Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Pulttilukko

Mauser 98 -pulttilukko.
Mauser 98 -pulttilukko huoltopurettuna.
**Pulttilukko** on tavallisesti kiväärissä käytetty sulkumekanismi, jonka pääosat ovat sylinterimäinen lukkorunko ja lukonpää siihen liitettyine lukon kampineen, iskureineen ja patruunan ulosvetäjineen. Lukonpää on iskupiikin porausta lukuun ottamatta umpiteräksestä työstetty sylinterimäinen osa, jonka etupäähän on työstetty tila patruunan kantaa varten. Patruunan kantaan nojaavaa kohtaa sanotaan iskupohjaksi.

Patruuna viedään makasiinista tai lippaasta, tai käsin syötettäessä patruunapesän suulta, lukon avulla patruunapesään. Samalla virittyy aseen iskuri. Haluttaessa poistaa ammutun patruunan hylsy tai ampumaton patruuna, ulosvetäjän kynsi tarttuu patruunankantaan viritysliikkeen aikana, vetää sen ulos patruunapesästä, heittää sen ulos aseesta joko hylsyn kannan osuessa aseen rungossa olevaan ulosheittäjään tai lukon päähän asennetun jousikuormitetun ulosheittäjätapin avulla, ja eteenpäin työnnettäessä vie uuden patruunan pesään.

Lukko pysyy suljettuna lukon ja siihen työstettyjen sulkunokkien sekä lukonkehyksen vastaavien sulkuolakkeiden avulla. Nokkia on tavallisesti 2–4, ja ne ovat useimmin lukonpäässä. Heikkotehoisissa aseissa, lähinnä pienoiskivääreissä, erillisiä sulkunokkia ei aina ole, vaan lukko pysyy suljettuna lukonkehyksessä olevaan leikkaukseen nojaavan lukonkammen varassa.

Pulttilukkoisia kivääreitä ovat muun muassa Mauser Kar 98k ja Mosin Nagant. Nykyään eniten käytetään Mauser-lukkoaktiota.

Myös pistooleita valmistetaan pulttilukkoisina, jolloin ne yleensä ovat voimakastehoisia ja tarkoitettu metsästykseen tai pitkän matkan tarkkuusammuntaan.

Vuonna 1824 Johann Nikolaus von Dreyse kehitteli pulttilukkomekanismin.

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pulttilukko Wikimedia Commonsissa
# Joukkueenjohtaja

**Joukkueenjohtaja** johtaa asevoimissa noin 30 miehen vahvuista joukkuetta.

Suomessa joukkueenjohtaja on yleensä nuori upseeri (vänrikki – luutnantti) tai kokenut aliupseeri (ylikersantti – sotilasmestari).

Komento- ja huoltojoukkueen johtaja voi toimia oman toimensa ohella myös perusyksikön vääpelinä.

## Joukkueenjohtajat fiktiossa

Tunnettujen sotaromaanien joukkueenjohtajia ovat esimerkiksi Erich Maria Remarquen teoksen *Länsirintamalta ei mitään uutta* korpraali Himmelstoss, joka toimii kasarmilla joukkueen kouluttajana mutta rintamalla aliupseerina, ja *Tuntemattoman sotilaan* vänrikki Koskela.

Elokuvissa esiintyviä joukkueenjohtajia ovat muun muassa *Rukajärven tien* luutnantti Perkola ja *Platoon Leaderin* luutnantti Jeff Knight.
# Ryhmänjohtaja

**Ryhmänjohtaja** on Suomen puolustusvoimissa henkilö, joka johtaa yksittäisistä sotilaista muodostuvaa taistelevaa ryhmää. Ryhmänjohtajan rinnalla voi toimia myös ryhmän varajohtaja (korpraali). Ryhmänjohtajalla on sotilasarvoon katsomatta pysyvä käskyvalta ryhmänsä sotilaisiin.

Ryhmänjohtajalla voidaan myös tarkoittaa varusmiespalveluksensa juuri aloittaneiden alokkaiden tukena ja apukouluttajana toimivaa vanhemman saapumiserän varusmiesaliupseeria.

## Lähteet

* toim. Pekka Halonen ja Ilpo Karvinen: ”3.2 Käskyvaltasuhteet”, *Yleinen palveluohjesääntö*.  Helsinki:  Pääesikunta, henkilöstöosasto, 2017.  ISBN 978-951-25-2824-0

## Viitteet
# Kasapanos

Talvisodan aikaista puolustuskalustoa. Vasemmalta: kasapanos, munakäsikranaatti, varsikäsikranaatti ja polttopullo.
**Kasapanos** oli pioneeripataljoonassa palvelleen kapteeni *Kaarlo Tuurnan* vuonna 1936 kehittelemä panssarintorjunta-ase. Panosta käytettiin panssareiden lisäksi myös pesäkkeitä vastaan.

Kasapanoksesta oli sekä tehdastekoinen että kenttäolosuhteissa koottava versio. Tehdasvalmisteinen kasapanos oli painoltaan joko kaksi, kolme tai neljä kilogrammaa.

