# Tyynenmeren sota toisessa maailmansodassa

| Tyynenmeren sota toisessa maailmansodassa |
| --- |
| Osa toista maailmansotaa |
|  Liittoutuneiden maihinnousupaikat (1942–1945) Tyynenmeren sodassa (1942–1945) |
| Päivämäärä | 7. joulukuuta 1941 – 9. syyskuuta 1945 |
| Paikka | Aasia ja Tyynenmeren saaret |
| Lopputulos | Liittoutuneiden voitto |
| Osapuolet |
| **Liittoutuneet**:  Yhdysvallat  Filippiinit  Kiinan tasavalta  Yhdistynyt kuningaskunta  Intia  Australia  Kanada  Vapaa Ranska  Ranska  Alankomaat  Alankomaiden Itä-Intia  Uusi-Seelanti  Neuvostoliitto (1945) |  Japanin keisarikunta  Thaimaa |
| Komentajat |
|  Franklin D. Roosevelt  Tšiang Kai-šek  Mao Zedong  Winston Churchill  William Lyon Mackenzie King  John Curtin  Josif Stalin |  Hirohito  Hideki Tōjō  Phibun |
| Tappiot |
| 4 000 000 sotilasta yli 25 000 000 siviiliä (1937–1945)*lähde?* | 1 740 000 sotilasta 960 000 siviiliä (1937–1945)*lähde?* |
| Infobox OKNimi-testi OK |

 **Tyynenmeren sota toisessa maailmansodassa**
Näytä
Keskinen Tyynimeri

* Pearl Harbor
* Iskut Marshallin- ja Gilbertsaarille
* Doolittlen isku
* Korallimeri
* Midway
* *RY*
* Salomonsaaret
* Gilbert- ja Marshallinsaaret
* Mariaanit ja Palau
* Tulivuorisaaret ja Ryūkyūsaaret
* *Inmate*

Näytä
Kaakkoinen Tyynimeri

* Indokiina (1940)
* Thaimaa
* Alankomaiden Itä-Intia
* Malesia
* Burma (1941–1942)
* Singapore
* Burma (1942–1943)
* Burma (1944)
* Burma (1944–1945)
* Indokiina (1945)
* Malakansalmi
* *Tiderace*
* *Zipper*
* Ranskan–Thaimaan sota
* Thaimaa
* Intian valtameri (1940–1945)
* Strategiset pommitukset (1944–1945)

Näytä
Lounainen Tyynimeri

* Filippiinit (1941–1942)
* Alankomaiden Itä-Intia (1941–1942)
* Timor
* Taistelu Australiasta
* Uusi-Guinea
* Filippiinit (1944–1945)
* *Oboe*

Näytä
Pohjois-Amerikka

* Aleutit
* Ellwoodin pommitukset
* Estevan Pointin majakka
* Fort Stevensin pommitukset
* Ilmavalvonta
* Ilmapallohyökkäykset
* Projekti Hula

Näytä
Japani

* Ilmahyökkäykset Japaniin
* Mariaanien ilmapommitukset
* Tulivuorisaaret ja Ryūkyūsaaret
* Tokion pommitukset
* Starvation
* Laivastoiskut Japaniin toisessa maailmansodassa
* Hyökkäys Yokosukaan
* Sagaminlahden taistelu
* Kuren pommitukset
* Operaatio Downfall
* atomipommit
* Kuriilisaarten maihinnousu
* Japanin antautuminen

Näytä
Mantšuria

* Mantšuria (1945)
* Sahalinin saarten valtaus
* Shumshun taistelu

**Tyynenmeren sota toisessa maailmansodassa** (engl. *Pacific Theater of operations*) oli Tyynellämerellä, Kaakkois-Aasiassa ja Itä-Aasiassa liittoutuneiden ja Japanin keisarikunnan välillä vuosina 1941–1945 käyty osa toista maailmansotaa. Sotatapahtumiin sisällytetään Tyynenmeren, Tyynenmeren lounainen ja Kaakkois-Aasian sotatoimialueet sekä Kiinan–Japanin sota (joulukuusta 1941) kuten myös Neuvostoliiton ja Japanin konflikti vuonna 1945.

