Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Mass Effect 2

| Mass Effect 2 |
| --- |
|  |
| Kehittäjä | BioWare |
| Julkaisija | Electronic Arts |
| Jakelija | Steam, Humble Store ja PlayStation Store |
| Ohjaaja | Casey Hudson |
| Säveltäjä | Jack Wall |
| Pelisarja | *Mass Effect* |
| Pelimoottori | Unreal Engine 3.5 |
| Julkaistu | * NA 26. tammikuuta 2010
* EU 28. tammikuuta 2010
 |
| Lajityyppi | Toimintaroolipeli |
| Pelimuoto | Yksinpeli |
| Ikäluokitus | BBFC: 15 ESRB: M Virheellinen ESRB-arvo OFLC: MA15+ PEGI: 15Virheellinen PEGI-arvo |
| Alusta | Microsoft Windows Xbox 360 PlayStation 3 |
| Jakelumuoto | Optinen levy ja digitaalinen jakelu |
| Virallinen sivusto |
| Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla |
|
[ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  |
| Infobox OK
 |

**Mass Effect 2** on BioWaren kehittämä ja Electronic Artsin alun perin 2010 Windowsille ja Xbox 360:lle julkaisema *Mass Effect* -toimintaroolipelisarjan videopeli. Mass Effect 2 on pelitrilogian toinen osa. Pelistä julkaistiin 2011 PlayStation 3 -versio.

## Tarina

Pelin päähenkilö Shepard julistettiin sotasankariksi teoistaan pelisarjan ensimmäisessä osassa käydyn taistelun aikana. Hän palveli edelleen galaktisessa laivastossa SSV Normandy -avaruusaluksella.

Peli alkaa normaalista tiedusteluretkestä, jonka keskeyttää Normandya kohti hyökkäävä tuntematon avaruusalus. Hyökkäyksessä Shepard sekä 21 miehistön jäsentä, kuten perämies Presslyn menehtyvät.

Terroristijärjestö Cerberus löytää Shepardin ruumiin ja aloittaa sarjan leikkauksia, joiden avulla hän herää eloon. Hänet herätetään yhdellä järjestön asemalla. Alus on joutunut toistaiseksi tuntemattoman konearmeijan hyökkäyksen kohteeksi. Cerberuksen agentit, Miranda Lawson ja Jacob Taylor, pelastavat Shepardin ja vievät hänet organisaationsa johtajan luo. Johtaja selittää Shepardille, että he halusivat herättää hänet henkiin, koska uskovat hänen olevan ihmiskunnan viimeinen toivo.

Leikkausten aikana sadat ihmissiirtokunnat ympäri linnunrataa ovat mystisesti kadonneet. Johtaja epäilee syyllisiksi sarjan ensimmäisestä osasta tuttuja Reapereitä, joiden välikätenä toimiva mystinen Collectors-muukalaisrotu kaappaa siirtokuntalaisia. Muukalaisrotu kulkee portaalin läpi, jonka läpi kulkeneista aluksista yksikään ei ole palannut. Johtaja todistaa katoamiset lähettämällä Shepardin yhdelle autioista siirtokunnista. Palattuaan Shepard saa käyttöönsä uudelleenrakennetun Normandyn, jolle hän ryhtyy kokoamaan uutta miehistöä ja varustusta. Samaan aikaan johtaja etsii keinoa, jolla portaalista kulku onnistuisi.

Peli huipentuu tehtävään, jossa Shepard miehistöineen löytää tukikohdan, jonne ihmissiirtokunnat on kaapattu. Shepard miehistöineen tuhoaa aseman ja palaa takaisin galaksin ulkoreunalle.

## Vastaanotto

Mass Effect 2 sai Pelit-lehden Vuoden peli 2010 -palkinnon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* *Mass Effect 2* MobyGamesissa (englanniksi)
* Virallinen sivusto (englanniksi)
# Dead Space (pelisarja)

| Dead Space |
| --- |
|  |
| Kehittäjä | EA Redwood Shores |
| Julkaisija | Electronic Arts |
| Lajityyppi | selviytymiskauhupeli |
| Ensijulkaisu | *Dead Space* (2008) |
| Viimeisin julkaisu | *Dead Space* (2023) |
| Aiheesta muualla |
| MobyGames |
| Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla |
| Infobox OK |

