Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# MTBF

**MTBF** (*mean time between failures*) on keskimääräinen aika laitteen vikaantumiseen sen edellisestä alkuperäiseen kuntoon saattamisesta (korjauksesta). MTBF on vikataajuuden käänteisluku niissä tapauksissa, joissa vikataajuus on vakio. Keskimääräistä vikaantumisväliä käytetään luotettavuustekniikassa käyttöiän arviointiin. Useat valmistajat ilmoittavat tuotteilleen keskimääräisen vikaantumisvälin. Tehtaiden kunnossapidosta vastaavat joutuvat myös seuraamaan keskimääräisiä korjausaikoja (MTTR, *mean time to repair*), jotta osataan varautua oikein erilaisiin vikaantumisiin. Joillekin tuotteille, kuten hehkulampulle, esitetään keskimääräinen elinikä, jonka tuotteen pitäisi keskimäärin kestää, jos sitä käytetään oikein.

MTBF lasketaan tilastollisella menetelmällä, eikä vikojen jakaantuminen useinkaan ole symmetristä, eli ei voida sanoa, että 50 % tuotteista, joiden MTBF on 2 000 h, vikaantuisi tuohon käyttöikään mennessä. Eksponentiaalisella jakaantumalla 63 % tuotteista vikaantuu 2 000 käyttötuntiin mennessä. Koska MTBF on tilastollinen tunnusluku, ei sen avulla voida ennustaa tarkasti jonkin yksittäisen järjestelmän elinikää.

## MTBF-laskentakaava

MTBF on vikaantumistaajuuden käänteisluku:

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_0
MTBF esitetään usein symbolilla WIKINIUM\_MATH\_PH\_2 , tai

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_4
Eri lähteistä löytyy sekä MTBF- että vikaantumistaajuudelle arvoja.

MTBF voidaan määrittää vikatiheysfunktion odotusarvon avulla f(t)

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_6
jossa

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_8
## MTBF-käsittelyyn liittyviä ongelmia

Useat MTBF-ajat ovat hyvin epätarkkoja, mikä johtaa monimutkaisissa järjestelmissä hyvin epäluotettavaan käyttöikäennusteeseen. Usein MTBF-lukujen käyttö johtaa ajatteluun, että on olemassa hyväksytty vikaantumistaajuus, jolloin ei enää haluta etsiä vikojen todellista syytä. Tämän vuoksi on otettu käyttöön muitakin luotettavuutta kuvaavia lukuja kuten MFOP (*maintenance-free operating period*).
# Tikari

Tikari
**Tikari** on veitsen tapainen lyhyt, tavallisesti suora- ja kaksiteräinen kahvallinen pistoase. Puukosta tikari eroaa siten, että puukon terä on teroitettu vain toiselta laidaltaan.

Tikarin kahvassa on usein väistin. Sen tarkoitus on estää kättä liukumasta terään tai auttaa torjumaan esimerkiksi miekaniskua. Miekan terä liukuu tikarin terää myöten ja pysähtyy väistimeen. Miekkataistelijat käyttivät usein yhtaikaa sekä miekkaa (vahvemmassa kädessä) että tikaria (heikommassa kädessä).

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tikari Wikimedia Commonsissa

## Kirjallisuutta

* Hyytinen, Timo: *Suuri puukkokirja*, s. 207–230.  Jyväskylä:  Arma Fennica Oy, 1988.  ISBN 952-90016-2-2
# Bajonetti

Bajonetti-liitäntä.
**Bajonetti**, kirjaimellisesti "pistin", on liitäntä, jolla objektiivi kytketään järjestelmäkameraan. Bajonetissa on yleensä metallirengas, jolla objektiivi lukitaan nopealla liikkeellä paikalleen runkoon, sekä kytkentä, jolla tarkennuksen ja valotuksen asetuksien ohjaus saadaan välitettyä kamerasta. Nimensä kiinnitys on saanut pistimen kiinnityksestä kiväärin piippuun; hylsypistimet kiinnitetään samankaltaisella liittimellä. Aiemmin vaihto-objektiivit kiinnitettiin kameraan kierteen avulla. Bajonetteja on useita eri tyyppejä, ja useimmilla kameramerkeillä on omat standardinsa.

Tiettävästi ensimmäisen bajonettikiinnitteisen objektiivin lanseerasi Leica vuonna 1954, kun se esitteli M-sarjansa. Tämä bajonetti on säilynyt muuttumattomana Leican viimeisimpään malliin, M 8:aan saakka.

