylvanian yliopiston kampuksella, 1957–1965.
* Goddard Laboratoriesin tornimainen huolto­rakennus.
* Indian Institute of Management Ahmedabad, 1961–1974.
* Jatiyo Sangshad Bhaban, Bangladeshin parlamentti­rakennus, 1961–1982.
* Parlamenttitalo sisältä.
* Phillips Exeter Academy Library, Exeter, New Hampshire, 1965–1972.

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* Lesser, Wendy: *You say to brick: the life of Louis Kahn*. Farrar, Strauss and Giroux, 2017.
* Williamson, James F.: *Kahn at Penn: Transformation teacher of Architecture.* Routledge 2017.
# Metamodernismi

**Metamodernismi** on taiteen suuntaus, joka on etsiytynyt myös liike-elämän analysointiin.

Vuonna 2010 julkaistussa esseessään *Notes on Metamodernism* kulttuuriteoreetikot Timotheus Vermeulen ja Robin van den Akker määrittelevät metamodernin "värähtelyksi modernistisen innostuneen sitoutuneisuuden sekä postmodernin ironisen irtonaisuuden välillä, värähtelyksi toivon ja melankolian, naiiviuden ja tietämisen, empatian ja apatian, yhtenäisyyden ja moninaisuuden, totaalisuuden ja fragmentoituneisuuden sekä puhtauden ja epäselvyyden välillä. He huomauttavat, ettei värähtely ole tasaista, vaan ennemminkin heiluriliikkeen kaltaista, jossa innostus muuttuu fanatismiksi, fanatismi ironiaksi, ironia apatiaksi ja apatia taas innostukseksi. Metamoderni haluaa tietoisesti olla irti ajasta ja paikasta ja viitata moniin aikoihin ja paikkoihin samanaikaisesti: tavoitella alati pakenevaa horisonttia".

Taidepiirit innostuivat van den Akkerin ja Vermeulenin ajatuksista. Läpimurto koettiin marraskuussa 2011, kun New Yorkin Museum of Arts and Design (MAD) toi avajaisiin van den Akkerin ja Vermeulenin näkemykseen pohjautuvan näyttelyn No More Modern: Notes on Metamodernism. Mukana oli töitä muun muassa Guido van der Werveltä, Mariechen Danzilta ja Pilvi Takalalta.

Suomessa metamodernismi on terminä vielä ottamassa ensiaskeleitaan. Silti se on jo ehditty kääntää uusviattomuudeksi tai -vilpittömyydeksi. Poliittinen blogisti Lilja Tamminen julkaisi alkuvuodesta 2017 suomenkielisen metamodernismia esittelevän artikkelin, jossa hän tulkitsee käsitettä yhteiskunnallisesta näkökulmasta.

Runoilija Satu Erra mainitsee metamodernismin käsitellessään Käärijän Suomen euroviisukappaletta Cha cha cha. Hän viittaa kirjallisuudentutkija Anna Hellen analyysiin Eino Santasen runoudesta. Erran mukaan Helle tähdentää metamodernismissa huojuntaa vilpittömyyden ja ironian sekä toisaalta autenttisuuden ja keinotekoisuuden paljastamisen välillä. Tätä huojuntaa ilmentää Cha cha cha, jossa ironian uhri on mies tai kuka tahansa ihminen, joka vapautuakseen juo kaksin käsin. Hän toteaa kuitenkin, että taustalla on nähtävissä yhteiskunnallisia kysymyksiä työelämän paineista ja miehelle kohdistetuista odotuksista.

## Lähteet
# Peter Cosgrove

| Peter Cosgrove |
| --- |
|  |
| Australian kenraalikuvernööri |
|
28. maaliskuuta 2014 – kesäkuu 2019
 |
| Edeltäjä | Quentin Bryce |
| Seuraaja | David Hurley |
| Henkilötiedot |
| **Syntynyt** | 28. heinäkuuta 1947 |
| Puoliso | Lynne Cosgrove |
| Lapset | 3 |
| Tiedot |
| Sotilaspalvelus |
| Palvelusmaa(t) | Australia |
| Puolustushaara | maavoimat |
| Palvelusvuodet | 1965–2005 |
| Sotilasarvo | kenraali |
| Taistelut ja sodat | Vietnamin sota INTERFET Itä-Timor |
| [ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OK |

**Peter John Cosgrove** (s. 28. heinäkuuta 1947) on australialainen kenraali, joka toimi maansa kenraalikuvernöörinä vuosina 2014–2019.