**Dead Space** on Electronic Artsin julkaisema selviytymiskauhupelien sarja.

## Pelit

Pääsarja
* *Dead Space* (2008)
* *Dead Space 2* (2011)
* *Dead Space 3* (2013)
* *Dead Space* (uusi versio ensimmäisestä pelistä, 2023)

Spin-offit
* *Dead Space: Extraction* (2009)
* *Dead Space Ignition* (2010)
* *Dead Space (mobile)* (2011)

## Muu media

* *Dead Space: Downfall*
* *Dead Space: Aftermath*

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Pelisarja MobyGamesissä (englanniksi)
# Overlord (pelisarja)

| Overlord |
| --- |
| Kehittäjä | Triumph Studios |
| Ensijulkaisu | *Overlord* (2007) |
| Viimeisin julkaisu | *Overlord: Fellowship of Evil* (2015) |
| Aiheesta muualla |
| MobyGames |
| Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla |
| Infobox OK |

**Overlord** on Triumph Studiosin kehittämä toimintaseikkailupelien sarja. Pelien julkaisija on Codemasters.

Sarjan peleissä omaksutaan pahan hallitsijan rooli tavoitteena valloittaa.

## Pelit

* *Overlord* (2007)
	+ *Overlord: Raising Hell* (2008), laajennettu versio
* *Overlord II* (2009)
* *Overlord: Dark Legend* (2009)
* *Overlord: Minions* (2009)
* *Overlord: Fellowship of Evil* (2015)

## Lähteet
# NBA Live

| NBA Live |
| --- |
| Kehittäjä | EA Canada |
| Julkaisija | EA Sports |
| Lajityyppi | urheilupeli |
| Alusta | mm. PC, PS2, PS3, PS4, Xbox, Xbox 360, Xbox One |
| Ensijulkaisu | *NBA Live 95* |
| Viimeisin julkaisu | NBA Live Mobile |
| Aiheesta muualla |
| Kotisivut |
| MobyGames |
| Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla |
| Infobox OK |

**NBA Live** on EA Sportsin tuottama ja julkaisema koripalloaiheinen videopelisarja. Pelisarjan ensimmäinen osa *NBA Live 95* julkaistiin vuonna 1994. Vuonna 2011 pelin nimenä oli poikkeuksellisesti *NBA Elite 11*. Sarjan kilpailijana on 2K Sportsin NBA 2K -pelisarja.

Pelisarjan osa *NBA Live 13* peruuntui.

## Sarjan osat

* *NBA Live 95*
* *NBA Live 96*
* *NBA Live 97*
* *NBA Live 98*
* *NBA Live 99*
* *NBA Live 2000*
* *NBA Live 2001*
* *NBA Live 2002*
* *NBA Live 2003*
* *NBA Live 2004*
* *NBA Live 2005*
* *NBA Live 06*
* *NBA Live 07*
* *NBA Live 08*
* *NBA Live 09*
* *NBA Live 10*
* *NBA Elite 11*
* *NBA Live 14*
* *NBA Live 15*
* *NBA Live 16*
* *NBA Live Mobile*
* *NBA Live 18*
* *NBA Live 19*

## Katso myös

* NBA 2K

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Virallinen sivusto (englanniksi)
* Pelisarja MobyGamesissä (englanniksi)
# Jack Levine

**Jack Levine** (3. tammikuuta 1915 Boston – 8. marraskuuta 2010) oli yhdysvaltalainen ekspressionistinen taidemaalari, joka tunnettiin parhaiten Yhdysvaltain nykyelämää satirisoivista töistään. Levinen työt edustavat yhteiskunnallista realismia.

Levine opiskeli Harvardin yliopistossa. Hän sai vaikutteita Hyman Bloomilta, Chaim Soutinelta, Georges Rouaultilta, Oskar Kokoschkalta ja El Grecolta.

Levine oli *American Academy of Arts and Lettersin* jäsen vuodesta 1956.

Levine kuoli marraskuussa 2010 95-vuotiaana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Jack Levinen verkkosivut Web archivessa
# Berenice Abbott

Berenice Abbott vuonna 1979.
**Berenice Abbott** (17. heinäkuuta 1898 – 9. joulukuuta 1991) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja.

Abbott syntyi Springfieldissä, Ohiossa. Hän jätti vuonna 1918 Ohion valtionyliopiston muuttaessaan Greenwich Villageen New Yorkiin ja toipui vuonna 1919 espanjantaudista.