## Lähteet
# HMS Brecon

| HMS Brecon |
| --- |
|  *HMS Brecon* |
|  |
| Aluksen vaiheet |
| Rakentaja | Vosper Thornycroft |
| Laskettu vesille | 1978 |
| Palveluskäyttöön | 18. joulukuuta 1979 |
| Poistui palveluskäytöstä | 19. heinäkuuta 2005 |
| Tekniset tiedot |
| Uppouma | 750 t |
| Pituus | 60 m |
| Leveys | 9,8 m |
| Syväys | 2,2 m |
| Koneteho | 2-akselinen Napier Deltic -dieselmoottori 3 540 shp |
| Nopeus | 17 solmua |
| Miehistöä | 6 upseeria ja 49 miehistönjäsentä |
| Aseistus |
| Aseistus | 1 × 30 mm automaattitykki 2 × Mk44 minigun 3 × 7,62 mm konekivääriä |
| Infobox OK |

**HMS Brecon** (viirinumero M29) on Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan miinantorjunta-alus. Se oli ensimmäinen kuninkaallisen laivaston naisen päällikkyydessä ollut alus, kun luutnantti Charlotte Atkinson vastaanotti aluksen päällikkyyden tammikuussa 2004.

## Valmistus

*Pääartikkeli: Hunt-luokka (miinantorjunta-alus)*
Alus tilattiin Vosper Thornycroftin telakalta. Se laskettiin vesille 1978 kumminaan Kentin herttuatar ja valmistui 18. joulukuuta 1979.

## Palvelus

Alus lähti 15. kesäkuuta 1982 Portlandista emälaivaksi muutetun rahtialuksen *St. Helenan* sekä *HMS Ledburyn* kanssa Falklandin saarille. Osaston saapui sotatoimialueelle vasta sodan päätyttyä, mutta se raivasi seuraavien viiden viikon aikana kaksi Port Stanleyn edustalla ollutta miinakenttää. Osasto lähti elokuussa paluumatkalle Britteinsaarille.

Alus paikansi ja raivasi 1985-1991 sisaralustensa mukana Suezin kanavan ja Persianlahden alueen miinoituksia. Se liitettiin 1998 Pohjois-Irlantiin sijoitettuun laivueeseen. Alus oli 1999 vartiotehtävissä Tall Ships Races -kilpailun purjealusten vieraillessa Greenockissa.

Alus poistettiin palveluksesta 19. heinäkuuta 2005. Se otettiin helmikuussa 2008 käyttöön paikallaan olevana Jupiter Pointiin sijoitettuna koululaivana *HMS Raleighina*, jossa tehtävässä sillä koulutetaan uudet alokkaat toimimaan sotalaivalla.

## Lähteet

* Gardiner, Robert (toim.): *Conway's All the World's Fighting Ships 1947–1995*.  London:  Conway Maritime Press, 1995.  ISBN 0-85177-605-1  (englanniksi)
* Smith, Gordon: *Battle Atlas of the Falklands War 1982 by Land, Sea and Air*.  Penarth:  Naval-History.Net, 2006.  ISBN 978-1-84753-950-2  (englanniksi)

### Viitteet

Näytä*Hunt*-luokan miinantorjunta-alukset

|  |  |
| --- | --- |
| Royal Navy | *HMS Atherstone* - *HMS Berkeley* - *HMS Bicester* - *HMS Brecon* - *HMS Brocklesby* - *HMS Cattistock* - *HMS Chiddingfold* - *HMS Cottesmore* - *HMS Dulverton* - *HMS Hurworth* - *HMS Ledbury* - *HMS Middleton* - *HMS Quorn* |
| Kreikan laivasto | *Europa* - *Kallisto* |
| Liettuan merivoimat | *Skalvis* - *Selis* |

Edeltäjä: ei edeltäjää – Seuraaja: *Sandown*-luokka
# New Mexicon yliopisto

**New Mexicon yliopisto** (engl. *University of New Mexico*) on yhdysvaltalainen yliopisto, joka toimii Albuquerquessa, New Mexicon osavaltiossa. Yliopisto on perustettu vuonna 1889.