Tyynenmeren sodan katsotaan alkaneen 7./8. joulukuuta 1941, jolloin japanilaiset nousivat maihin Thaimaahan ja Brittiläiseen Malaijaan Malakan niemimaalla ja hyökkäsivät Pearl Harboriin, Yhdysvaltain laivaston Tyynenmeren laivaston tukikohtaan. Toisaalta sodan voidaan katsoa alkaneeksi jo Japanin hyökättyä 19. syyskuuta 1931 Mantšuriaan tai viimeistään sen hyökättyä Kiinaan 7. heinäkuuta 1937, mikä käynnisti toisen Kiinan–Japanin sodan.

Tyynenmeren sodan alkuvaiheessa Japani valloitti liittoutuneiden vastarinnasta huolimatta suunnitelmiensa mukaisesti suuria alueita Tyynenmeren alueelta uhaten lopulta Australian rannikkoa. Liittoutuneiden vastarinnan kovetessa ja Yhdysvaltain saavuttaessa teollisen ylivoimansa avulla menestystä liittoutuneet aloittivat etenemisen, joka huipentui atomipommien pudottamiseen Japaniin. Japanin valtuuskunta allekirjoitti 2. syyskuuta 1945 Tokionlahdelle ankkuroituneen *USS Missourin* kannella antautumisasiakirjan, joka päätti toisen maailmansodan.

## Taustaa

Japanin keisarikunta harjoitti 1800-luvun lopulta alkaen johdonmukaista laajentumispolitiikkaa, johon liittyi Saksan keisarikunnan Tyynenmeren alueen siirtokuntien haltuunotto ensimmäisen maailmansodan jälkeen.

### Kiinan–Japanin sota (1937–1945)

*Pääartikkeli: Kiinan–Japanin sota (1937–1945)*
Japani varoitti huhtikuussa 1927, ettei se tulisi seuraamaan toimettomana sivusta kommunismin leviämistä Kiinassa. Japani aloitti sodan Kiinaa vastaan ja valloitti suuria alueita. Hyökkäys kuului keisarillisen Japanin armeijan suurempaan suunnitelmaan hallita Manner-Aasiaa muun muassa nukkehallituksien avulla. Japani oli provosoinut Kiinaa vuoden 1931 Mantšurian valtauksesta lähtien, jonka aloitti Mukdenin välikohtaus. Viimeinen pienemmistä yhteenotoista oli sodan lopullisesti käynnistänyt Marco Polon sillan välikohtaus vuonna 1937.

### Välien kiristyminen länsivaltojen kanssa

Japanin ja Yhdysvaltojen välejä kiristivät talouspakotteet, joihin Yhdysvallat osallistui vastauksena Japanin suorittamaan Ranskan Indokiinan valtaukseen. Sekä Yhdysvallat että Yhdistynyt kuningaskunta olivat käyttäneet Ranskan Indokiinaa Tšiang Kai-šekin joukkojen huoltamiseen. Tšiang Kai-šekin valtaa tuettiin, koska sitä pidettiin demokraattisena. Yhdysvalloilla oli myös merkittäviä investointeja Kiinassa. Japanille Indokiinan valtaus merkitsi paitsi huoltoreittien hallitsemista myös tärkeän tukikohdan saamista Kaakkois-Aasiaan.

Aluksi kauppasaarto oli osittainen ja koski Japanille tärkeää terästä. Heinäkuussa 1941 Yhdysvallat ja Yhdistynyt kuningaskunta alkoivat jäädyttää japanilaisten ulkomaanvaroja. Yhdysvaltojen 1. elokuuta 1941 aloittama öljysaarto tuotti Japanille vakavia huolto-ongelmia ja uhkasi lamauttaa sen laivaston operointikyvyn, sillä Japani toi peräti 75 prosenttia öljystään Yhdysvalloista. Japani oli 1900-luvun alkupuolella teollistunut ripeästi muttei ollut lainkaan omavarainen. Maan väkiluku oli 1930-luvulla noussut yli 73 miljoonaan.