Abbott lähti vuonna 1921 Eurooppaan, jossa hän vietti kaksi vuotta opiskellen Pariisissa ja Berliinissä. Samoihin aikoihin hän ranskalaisti ristimänimensä Bernicen muotoon *Berenice*.

1920-luvulla valokuvauksen aloittanut Abbott tunnetaan varsinkin New York -aiheisista töistä. Hän oli lesbo ja kuoli Mainessa 93 vuoden ikäisenä.

## Kuvia

* Berenice Abbott, *Abraham De Peysterin patsas*, 1939.
* Myyntiautomaatit ruokaan Manhattan 1936.
* Makkarakärry Manhattan 1936.
* Rautakauppa Manhattan 1938.
* Ravintola 1935.
* Pennsylvania Station 1936.
* Radio Row, Cortlandt Street 1936.
* Berenice Abbott 1930.
# Tony Richardson

| Tony Richardson |
| --- |
|  |
| Henkilötiedot |
| Koko nimi | Cecil Antonio ”Tony” Richardson |
| **Syntynyt** | 5. kesäkuuta 1928 Shipley, Yorkshire, Yhdistynyt kuningaskunta |
| **Kuollut** | 14. marraskuuta 1991 (63 vuotta) Los Angeles, Yhdysvallat |
| Kansalaisuus | Yhdistynyt kuningaskunta |
| Ammatti | elokuva-, teatteriohjaaja ja elokuvatuottaja |
| Ohjaaja |
| Palkinnot |
|
Parhaan elokuvan Oscar-palkinto (1963)
 |
| Aiheesta muualla |
| IMDb  |
| Elonet |
| [ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OK |

**Cecil Antonio ”Tony” Richardson** (5. kesäkuuta 1928 – 14. marraskuuta 1991) oli brittiläinen elokuva- ja teatteriohjaaja sekä elokuvatuottaja. Hänelle myönnettiin parhaan ohjauksen Oscar-palkinto (sekä parhaan elokuvan palkinto) vuonna 1963 elokuvasta *Tom Jones – hulivilihurmuri*, ja hän oli myös Bafta-palkittu.

Richardson syntyi Shipleyssä, Yorkshiressa, ja oli vuosina 1962–1967 naimisissa näyttelijä Vanessa Redgraven kanssa. Parin tyttäret ovat Natasha ja Joely Richardson, jotka molemmat ovat tunnettuja näyttelijöitä.

Richardsonin läpimurto teatteriohjaajana oli John Osbornen näytelmän *Look Back in Anger* kantaesitysten ohjaukset ensin Lontoossa 1956 ja sitten New Yorkin Broadwayllä 1957. Myöhemmin hän ohjasi näytelmän vielä elokuvaksi *Nuori viha* (1959).

Richardsonin viimeiseksi elokuvaksi jäi vuonna 1994 ensi-iltansa saanut *Sininen taivas*. Biseksuaali Richardson kuoli AIDSin komplikaatioihin Los Angelesissa 14. marraskuuta 1991.

## Filmografia

* *Kun hymy hyytyy* (*The Entertainer*, 1960, myös yhtenä käsikirjoittajana)
* *Syntisen tunnustus* (*Sanctuary*, 1960)
* *Hunajan maku* (*A Taste of Honey*, 1961, myös toisena käsikirjoittajana)
* *Kaikista kapinallisin* (*The Loneliness of the Long Distance Runner*, 1962)
* *Tom Jones – hulivilihurmuri* (*Tom Jones*, 1963)
* *Rakastettu – kaivattu* (*The Loved One*, 1965)
* *Palava kesä* (*Mademoiselle*, 1966)
* *Merimies Gibraltarista* (*The Sailor from Gibraltar*, 1967, myös yhtenä käsikirjoittajana)
* *Ne 600 urhoollista* (*The Charge of the Light Brigade*, 1968))
* *Hamlet* (1969, myös käsikirjoitus)
* *Naurua pimeässä* (*Laughter in the Dark*, 1969)
* *Kellyn veljekset* (*Ned Kelly*, 1970, myös toisena käsikirjoittajana)
* *Herkkä tasapaino* (*A Delicate Balance*, 1973)
* *Ratsastajan kuolema* (*Dead Cert*, 1973, myös toisena käsikirjoittajana)
* *Raja* (*The Border*, 1982)
* *Kaikki isäni hotellit* (*The Hotel New Hampshire*, 1984, myös käsikirjoitus)
* *Etelän auringon varjossa* (*Shadow of the Sun*, 1988)
* *Viettelytarinoita* (*Women & Men : Stories of Seduction*, 1990)
* *Oopperan kummitus* (*The Phantom of the Opera*, 1990)
* *Sininen taivas* (*Blue Sky*, 1994)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Tony Richardson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
* Tony Richardson  Elonetissä.
# Taide-elokuva