Yliopiston urheilujoukkueet ovat menestyneet etenkin koripallossa ja amerikkalaisessa jalkapallossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Go Lobos (urheilu)
* Daily Lobo (opiskelijoiden lehti) (englanniksi)
# Higonokami

**Higonokami** (jap. 肥後守 tai ひごのかみ) on japanilainen taitettava taskuveitsi. Se on lähtöisin Mikin kaupungista Hyōgon prefektuurista Japanista vuodelta 1896. Tässä taittoveitsessä ei ole perinteistä lukitsemisjärjestelmää, vaan kitkaan perustuva lukitsemisjärjestelmä, jossa terän saa taitettua riittävällä voimalla takaisin.

Kuva higonokamista
## Katso myös

* Katana
* Tachi

## Lähteet

* Blade's Guide to Knives & Their Values *books.google.fi*. Viitattu 11.2.2017. (englanniksi)
# Linkkuveitsi

Sveitsin armeijan linkkuveitsi avattuna.
Tässä mallissa on myös ristikantaruuveihin sopiva terä.
Neuvostoliittolainen linkkuveitsi.
**Linkkuveitsi** eli **kääntöveitsi** on taskuveitsi, jonka terä niveltyy kädensijaa vasten, tavallisesti sen sisään.

Terä on yleensä korkeintaan 8-13 senttimetrin mittainen. Linkkuveitsen koko on tavallista veistä pienempi. Se mahtuukin yleensä helposti taskuun; siitä myös nimi *taskuveitsi -* joskin jälkimmäinen voi tarkoittaa myös pientä, kiinteäteräistä taskussa kannettavaa tuppipuukkoa tai -veistä.*lähde?*

Linkkuveitsiä on useita erityyppisiä. Yksi ero on siinä, että tietyssä veitsityypissä terää ei lukita paikalleen, vaan sen saa aina taitettua takaisin sisään riittävällä voimalla. Toisentyyppisissä veitsissä terä lukittuu ja se on vapautettava ennen kuin se taittuu sisään.

Linkkuveitsen muunnelmia ovat niin kutsuttu perhosveitsi ja monitoimityökalut, joista tunnetuimpina merkkeinä Victorinox ja Leatherman. Perhosveitsessä kahva jakautuu kahteen osaan, ja terä voidaan kääntää suojaan näiden osien sisään. Leathermanin tyyppisissä työkaluissa terät ovat käännettävissä kahvan suojaan kääntöveitsien tapaan.

Maailman eniten valmistettu linkkuveitsi lienee ranskalainen Opinel.  Sen terä lukkiutuu sekä käyttö- että kuljetusasentoonsa pyöräytettävällä etuhelalla, jonka viistopinnat tukeutuvat hamaran takakulmaan.

Niin kutsutuissa monitoimilinkkuveitsissä voi olla useita erilaisia teriä: sahoja, korkinavaajia, korkkiruuveja, kynsiviiloja. Kuuluisin tällainen veitsisarja ovat Sveitsin armeijan linkkuveitset, joita Eisener-yhtiö alkoi toimittaa Sveitsin asevoimille jo 1800-luvulla. Ideana oli tuolloin, että kaikki musketin huoltotyökalut kulkisivat samassa paketissa.*lähde?*

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* Hyytinen, Timo: *Linkkuveitset*.  Jyväskylä:  Arma Fennica, 2002.  ISBN 951-97543-5-0
* Hyytinen, Timo: *Suuri puukkokirja*.  Jyväskylä:  Arma Fennica Oy, 1988.  ISBN 952-90016-2-2  Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto vuonna 1989.

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Linkkuveitsi Wikimedia Commonsissa
# Jambiya

Jambiya
**Jambiya** (arab. جنبية‎, *janbiyya*) on Jemenistä peräisin oleva kaareva tikari, jonka käyttö on levinnyt koko Lähi-itään samoin kuin Etelä- ja Kaakkois-Aasiaan. Jemenissä tikari kuuluu 14 vuotta täyttäneen miehen varusteisiin.

Tikarin kahva on perinteisesti tehty sarvikuonon sarvesta, mikä on merkinnyt uhkaa sarvikuonoille.

## Lähteet
# Yoroi-dōshi

**Yoroi-dōshi** (jap. 鎧通し) on samuraiden käyttämä tantōn kaltainen tikari, joka on tarkoitettu haarniskan läpäisemiseen. Se soveltui hyvin lähitaisteluun eli vastustajan pistämiseen painiessa. Yoroi-dōshi ilmaantui Japanin Sengoku-kaudella (myöhäinen Muromachi-kausi) 1300- ja 1400-luvuilla. Aseen terän pituus oli tyypillisesti 20–27 cm, mutta voi joskus olla vain alle 15 cm.