Cosgrove valmistui Duntroonin sotilasakatemiasta vuonna 1968. Hän osallistui uransa alkuvaiheessa Vietnamin sotaan ja palkittiin kunniamerkillä. Vuonna 1999 hän johti INTERFET-joukkoja, jotka tukivat itä-Timorin itsenäistymistä. Itä-Timorin komennuksen aikana Cosgrovesta tuli Australian tunnetuin nykyinen kenraali, ja häntä kutsuttiin usein televisioon kommentoimaan ajankohtaisia aiheita. Vuonna 2001 hänet valittiin Vuoden australialaiseksi. Cosgrove jäi eläkkeelle sotilasuraltaan vuonna 2005.

Vuonna 2014 pääministeri Tony Abbott esitti Cosgrovea kenraalikuvernööriksi, ja sanoi nimityksen nostavan kenraalikuvernöörin viran politiikan yläpuolelle.

Joulukuussa 2018 Australian pääministeri Scott Morrison ilmoitti, että Cosgroven seuraajaksi tulee David Hurley, mutta Cosgrove jatkoi kenraalikuvernöörinä kesäkuuhun 2019, jolloin Hurleyn kausi Uuden Etelä-Walesin kuvernöörinä päättyi.

## Lähteet
# Eva Gonzalès

| Eva Gonzalès |
| --- |
|  Eva Gonzalès, kuva ehkä vuodelta 1870. |
| Henkilötiedot |
| **Syntynyt** | 19. huhtikuuta 1849 Pariisi |
| **Kuollut** | 6. toukokuuta 1883 (34 vuotta) Pariisi |
| Taiteilija |
| Taidesuuntaus | impressionismi |
| [ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OK |

**Eva Gonzalès** (19. huhtikuuta 1849 Pariisi- 6. toukokuuta 1883 Pariisi) oli ranskalainen, impressionistinen taidemalari. Yhdessä Berthe Morisot´n, Marie Bracquemondin ja Mary Cassattin kanssa häntä pidetään yhtenä merkittävimmistä 1800-luvun naisimpressionisteista.

## Elämänvaiheita

Eva Gonzalèsin isä oli kirjailija ja äiti muusikko. He huomasivat tyttärensä taiteelliset lahjat jo varhain ja ryhtyivät tukemaan häntä. Perheen varallisuus mahdollisti laadukkaan yksityisopetuksen hankkimisen. Gonzalèsin nuoruudessa Ranskan taideakatemia ei ottanut naisia oppilaikseen.

Gonzalès sai ensiksi yksityisopetusta salonkimaalari Charles Joshua Chaplinilta ja vuonna 1869 hän tapasi Édouard Manet´n. Manet ihastui Gonzalèsiin ja otti hänet yksityisoppilaakseen. Muita oppilaita kuin Gonzalèsin Manet ei itselleen huolinut. Ystävyyssuhdetta heille ei syntynyt, mutta Gonzalès oli sekä avustaja että malli opettajansa maalauksissa.

Manet maalasi Gonzalèsin muotokuvan, jossa Gonzalès esiintyy tilanteeseen nähden liian hienossa puvussa. Teos on herättänyt jälkipolvissa monia tulkintoja taiteilijan ja mallin välisestä suhteesta. Nykyään se tulkitaan Manet´n kannanotoksi siitä, kuinka vaikeaa naistaiteilijoiden oli saada huomiota taiteilijoina. Teos valmistui vuonna 1869. Vuonna 1870 Gonzalès sai Pariisin salonkiin teoksensa *Pikku sotilas*. Kriitikot eivät teosta juuri noteeranneet.

Myöhemmin Gonzalèsin työt kohtasivat ankaraa kritiikkiä. Niitä pidettiin samankaltaisina kuin Manet`n, yhdenkin maalauksen kukkakimpun kriitikot yhdistivät Manet`n teokseen *Olympia*, jota pidettiin skandaalinkäryisen sopimattomana.Emile Zola sen sijaan antoi Gonzalèsille hyvät arviot. Gonzalèsin palettinsa oli tummempi kuin Manet`n Vaikka Gonzalèsin maalauksia pidetään nykyään impressionismina, niissä on myös yhtymäkohtia realismiin ja akateemiseen maalaukseen.