**Taide-elokuva** eli **art house -elokuva** on elokuva, joka on tehty ensisijaisesti taiteellisena ilmaisuna. Taide-elokuva ei ole tehty kaupalliseksi tuotteeksi kuten valtavirran elokuva, jolla pyritään vetoamaan massoihin ja tavoittelemaan suuria tuottoja.

Taide-elokuva pyrkii puhuttelemaan elokuvayleisöä ja herättämään keskustelua. Se ei ensisijaisesti yritä viihdyttää, vaan se saattaa hämmentää ja ahdistaa katsojaansa. Taide-elokuva pyrkii tarjoamaan uudenlaisen näkökulman elämään ja ihmisen kokemuksiin. Siinä on vakava ja syvällinen narratiivi, joka rohkaisee katsojaansa tutustumaan syvällisesti korkeakulttuuriin ja monimutkaisiin teemoihin. Taide-elokuvassa korostetaan usein estetiikkaa ja katsojan tunneperäistä sitoutumista, ja siinä voidaan käyttää kokeellisia tekniikoita kertomaan epätavallisia tarinoita.

Selvä jakautuminen taide-elokuviin ja viihde-elokuviin syntyi vasta toisen maailmansodan jälkeen. Ankean todellisuuden keskellä elävät ihmiset olivat halukkaita katsomaan viihdettä, mutta elokuvaohjaajilla oli tarve tehdä realistista kuvausta todellisuudesta. Tunnettuja taide-elokuvien tekijöitä olivat esimerkiksi Orson Welles ja Vittorio De Sica, joilla oli usein innovatiivinen ja kokeellinen lähestymistapa elokuviin. Uuden sävyn elokuvataiteelle antoi 1950-luvun vapautunut ilmaisutapa (uusi aalto) erityisesti Ranskassa, johtotähtenään anarkistinen Jean-Luc Godard. Taide-elokuviksi on kutsuttu muun muassa elokuvia *Citizen Kane*, *Polkupyörävaras*, *Kellopeliappelsiini*, *Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta* ja *Mulholland Drive*.

Taide-elokuvia on monen elokuvagenren piirissä, kuten draamassa, rakkauselokuvassa ja tieteiselokuvassa. Taide-elokuvia esitetään usein elokuvajuhlilla ja art house -elokuvateattereissa. Ne ovat usein independent-elokuvia, joita levitetään suurten elokuvayhtiöiden ulkopuolelta. Taide-elokuvilla on oma yleisönsä, joka arvostaa epätavanomaista ja älyllistä kerrontaa sekä innovatiivisia elokuvanteon tekniikoita. Taide-elokuvista kiinnostuneet ja niihin perehtyneet katsojat löytävät taide-elokuvat muun muassa kriitikoiden ja taidekolumnistien kirjoituksista, elokuva-alan blogeista sekä elokuvan nähneiden suositusten ja kertomusten kautta.

## Lähteet
# Fauvismi

Robert Antoine Pinchonin vuonna 1904 maalaama teos Seinen yli kulkevasta sillasta (*Triel sur Seine, le pont du chemin de fer*) edustaa fauvismia.
**Fauvismi** on ranskalainen ekspressionistinen maalaustaiteen tyylisuunta, jota on nimitetty myös dekoratiiviseksi ekspressionismiksi. Sille ovat ominaisia voimakkaat ja epärealistiset värit, dynaamisen voimakkaat siveltimenvedot, koristeellisuus ja elämänmyönteisyys. Sen merkittävimpiä edustajia olivat ranskalaiset Henri Matisse, André Derain, Georges Rouault ja Maurice de Vlaminck sekä hollantilainen Kees van Dongen.