Yoroi-dōshilla pyrittiin iskemään haarniskan osien välisiin saumakohtiin tai aukkoihin, joten aseen terä oli kapea mutta varsinkin hamarapuolelta paksu ja rakenteeltaan tukeva. Terä oli suora, ei kaareva, ja poikkileikkaukseltaan kolmiomainen.

Ainakin Araki-ryū käyttää yoroi-dōshia harjoituksissaan.

## Galleria

* Antiikkinen yoroi-dōshi, jolla erikoisen paksu *motogasane* (terän paksuus *hamachi*n kohdalla).
* Gassan-koulun yoroi-dōshi, noin vuodelta 1865, terän suurin paksuus 0,5 tuumaa.
* Yksinkertainen yoroi-dōshi, terässä ei kuviointia.
* Erikoisen paksu terä
* Yoroi-dōshi

## Lähteet
# Vasili Degtjarjov

Vasili Degtjarjov vuonna 1941.
**Vasili Aleksejevitš Degtjarjov** (ven. Васи́лий Алексе́евич Дегтярёв, 2. tammikuuta 1880, Tula – 16. tammikuuta 1949, Moskova) oli neuvostoliittolainen asesuunnittelija, joka suunnitteli useita puna-armeijan 1920-luvun lopulta lähtien käyttämiä konepistooli-, konekivääri- ja panssarintorjuntakiväärimalleja. Tunnetuin ja valmistetuin Degtjarjovin suunnittelemista aseista on Degtjarjov DP-27 -pikakivääri.

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vasili Degtjarjov Wikimedia Commonsissa
# M3-konepistooli

| U.S. Submachine Gun, Cal. .45, M3 |
| --- |
|  |
| Tyyppi | konepistooli |
| Valmistaja | General Motors, Ithaca Gun Company, lisäksi useita pienempiä valmistajia |
| Valmistusmaa | Yhdysvallat |
| Valmistusvuodet | 1942–1945, 1955–1956 |
| Tekniset tiedot |
| Kaliiperi(t) | .45 ACP 9×19 mm Parabellum |
| Aseen pituus | 756,9 mm (tukki avattuna) 579,1 mm (tukki taitettuna) |
| Piipun pituus | 203,2 mm |
| Paino (tyhjänä) | 3,63 kg |
| Lipas | tankolipas |
| Kapasiteetti | 30 patruunaa |
| Ammuksen lähtönopeus | 280 m/s |
| Tehokas kantama | noin 91 m |
| Tulinopeus (laukausta/min) | 450 laukausta minuutissa |
| Infobox OK |

**M3-konepistooli** (*U.S. Submachine Gun, Cal. .45, M3/M3A1*) on konepistooli, jonka Yhdysvaltain asevoimat hyväksyi vuonna 1944 pääasialliseksi konepistoolimallikseen korvaamaan Thompson M1A1 -konepistoolin. M3 tuli palveluskäyttöön joulukuussa 1942, ja sen paranneltu malli M3A1 joulukuussa 1944. Se oli rajoitetussa käytössä vielä Persianlahden sodassa vuonna 1991 panssariajoneuvojen miehistöaseena.

M3 on rakenteeltaan hyvin yksinkertaisena halpa ja nopea valmistaa. Se sai kutsumanimen **Grease Gun** (’rasvaprässi’ tai ’rasvapistooli’) ulkonäkönsä takia. Sen valmistusteknisenä esikuvana oli Sten-konepistooli. M3 kesti hyvin likaa ja oli kevyempi kuin Thompson, mutta tulinopeus oli 300 laukausta minuutissa Thompsonia hitaampi.

M3A1:ssa aiempi aseen kyljessä ollut virityskampi korvattiin pelkällä aseen lukossa olevalla reiällä, josta aseen käyttäjä sormellaan vetää lukon vireeseen.