Vuonna 1879 Eva Gonzalès solmi avioliiton Henri Charles Guérardin kanssa joka oli graafikko. Avioliitto päättyi traagisesti, kun Gonzalès kuoli lapsivuoteeseen. Gonzalèsin sisar aviotui myöhemmin taiteilijasisarensa lesken kanssa. Eva Gonzalèsin jäämistöön kuului 124 taideteosta. Niitä on nykyään yksityiskokoelmissa ja museoissa. Hänen muistonäyttelyssään oli esillä 88 teosta. Ne myytiin huutokaupalla.

## Teoksia

* *Pikku sotilas* vuodelta 1870.
* *Dieppen sataman edustalla*, noin vuonna 1871.
* *Hoitaja ja lapsi*, vuosilta 1877–78.
* *Salaa*, vuosilta 1877–78.
* *Iltapäivätee*, tai *Terassilla*, vuodelta 1875.
* *Ruusuja lasissa* vuosilta 1880-82.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
# Aristide Maillol

Aristide Maillol vuonna 1925. Valokuva: Alfred Kuhn.
Aristide Maillol: *La nuit*, (1902) Stuttgart.
**Aristide Maillol** (ransk. [mɑjɔl], 8. joulukuuta 1861 – 27. syyskuuta 1944) oli ranskalainen kuvanveistäjä, taidemaalari ja graafikko.

Aristide Maillol oli syntyperältään katalaani. Hän toimi aluksi kuvakudosten tekijänä ja taidemaalarina, kunnes 40-vuotiaana keskittyi kuvanveistoon. Hänen työnsä keskeinen aihe oli naisvartalo, jota hän kuvasi klassiseen henkeen. Maillolin naisveistoksille tyypillistä ovat vankat raajat ja paksut nilkat. Auguste Rodin tuki Maillolia tämän uran alussa. Maillolin figuratiivinen kuvakieli oli kansainvälisen kuvanveiston esikuvana toisen maailmansodan loppuun asti, kun kuvanveistotaiteessa siirryttiin kohti klassismia.

Maillol kuoli liikenneonnettomuudessa 82-vuotiaana.

## Lähteet
# Life (lehti)

| Life |
| --- |
|  Kesäkuun 1944 lehden kansi, jossa kuvassa Dwight D. Eisenhower pian Normandian maihinnousun jälkeen. |
| ISSN | ISSN 0024-3019 ja 2169-1576 |
| Perustettu | 1883 |
| Kotimaa | Yhdysvallat |
| Kieli | englanti |
| Infobox OK |

**Life** tarkoittaa kahtakin yhdysvaltalaista aikakauslehteä:

* Vuosina 1883–1936 ilmestyi Life-niminen huumori- ja yleisaikakauslehti, jonka oikeudet Henry Luce osti saadakseen oikeudet sen nimeen, jonka hän antoi sitten uudelle lehdelleen.
* Tunnetumman Life-lehden loi Timen perustaja Henry Luce vuonna 1936. Kuvajournalismi oli lehdessä hyvin merkittävässä asemassa. Life ilmestyi viikoittain vuoteen 1972, sen jälkeen epäsäännöllisinä erikoisnumeroina vuoteen 1978, kuukausilehtenä 1978–2000 ja viikoittaisena sanomalehden liitteenä 2004–2007.

Henry Lucen Life oli ensimmäinen puhdas kuvajournalismia edustava lehti Yhdysvalloissa, ja se hallitsi markkinoita yli neljäkymmentä vuotta. Lehteä myytiin jossakin vaiheessa viikossa yli 13,5 miljoonaa kappaletta, ja se oli niin suosittu, että presidentti Harry S. Truman, Winston Churchill ja kenraali Douglas MacArthur julkaisivat muistelmansa sarjana sen sivuilla. Lehden paikkaa kuvajournalismin historiassa pidetään sen merkittävimpänä antina alalla. Life oli menestyvä lehti kahden sukupolven ajan, kunnes taloudelliset seikat ja lukijoiden maun muuttuminen aiheuttivat sen ilmestymisen takeltelun ja lopulta lakkaamisen.

Vuonna 2009 kustannusyhtiö Time ja kuvatoimisto Getty Images julkaisivat seitsemän miljoonan kuvan arkiston internetissä käytettäväksi ilmaiseksi yksityisesti, epäkaupallisesti, muu käyttö on maksullista, ja sivusto rahoitetaan mainoksilla. Palvelu sisältää kuvia 1900-luvun alkupuolelta nykypäivään asti. Kuvat ovat peräisin Timen ja Lifen arkistosta, mutta merkittävän osan siitä muodostaa lopetetun Lifen kuva-arkistosta. Osa arkiston kuvista on vanhoja, tekijänoikeussuojasta vapaita kuvia.