Fauvismi muotoutui 1900-luvun alussa, saaden vaikutteita muun muassa Paul Gauguinin rohkeasta värienkäytöstä ja Vincent van Goghin vahvan subjektiivisesta maalaustavasta. Fauvistit olivat myös ensimmäisiä eurooppalaisia taiteilijoita, jotka käyttivät afrikkalaista kansantaidetta inspiraation lähteenä. Julkisuuteen fauvismi nousi vuoden 1905 Pariisin Syyssalongissa, jonka näytteilleasettajista taidekriitikko Louis Vauxcelles käytti nimitystä ”les fauves” (villieläimet). Fauvistien teokset herättivät yleisön ja kriitikoiden keskuudessa paheksuntaa, mutta monet keräilijät kiinnostuivat uudesta tyylisuunnasta.

Fauvistit eivät koskaan järjestäytyneet kiinteäksi taiteilijaryhmäksi, eikä heillä ollut mitään erityistä toimintaohjelmaa. Henri Matissea pidettiin kuitenkin eräänlaisena tyylisuunnan johtajana. Fauvismi jäi hyvin lyhytikäiseksi taidesuuntaukseksi, sillä jo vuoden 1908 paikkeilla taiteilijoiden kiinnostus alkoi suuntautua kubismiin. Fauvismi oli kuitenkin ehtinyt lyhyessäkin ajassa vaikuttaa huomattavasti taidehistoriaan. Sen ansiosta taideteosten värit vapautuivat lopullisesti perinteisestä todellisuussidonnaisuudestaan.

Fauvismi oli tärkeä vaikutteiden antaja muun muassa saksalaiselle ekspressionismille (Die Brücke -ryhmä).

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fauvismi Wikimedia Commonsissa
# Arte povera

Mario Merz, *Igloo di pietra*, 1982.
**Arte povera** (suom. *köyhä taide*) on italialaisen taidekriitikon Germano Celantin vuonna 1967 lanseeraama nimitys tuon ajan italialaisen nuoren taiteen uudelle taidesuunnnalle.

Arte poveran voimakkain esiintymisaika oli 1960- ja 1970-luvuilla. Taidesuunnalle oli tyypillistä ei-traditionaalinen ja poliittisesti latautunut taide. Arte poveran taiteilijat tekivät usein lyhytaikaista taidetta, performansseja, installaatioita ja assemblaaseja, joista tuli myöhemmin taiteen yleisiä ilmaisuvälineitä.

Muualla Euroopassa ja Yhdysvalloissa samanhenkisistä teoksista puhutaan usein minimalismina. Siihen verrattuna arte povera -teokset ovat useammin installaatioita ja lähenevät joskus käsitetaidetta. Tyypillisiä arte poverassa käytettäviä materiaaleja ovat lasi, valo, hiekka, puu ja heinä. Arte povera on usein suurikokoista. Mario Merz igluineen on 1960-luvulta alkaen ollut arte poveran tunnetuin tekijä. Ryhmän taiteilijat asuivat Torinossa, Milanossa, Genovassa ja Roomassa.

## Arte poveran taiteilijoita

* Giovanni Anselmo
* Alighiero e Boetti
* Joseph Beuys
* Pier Paolo Calzolari
* Christo
* Rossella Cosentino
* Luciano Fabro
* Giánnis Kounéllis
* Piero Manzoni
* Mario Merz
* Marisa Merz
* Giulio Paolini
* Pino Pascali
* Giuseppe Penone
* Michelangelo Pistoletto
* Richard Serra
* Gilberto Zorio

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Arte Povera Artcyclopediassa (englanniksi)
* Arte Povera MoMA:n Art Terms -palvelussa (englanniksi)
# Sissitaide

Tuntematon: Sori siitä 5.-6.7.2014. Teos sijainnut useissa kohdissa Kokemäenjoen rannalla, kuva Kirjurinluodon kärjen läheisyydestä.
**Sissitaide** tai **guerrilla-taide** on katutaiteen muoto. Sana viittaa kaupunkitaiteeseen, jonka pyrkimyksenä on haastaa kaupallisten mainospintojen ylivalta, sekä katutaiteeseen, jonka tarkoituksena on kiistää hallinto- ja korporaatiovallan monopoli.

## Taiteilijoita

Banksy on englantilainen graffititaiteilija, poliittinen aktivisti ja elokuvaohjaaja, jonka todellinen henkilöllisyys on tuntematon. Hänen satiirinen katutaiteensa yhdistää mustan huumorin graffiteihin sabluunatekniikalla toteutettuna. Hänen poliittisesti ja sosiaalisesti kommentoivia teoksiaan on ollut esillä kaduilla, seinillä ja silloilla eri maiden kaupungeissa.