Yhdysvallat myönsi Kiinalle valtavia lainoja ja otti sen mukaan taloudelliseen Lend-Lease-apuun toukokuusta 1941 alkaen. Sotilaallisesti Yhdysvallat keskittyi kuitenkin toistaiseksi suojelemaan vain omaa maataan ja Filippiinejä, vaikka niin Tšiang Kai-šek kuin Alankomaiden Itä-Intia pyysivät sotilaallista tukea, ja Britannian pääministeri Winston Churchill toivoi Yhdysvaltojen puolustavan Singaporea. Yhdistyneelle kuningaskunnalle Yhdysvallat toimitti kuitenkin runsaasti aseita. Japani taas liittoutui Saksan ja fasistisen Italian kanssa 27. syyskuussa 1940 solmitulla kolmen vallan sopimuksella.

## Japanin hyökkäykset

### Pearl Harbor

*Pääartikkeli: Hyökkäys Pearl Harboriin*
Hyökkäyksestä Pearl Harboriin päätettiin lokakuussa 1941, ja hyökkäyskäsky annettiin 5. marraskuuta. Vielä käskynkin jälkeen pidettiin auki se vaihtoehto, että neuvottelut Yhdysvaltojen kanssa kauppasaarron purkamisesta voisivat päättyä rauhanomaisesti. Presidentti Roosevelt ja ulkoasiainministeri Cordell Hull kannattivat kuitenkin jyrkkää politiikkaa, ja marraskuun 1941 lopussa esitetyssä ”Hullin kymmenen kohdan asiakirjassa” Japanilta vaadittiin vetäytymistä niin Kiinasta kuin Indokiinasta sekä kolmen vallan sopimuksesta. Japanilaiset pitivät sitä uhkavaatimuksena. Japanin sodanjohdolla ei ollut halukkuutta suuriin myönnytyksiin, ja Cordell Hullin jyrkkyys sai heidät vakuuttumaan siitä, että Japanin sotavalmistelut olivat olleet oikeutettuja. Keisari Hirohito taipui militaristien vaatimuksiin.

Japanin keisarillisen laivaston ilmavoimat iskivät aamulla 7. joulukuuta 1941 Havaijin O‘ahulle tarkoituksenaan tuhota koko Yhdysvaltain Tyynenmeren-laivasto. Amiraali Isoroku Yamamoto uskoi yllätyshyökkäyksen olevan ainoa keino, jolla Japani voisi voittaa sodan Yhdysvaltoja vastaan.

Hyökkäys Pearl Harboriin käänsi Yhdysvaltain yleisen mielipiteen sodan kannalle, ja seuraavana päivänä 8. joulukuuta Yhdysvallat julistikin sodan Japanille. Japanin liittolaiset Saksa ja Italia julistivat sodan Yhdysvalloille 11. joulukuuta. Yhdysvalloista tuli osa toisen maailmansodan liittoutuneita.

### Valloitukset Aasiassa

Samanaikaisesti Pearl Harborille tehdyn iskun kanssa japanilaiset joukot hyökkäsivät Guamille, Wakelle, Filippiineille, Thaimaahan ja Malesiaan sekä brittien hallinnoimaan Hongkongiin Kiinan rannikolla.

Japani pyrki rakentamaan läntisen Tyynenmeren ja Etelä-Kiinan meren ympäröivän puolustusvyöhykkeen. Propagandassaan japanilaiset puhuivat eurooppalaisen siirtomaavallan purkamisesta ja Suur-Itä-Aasian yhteisvaurausvyöhykkeen rakentamisesta. Lisäksi Kaakkois-Aasiasta Japani tavoitteli itselleen raaka-aineita, kuten öljyä, kumia, rautaa ja nikkeliä. Valloitusten arvioitiin tekevän Japanin omavaraiseksi kahden vuoden sisällä. Sodan alkaessa vuonna 1941 Yhdysvallat oli lähes täysin omavarainen kaikissa sotateollisuuden tarvitsemissa raaka-aineissa.

Kolme päivää Pearl Harborin hyökkäyksen jälkeen 10. joulukuuta japanilaiset lentokoneet upottivat Britannian kuninkaallisen laivaston osasto Z:n taistelulaiva *Prince of Walesin* ja taisteluristeilijä *Repulsen* Malesian rannikolla. Huhtikuussa 1942 tehdyssä yllätyshyökkäyksessä japanilaislentokoneet upottivat Intian valtamerellä brittiristeilijät HMS *Cornwallin* ja *Dorsetshiren* sekä lentotukialus *Hermesin*.