## Kuvagalleria

* M3 käytössä Ranskassa vuonna 1944.
* M9-liekinsammuttimella varustettu M3.
* Havainnekuva M3:n rakenteesta.
* M3 panssarivaunun kannella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta M3 Wikimedia Commonsissa

* Springfield Armory Museum: M3[vanhentunut linkki]
* Springfield Armory Museum: M3A1[vanhentunut linkki]
* Springfield Armory Museum: M3A1 equipped with silencer[vanhentunut linkki]
* Springfield Armory Museum: M3 fitted with experimental curved barrel[vanhentunut linkki]
* U.S. General Motors - Guide Lamp Division (Detroit, MI) M3 Submachine Gun
# Liipaisin

Kiväärin liipaisinmekanismi.
**Liipaisin** on mekanismi, joka toteuttaa laukaisun tuliaseissa tai voimatyökaluissa. Melkeinpä kaikki liipaisimet toimivat etusormen liikkeestä, lukuun ottamatta muutamia poikkeuksi, joihin tarvitaan keskisormea avuksi. Tuliaseissa liipaisinta puristetaan, ei vedetä.

## Toiminta

Tuliaseissa liipaisimella laukaistaan aseen panos patruunakammiossa. Tämä saadaan aikaan käyttämällä iskevää osaa eli iskuria, jolloin jousien avulla aikaansaatu liike-energia laukaisee nallin.

Paintball-aseissa käytetään jatkettua "kaksinkertaista" liipaisinta sillä ajatuksella, että sormissa on enemmän voimaa kun etu- ja keskisormi toimivat samaan aikaan kuin jos vain etusormi painaa liipaisinta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* US Patent 4514923[vanhentunut linkki]
# Venäjän federaation puolustusministeriö

| Venäjän federaation puolustusministeriö |
| --- |
|  |
|  Venäjän puolustusministeriö Moskovassa. |
| Perustettu | 1991 |
| Edeltävät ministeriöt | * Sotakollegio (1717–1802)
* Venäjän keisarikunnan sotaministeriö (1802–1917)
* Neuvostoliiton puolustusasiain kansankomissariaatti (1934–1946)
* Neuvostoliiton puolustusministeriö (1946–1991)
 |
| Ministeri | Andrei Belousov |
| Budjetti | 69,3 mrd. USD (2014) |
| Alaisvirastot | * Sotilaallis-teknisen yhteistyön liittovaltion yksikkö
* Teknisen ja vientivalvonnan liittovaltion virasto
* Puolustusalan sopimuksia käsittelevä liittovaltion yksikkö
 |
| Aiheesta muualla |
| Sivusto |
| Infobox OK |

**Venäjän puolustusministeriö** (ven. Министерство обороны России, *Ministerstvo oborony Rossii*) johtaa puolustusministerin päällikkyydessä Venäjän asevoimia.

## Rakenne

Venäjän parlamentin, liittokokouksen alahuone eli (valtio)duuma laatii ja hyväksyy puolustusministeriön hallinnonalan lainsäädännön. Valtarakenne on samanlainen kuten Yhdysvalloissa. Puolustusministeriössä toimii ministerin alaisuudessa kaksi apulaispuolustusministeriä, kaksi valtiosihteeriä ja ylitarkastaja.

Ensimmäinen siviili puolustusministerinä oli Sergei Ivanov (2001−2007) arvoltaan kenraaliluutnantti. Vuodesta 2024 alkaen varapuolustusministerinä on toiminut presidentti Vladimir Putinin serkun Jevgeni Putinin tytär Anna Tsiviljova.

## Venäjän puolustusministerit

| henkilö | toimessa |
| --- | --- |
| Kobets, KonstantinKonstantin Kobets | 1991−1992 |
| Jeltsin, BorisBoris Jeltsin | 1992 |
| Gratšov, PavelPavel Gratšov | 1992−1996 |
| Kolesnikov, MihailMihail Kolesnikov | 1996 |
| Rodionov, IgorIgor Rodionov | 1996−1997 |
| Sergejev, IgorIgor Sergejev | 1997−2001 |
| Ivanov, SergeiSergei Ivanov | 2001−2007 |
| Serdjukov, AnatoliAnatoli Serdjukov | 2007−2012 |
| Šoigu, SergeiSergei Šoigu | 2012−2024 |
| Belousov, AndreiAndrei Belousov | Vuodesta 2024 alkaen |

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Venäjän federaation puolustusministeriö Wikimedia Commonsissa
# Moskovan ulkoministerikonferenssi

**Moskovan ulkoministerikonferenssi** pidettiin toisen maailmansodan aikana 18. lokakuuta – 11. marraskuuta 1943 Moskovan Kremlissä ja Spiridovan palatsissa. Kokouksessa valmisteltiin tulevaa liittoutuneiden Teheranin konferenssia. Konferenssiin osallistuivat Anthony Eden Britanniasta, Cordell Hull Yhdysvalloista, Foo Ping-Sheung Kiinasta ja Vjatšeslav Molotov Neuvostoliitosta.