Taiteilija Amir Baradaran on digitaalisen sissitaiteen edelläkävijä hänen kaapattuaan Mona Lisa -maalauksen Pariisin Louvressa. milloin? Ranskan kiellettyä *hijabin* käytön julkisesti Baradaran käytti lisättyä todellisuutta matkapuhelinsovelluksen avulla. Sovellus käytti puhelimen kamerassa live-syötettä, jossa salaperäinen nainen avasi hiuksiaan ja kääriytyi Ranskan lippuun islamilaisen hijabin tapaan*.* Baradaran pyrki kiinnittämään huomiota paradokseihin - Mona Lisallakin on huntu, mutta se on sosiaalisesti hyväksytty. Tuntemattomana henkilönä häntä voidaan pitää laittomana maahanmuuttajana, mutta hänen läsnäolonsa sallitaan museossa.

Ranskalainen taiteilija, joka tunnetaan nimellä Invader väittää luoneensa yhteensä lähes 3 500 teosta 71 kaupunkiin eri puolilla maailmaa. Space Invader -projekti, joka alkoi vuonna 1998 hänen verkkosivujensa mukaan "vapauttaa taiteen sen tavallisista vieraannuttajista, joita museot tai instituutiot saattavat olla. Mutta se myös vapauttaa Space Invaderit videopeleistä televisioiden näytöillä ja tuo ne osaksi fyysistä maailmaamme."

Guerrilla taideliike yhdistetään tavallisesti vasemmistolaiseen politiikkaan. Presidentti Trumpin hallintoaikana myös Yhdysvaltain oikeistolla on oma guerrillataiteilija. Los Angelesissa asuva Sabo on entinen merivoimien sotilas, joka kylvää kaupungin julkisiin paikkoihin liberaaleihin kohdistuvia kuvia ja iskusanoja.

## Suomessa toteutettuja teoksia

* Sori siitä 5. - 6.7.2014

## Lähteet
# Rakkauselokuva

Audrey Hepburn ja Gregory Peck syleilevät elokuvassa *Loma Roomassa* (1953)
**Rakkauselokuva**, myös **romanttinen elokuva**, on elokuva, jonka keskipisteessä on rakkaustarina eli romanssi. Rakkauselokuvassa romanssia käytetään joko juonityyppinä tai mihin tahansa aiheeseen sovellettuna aseenteena eli moodina. Kun romanssi ymmärretään moodina, rakkauselokuva voi edustaa useaa elokuvan lajityyppiä, joista yleisimpiä ovat romanttinen komedia, melodraama ja rakkausdraama.

Rakkauselokuva fokusoi voimakkaasti kahteen henkilöön, joiden rakastuminen toisiinsa perustellaan näiden henkilöhahmojen jonkinlaisella erityisyydellä.

Rakastunut ihminen voidaan kirjallisuudesta poiketen elokuvassa kuvata vain ulkoisesti ja lausuttujen repliikkien kautta. Siksi etenkin katseella on rakkauselokuvassa hyvin suuri merkitys. Elokuvaromanssien tärkein tehokeino on kasvoista otettu lähikuva ihmisluonteen ja mielentilan metaforana. Elokuvaromanssin avainhetkeksi on muodostunut lähikuva valkokankaan täyttävien kasvojen suudelmasta, jota pohjustaa rakastavaisten vuorotellen näkyvät kasvot erillisissä puolilähikuvissa.

Rakkauselokuvassa on usein onnellinen loppu, jossa pariskunta saa toisensa tai jossa elokuva antaa katsojalle vihjeen sen varmuudesta tai parin rakkaudesta toisiaan kohtaan.

## Lähteet

* Soikkeli, Markku: *Rakkauselokuvan käsikirja*.  Avain, 2018.  ISBN 978-952-304-163-9

### Viitteet

## Kirjallisuutta

* Whitcomb, Cynthia: *The Heart of the Film : Writing Love Stories in Screenplays.* New York : Focal Press, 2017. ISBN 978-1-138-20110-1.
# Shotacon

Kuva vanhemmasta naishahmosta, joka veti puoleensa *shotacon* ominaista *shota*.
**Shotacon** (jap. ショタコン, translitteroituna **shōtakon**) on japaninkielinen käsite, lyhentymä ilmauksesta *Shōtarō konpurekkusu* (Shōtarō-kompleksi). Sana viittaa Shōtarō-nimiseen poikaan, joka esiintyy mangassa *Tetsujin 28-go*. *Shotacon* tarkoittaa sekä viehtymystä murrosikäisiin poikiin (efebofilia) että animessa ja mangassa viehättäviksi kuvattuja poikia.