## Tunnettuja valokuvaajia

* Robert Capa
* Andreas Feininger
* Gisèle Freund
* Willy Ronis

## Katso myös

* *Look, Lifen* kilpailija (1937–1971)
* *Viikkosanomat*, suomalainen uutiskuvalehti (1922–1975)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Life-lehden vuosien 1936-1972 numerot Google Booksissa
* Lifen kuva-arkisto Googlessa
# Drug Enforcement Administration

| Drug Enforcement Administration (DEA)  |
| --- |
|  |
| Perustettu | 1. heinäkuuta 1973  |
| Toimivalta | Yhdysvaltain liittovaltion hallinto |
| Ministeriö | Oikeusministeriö |
| Päätoimi­paikka | 600-700 Army-Navy Drive, Arlingtonin piirikunta, Virginia |
| Työntekijöitä | 10 784 (2009) |
| Vuosibudjetti | 2 miljardia dollaria |
| Aiheesta muualla |
| DEA Online |
| Infobox OK |

DEA:n 25. juhlavuoden kunniaksi tehty keräilyvirkamerkki (ei käytössä varsinaisilla agenteilla)
**Drug Enforcement Administration** (**DEA**) eli Yhdysvaltain huumepoliisi on Yhdysvaltain oikeusministeriön lainsäädännön täytäntöönpanovirasto, joka valvoo vuonna 1970 säädetyn *Controlled Substances* (säännellyt aineet) -lain toteutumista. DEA on johtava komissio liittovaltion huumausainelakien säätäjänä ja pakkotoimenpiteiden käyttäjänä omistaen samat oikeudenkäyttöoikeudet kuin Yhdysvaltain liittovaltion poliisi (FBI). DEA:lla on myös yksinoikeus tai velvollisuus koordinoida ja jäljittää huumausaineita Yhdysvaltain rajojen ulkopuolella ja mahdollisesti toimia paikallisten viranomaisten kanssa niiden takavarikoimiseksi.

Vuonna 2005 DEA raportoi takavarikoineensa 1,4 miljardia dollaria huumausaineista saatuja varallisuuksia sekä 477 miljoonan arvosta itse huumausaineita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* DEA:n viralliset sivut
* DEA:n historia välillä 1973-1998
# Sekatalous

**Sekatalous** tai **puitetalous** on talousjärjestelmä, jossa sekä julkinen valta että yksityinen sektori vaikuttavat talouden toimintaan. Sekataloudessa on samanaikaisesti havaittavissa piirteitä sekä keskusjohtoisesta suunnitelmataloudesta että hajautetusta markkinataloudesta. Sekataloudessa jotkut yrityksistä ovat valtion omistuksessa ja toiset taas yksityisessä omistuksessa. Näin ollen voidaankin sanoa, että sekataloudessa yhdistyy sekä kapitalistisia että sosialistisia piirteitä.

Taloussanomien pörssisanaston mukaan taas sekatalous on talousjärjestelmä, joka perustuu markkinatalousjärjestelmään, mutta siinä julkisen sektorin merkitys on suuri ja etujärjestöt säätelevät osaltaan markkinoita.

Sekatalouden kapitalistisia piirteitä ovat yksityisomistus ja markkinamekanismi. Sosialistisia piirteitä taas ovat muun muassa valtion omistamat yritykset ja palveluiden tuottaminen verovaroilla. Laki luo toimintapuitteet taloudelle ja säätelee markkinamekanismia.

Käytännössä lähes kaikki maat ovat sekatalouksia. Sekatalousjärjestelmä on käytössä esimerkiksi Suomessa ja muissa Pohjoismaissa.

Sekatalouden kannattajat yleensä perustelevat sitä puhtaan markkinatalouden ongelmien pienentämisellä, joka samalla kuitenkin mahdollistaa yksityisen omistusoikeuden. Sen vastustajat taas joko pitävät sitä tehottomana liian suuren markkinoiden sääntelyn vuoksi, tai moraalittomana sen markkinatalouskomponentin aiheuttamien luokkaerojen johdosta.

## Katso myös

* Keynesiläinen taloustiede
* Markkinahäiriö
* Pohjoismainen malli
* Dirigismi

## Lähteet