## Päätöksiä ja linjauksia

Kokouksessa hyväksyttiin Yhdysvaltain aloitteesta neljän vallan (Neuvostoliitto, Yhdysvallat, Britannia ja Kiina) yhteinen Moskovan julistus, jossa ne uudistivat vaatimuksensa jatkaa taistelua vihollisen ehdottomaan antautumiseen saakka. Tulevan maailmanrauhan ylläpitämiseksi oli perustettava yleinen kansainvälinen järjestö, jollaisen perustamiseksi oli ryhdyttävä yhteisiin toimenpiteisiin. Neuvostoliiton ulkoasiain kansankomissaari Molotov antoi näille esityksille kannatuksensa, jonka seurauksena amerikkalaiset lupasivat olla puuttumatta Euroopan tuleviin rajajärjestelyihin ja muihin yksityiskohtiin. Itävallan erottamisesta Saksasta tehtiin kuitenkin tarkempi päätös.

Konferenssissa sovittiin myös, että rauhankosketukset Saksan satelliittien kanssa hoitaisi lähinnä se liittoutuneisiin kuulunut suurvalta, joka oli kantanut päätaakan kyseistä maata vastaan käydyssä taistelussa. Näin Neuvostoliitto sai osakseen Suomen ja länsivallat vastaavasti Italian. Kokouksessa päätettiin perustaa kolmen suurvallan ”Euroopan neuvoa-antava komissio”, joka kokoontuisi Lontoossa.

Kokouksessa valmisteltiin kolmen suurvallan johtajien Winston Churchillin, Franklin D. Rooseveltin ja Josif Stalinin henkilökohtaista tapaamista, joka toteutui joulukuussa Teheranissa Iranissa.

## Lähteet
# Operaatio Chrome Dome

Chrome Domen pohjoisen reitin kartta vuodelta 1964
**Operaatio Chrome Dome** oli Yhdysvaltain ilmavoimien kylmän sodan aikainen operaatio vuosina 1961–1968, jonka aikana vetypommeilla varustetut B-52-pommikoneet lensivät jatkuvasti valmiudessa pommittaa Neuvostoliittoa.

## Tausta

Kylmän sodan aikana vallitsi jatkuva pelko ydinsodasta Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton välillä. Neuvostoliiton ohjuksilla tapahtuvan ydinhyökkäyksen pelossa Yhdysvallat alkoi lentää B-52-pommikoneilla reittejä lähelle Neuvostoliiton rajoja. Näin voitaisiin heti tehdä vastaisku tai jopa oma ensi-isku. Samaan aikaan oli käynnissä muitakin korkean valmiuden tehtäviä, mutta ne olivat lyhyempikestoisia ja vähemmän tunnettuja.

## Tehtävä

Boeing B-52 Stratofortress -pommikoneita lähetettiin lentoon useista tukikohdista Yhdysvalloista ja koneita oli ilmassa vuorokauden joka hetkenä ainakin 12. Koneet lensivät lähelle Neuvostoliiton rajoja ja jäivät ilmaan odottamaan tietyksi aikaa, minkä jälkeen koitti paluulento ja uusien pommittajien saapuminen. Jos Neuvostoliitto olisi aloittanut hyökkäyksen, pommikoneet olisi ohjattu tunkeutumaan sen ilmatilaan ja ydinpommittamaan ennalta suunniteltuja kohteita. Operaation ideana oli siis pitää pommikoneita jatkuvasti iskuetäisyydellä Neuvostoliitosta.

Pommikoneet pystyivät lentämään erittäin pitkiä tehtäviä ilmatankkauksen ansiosta. Joka reitti vaati yleensä kaksi ilmatankkausta, joista jokaisella polttoainetta tankattiin yleensä noin 40–50 tonnia.

Kuuban ohjuskriisin aikaan loka-marraskuussa 1962 ilmassa oli yli 70 pommikonetta joka päivä ja tukemisvalmiudessa satoja ilmatankkereita.