## Katso myös

* Shonen-ai
* Yaoi
* Lolicon
* Hentai
# Cinéma du look

**Cinéma du Look** oli 1980-luvun Ranskassa syntynyt elokuvallinen suuntaus, joka korosti visuaalista ilmaisua enemmän kuin syvällistä tarinankerrontaa.

Tyylillisesti suuntaus ammensi vaikutteita muun muassa mainoksista, musiikkivideoista, muotivalokuvauksesta sekä elokuvista kuten *Suoraan sydämestä* ja *Taistelukala*. Suuntauksen keskeisiä ohjaajia olivat Jean-Jacques Beineix, Leos Carax ja Luc Besson, joiden työt loivat liikkeelle sen tunnistettavan ilmeen.

## Tyyli ja teemat

Vaikka Cinéma du Lookin ohjaajat olivat saaneet vaikutteita 1960-luvun ranskalaisesta uudesta aallosta, heidän ilmaisunsa painottui vahvasti esteettisyyteen, teatraalisuuteen ja nuorisolle suunnattuun kerrontaan. Realistisen käsivaratekniikan sijaan elokuvat rakentuivat huolellisesti lavastettujen ja usein futurististen tai steampunk-henkisten ympäristöjen varaan. Puvustuksessa hyödynnettiin nimekkäitä muotisuunnittelijoita, kuten Jean-Paul Gaultieria, ja musiikki heijasti elokuvien tekoajan kulttuurista ilmapiiriä.

## Ohjaajat ja elokuvat

Leos Carax tunnetaan vahvasta visuaalisesta tyylistään ja yhteistyöstään näyttelijä Denis Lavantin kanssa. Hänen tunnetuimpiin töihinsä kuuluu *Pont-Neufin rakastavaiset*, jonka tuotanto oli haastava ja kallis, mutta lopputulos visuaalisesti vaikuttava.

Jean-Jacques Beineix puolestaan nousi esiin elokuvalla *Diiva*, jota pidetään Cinéma du Lookin käynnistäjänä. Hänen myöhempi teoksensa *Betty Blue* sai kansainvälistä huomiota rohkealla ja eroottisella kuvauksellaan, vaikka ohjaajan ura muuten koki sekä arvostelu- että lipputulotappioita.

Luc Besson teki suuntauksen kansainvälisesti tunnetuksi elokuvillaan *Subway*, *The Big Blue*, *Tyttö nimeltä Nikita* ja *Leon*. Näissä elokuvissa yhdistyivät näyttävä visuaalisuus, musiikin keskeinen rooli ja nuoruuden sekä vieraantumisen teemat. New Yorkissa kuvattu *Leon* toimi Bessonin ponnahduslautana Hollywoodiin.

## Vaikutus ja merkitys

Cinéma du Lookin ydin oli kuvallisen ilmaisun rohkea ja korostunut käyttö, jonka tavoitteena oli vedota katsojan aisteihin. Tarinallinen syvyys ei ollut ensisijainen tavoite, vaan elokuvat loivat elämyksiä estetiikan ja tunnelman kautta. Suuntaus kesti noin vuosikymmenen, mutta sen vaikutus näkyy yhä erityisesti nuorisokulttuurin ja populaarikulttuurin kuvastossa eurooppalaisessa elokuvassa. Se avasi uuden näkökulman elokuvan tarkasteluun: painopiste siirtyi analyyttisestä otteesta kohti aistien ja kokemusten kautta tapahtuvaa eläytymistä.

## Lähteet
# Värielokuva

**Värielokuvalla** tarkoitetaan elokuvaa, johon on tallennettu värit. Ensimmäiset elokuvat tallennettiin mustavalkoisina, ja ainoastaan valovoima kyettiin tallentamaan. Aluksi värillisiä elokuvia tehtiin käsin värittämällä. Ensimmäinen värielokuva on vuonna 1895 valmistunut käsin väritetty Thomas Edisonin kinetoskooppi-elokuva *Annabellen tanssi*. Ensimmäinen suomalainen värielokuva on Toivo Särkän ohjaama *Juha* vuodelta 1956.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Annabellen tanssi vuodelta 1895 (Youtube)