Panoksen rakenne oli seuraavanlainen: räjähteet oli sijoitettu puisen varren päässä olevaan metallilaatikkoon, räjäytin ja sokka sijaitsivat varressa. Panoksessa käytettiin saksalaisen M/32-käsikranaatin räjäytintä.

Talvisodan aikana huomattiin nopeasti, että 1–2 kg TNT:tä oli riittävä määrä vahingoittamaan telaketjuja pahasti, jos panos räjäytettiin panssarivaunun telan alla tai vieressä. Kuuden kilon kasapanos oli riittävä tuhotakseen jokaisen sodassa käytetyn panssarivaunun, mikäli se räjäytettiin panssarivaunun moottoritilan kannella.

Helmikuussa 1940 Suomen Päämaja ilmoitti seuraavat TNT-määrät riittäviksi eri panssarivaunujen ja -ajoneuvojen tuhoamisessa:

* 2 kg oli riittävä tuhoamaan 6 tonnin panssariajoneuvot (FAI, T-38)
* 3 kg oli riittävä tuhoamaan 12 tonnin panssariajoneuvot (T-26, BT-7)
* 4 kg oli riittävä tuhoamaan 30 tonnin panssariajoneuvot (T-28).

## Lähteet

* Käkelä, Erkki: *Marskin panssarintuhoojat: Suomen panssarintorjunnan kehitys ja panssariyhtymän panssarintorjuntayksiköiden historia*, s. 125–138.  Porvoo:  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-24638-7
* Leskinen, Jari & Juutilainen, Antti (toim.): *Talvisodan pikkujättiläinen*.  Helsinki:  WSOY, 1999.  ISBN 951-0-23536-9

## Aiheesta muualla

* WinterWar (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
# Barrikadi

Horace Vernet'n maalaus pariisilaisesta barrikadista vuonna 1848.
**Barrikadi** eli **katusulku** on helposti käyttöön otettavista tavaroista, kuten ajoneuvoista, palavista autonrenkaista, huonekaluista, katukivistä ynnä muusta rakennettu tilapäinen liikenne-este. Jotta barrikadi estäisi liikenteen mahdollisimman tehokkaasti, se rakennetaan yleensä kadun, sillan tai muun kapeikon poikki. Levottomuuksien tai vallankumousten aikana rakennettuja barrikadeja yleensä puolustetaan raivaamista vastaan asein tai muuta väkivaltaa käyttämällä. Barrikadeja rakennettiin erityisesti Pariisissa Ranskan vallankumouksen aikana sekä vuosina 1830 ja 1848, mutta itse sana syntyi jo 1500-luvun lopulla Ranskan sisällissodassa. Ranskan sana *barricade* on ilmeisesti syntynyt sanasta *barrique*, tynnyri, sillä aikoinaan barrikadeissa käytettiin maa-aineksella täytettyjä tynnyreitä.

## Katso myös

* Tiesulku

## Lähteet

* Nationalencyklopedin, Bokförlaget Bra Böcker 1990

### Viitteet
# Bunkkeri

Bunkkeri Albaniassa.
Bunkkeri Tanskassa
**Bunkkeri** (engl. *bunker* = hiilikellari) on sodassa käytettävä kiinteä puolustusrakennelma. Se on yleensä sijoitettu lähes kokonaan maan alle: maan päällä näkyvissä on ainoastaan kupolikatto, joka sekin on usein peitetty esimerkiksi sammalella tai pienillä puilla. Bunkkeria käytetään joukkojen ja materiaalin suojaamiseen. Bunkkerin katto on kupolinmuotoinen, jotta lentopommit ja muut räjähteet kimpoaisivat siitä, eivätkä räjähtäisi katon päällä.

Bunkkeri kuuluu kantalinnoitettuun puolustusjärjestelmään. Bunkkereita on eri tyyppejä; esimerkiksi pikalinnoitettu tai kenttälinnoitettu bunkkeri. Betonista tehty bunkkeri on kantalinnoitettu puolustusasema.

Bunkkerissa on yleensä ryhmän tai joukkueen verran miehiä. Bunkkerin aseistuksena voi olla konekivääri, tykki tai muuta raskasta aseistusta. Bunkkerit pyritään valtaamaan räjäyttämällä tai liekinheittimellä, jolloin sisällä olijoilta loppuu happi. Suomeksi bunkkeria vastaava virallinen termi on korsu, teräsbetonikorsu tai tb-korsu. Suomessa kantalinnoitettuja korsuja sijaitsee Hangossa ja itä-Suomessa Salpalinjan alueella yli 770 kappaletta.

## Kirjallisuutta

* Töyrylä, Jouni: *Bunkkeri*.  Helsinki:  Rakennusalan kustantajat Rak, Kustantajat Sarmala, 1995.  ISBN 952-9687-78-8

## Katso myös

* Väestönsuoja
* Korsu

## Aiheesta muualla

* Bunker Pictures – Pictures, locations, information about bunkers from WW2, The Atlantikwall and the Cold War