## Reitit

Kaikkien reittien kartta vuodelta 1966
Reitti Välimerellä
Chrome Domessa lennettiin ainakin kolmea reittiä. Yksi reiteistä kulki Pohjois-Amerikan itärannikkoa pitkin kohti Grönlantia, kääntyi lähellä pohjoisnapaa kohti Alaskaa ja jatkoi sieltä takaisin tukikohtiin. Myöhemmin tämä reitti kulki Grönlannin tai Baffininlahden ylle ja kääntyi suoraan takaisin. Yleensä yksi tai muutama kone myös kierteli valvontalennolla Thulen lentotukikohdan lähellä Grönlannissa. Toinen reitti lennettiin länsirannikolta Alaskan yli Beaufortinmerelle ja sitten kiertäen Alaskan yli takaisin etelään. Kolmas reitti kulki Atlantin yli Välimerelle, tarkemmin Espanjan läheltä odotuspaikalle Adrianmerelle, lähelle Italian rannikkoa. Paluulento lennettiin Gibraltarin läheltä.

## Onnettomuudet ja loppu

Chrome Domen aikana tapahtui useita ydinaseonnettomuuksia, joissa B-52 putosi ja ydinpommeja hävitettiin:

* Goldsboron lento-onnettomuus 1961
* Yuba Cityn lento-onnettomuus 1961
* Savagne Mountainin lento-onnettomuus 1964
* Palomaresin lento-onnettomuus 1966
* Thulen lento-onnettomuus 1968, joka johti koko operaation lopettamiseen. Onnettomuus aiheutti suuren skandaalin, jonka johdosta ydinaseilla varustettujen pommikoneiden säännöllinen lentäminen lopetettiin.

## Katso myös

* Operaatio Looking Glass

## Lähteet
# Mogul-hanke

**Mogul-projekti** oli Yhdysvaltojen ilmavoimien salainen hanke, jossa käytettiin korkealla lentäviä ilmapalloja. Pallojen tehtävä oli kuunnella ääniaaltoja Neuvostoliiton ydinasekokeista. Mogul-projekti jatkui vuodesta 1947 vuoteen 1948.*lähde?*

## Katso myös

* Roswellin tapaus
# Avaruuden yleissopimus

| Avaruuden yleissopimus |
| --- |
| Yleissopimus valtioiden toimintaa johtavista periaatteista niiden tutkiessa ja käyttäessä ulkoavaruutta, siihen luettuna kuu ja muut taivaankappaleet |
|    Ratifioineet valtiot   Allekirjoittaneet mutta ei ratifioineet   Ei mukana sopimuksessa |
| Allekirjoitettu | 27. tammikuuta 1967 |
| Allekirjoituspaikka | Lontoo, Moskova ja Washington, D.C. |
| Voimaantulopäivä | 10. lokakuuta 1967 |
| Osapuolet |
| Ratifioijat | 117 valtiota (2025) |
| Infobox OK |

**Avaruuden yleissopimus** eli virallisesti **Yleissopimus valtioiden toimintaa johtavista periaatteista niiden tutkiessa ja käyttäessä ulkoavaruutta, siihen luettuna kuu ja muut taivaankappaleet** (eng. *Treaty on Principles Governing the Activities of States in the Exploration and Use of Outer Space, including the Moon and Other Celestial Bodies* eli lyhyemmin *The Outer Space Treaty* ) on vuonna 1967 voimaan tullut kansainvälinen sopimus joka koskee ulkoavaruuden tutkimista ja käyttämistä.

Sopimuksen mukaan maata kiertävälle radalle, Kuuhun, tai mihinkään muualle ulkoavaruudessa ei saa sijoittaa mitään joukkotuhoaseita. Sen mukaan ulkoavaruus ei myöskään kuulu millekään maalle, vaan on ihmiskunnan yhteistä omaisuutta, jota kuka tahansa saa käyttää ja tutkia. Kukaan ei voi vaatia omistusoikeutta Kuuhun, Marsiin tai mihinkään muuhunkaan taivaankappaleeseen.

Suomi ratifioi sopimuksen 1967. Suomesta tuli kuitenkin niin kutsuttu avaruusvaltio vasta kesäkuussa 2017, kun Aalto-1 lähetettiin avaruuteen.

## Katso myös

* Bogotan julistus

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Sopimuksen teksti kokonaisuudessaan (Arkistoitu – Internet Archive) Finlex.fi (suomeksi)
* Outer Space Treaty of 1967 Sopimusteksti kokonaisuudessaan (englanniksi)