Thaimaa solmi sotilasliiton Japanin kanssa 21. joulukuuta, ja sen hallinnassa olleet tukikohdat siirtyivät japanilaisten käyttöön. Tammikuussa 1942 Japani hyökkäsi Burmaan, Hollannin Itä-Intiaan, Uuteen-Guineaan, Salomonin saarille ja se valtasi Manilan, Kuala Lumpurin ja Rabaulin. Singapore antautui 15. helmikuuta, ja lähes 130 000 liittoutuneiden sotilasta joutui sotavankeuteen. Filippiiniläiset ja yhdysvaltalaiset joukot tekivät ankaraa vastarintaa Filippiineillä, kunnes ne lopulta antautuivat 8. toukokuuta. Japani hyökkäsi 3. kesäkuuta Aleuteille valloittaen Attun ja Kiskan saaret.

Toteutumattomia vuoden 1942 suunnitelmia olivat Japanin maihinnousut Australiaan, Havaijille, Sri Lankalle ja Madagaskarille. Saksalaiset kannustivat Japania häiritsemään brittien huoltoreittejä Intian valtameren länsiosissa, ja Japani osallistuikin sukellusveneineen Madagaskarin taisteluun marraskuussa 1942. Lisäksi suunniteltiin operaatio FS -nimellä tunnettua Fidžin ja Samoan miehittämistä tarkoituksena häiritä Yhdysvaltojen ja Australian välisiä yhteyksiä.

Japanin sotajoukoissa palveli runsaasti korealaisia ja Formosan kiinalaisia sekä jonkin verran Vichyn Ranskan alueelta palkattuja sekä Intian ja Burman kansallisarmeijoiden sotilaita. Lisäksi kymmeniä tuhansia korealaisia ja kiinalaisia siirrettiin pakkotyöhön Japaniin. Sotavankeja japanilaiset kohtelivat epäinhimillisesti, ja vangittujen liittoutuneiden kuolleisuus oli 27 prosenttia.

### Korallimeren taistelu

*Pääartikkeli: Korallimeren taistelu*
Liittoutuneiden tiedustelu sai vihiä japanilaisten aikomuksesta hyökätä mereltä Port Moresbyä, Uuden Guinean pääkaupunkia vastaan. Liittoutuneet kokosivat kaksi lentotukialusta sekä monia pienempiä aluksia sisältäneen amerikkalais-australialaisen taisteluosaston ja lähettivät sen japanilaisten laivastoa vastaan. Taistelu kesti neljännestä päivästä toukokuuta kahdeksanteen toukokuuta. Aluksi kumpikaan osapuoli ei havainnut toisen pääosastoa, vaan molemmat iskivät pienempiä kohteita vastaan.

Taistelussa amerikkalaiset menettivät suuremman lentotukialuksistaan, vanhentuneen *Lexingtonin* ja toinen, uudempi *Yorktown* vaurioitui pahasti. Japani menetti yhden pienen tukialuksen, *Shohon*, ja toinen tukialus, *Shokaku* vaurioitui pahasti. Lisäksi kolmas, *Zuikaku* menetti kaikki lentokoneensa, mikä riitti johtamaan japanilaisten perääntymiseen ja maihinnousun peruuntumiseen.

Japanilaiset aiheuttivat liittoutuneille hiukan suuremmat tappiot, mutta strategisesti taistelu oli voitto liittoutuneille; maihinnousu peruuntui, ja liittoutuneiden taistelutahdolle teki hyvää nähdä, että japanilaisetkin voidaan pysäyttää. Lisäksi kumpikaan taistelusta selvinneistä japanilaisista lentotukialuksista ei ehtinyt mukaan Midwayn taisteluun, amerikkalaisten *Yorktown* saatiin korjattua.

### Kuvia

* Tyynenmeren alueen poliittinen kartta 1939.
* *USS Arizona* Pearl Harborin hyökkäyksen jälkeen.
* Hongkongin taistelu päättyi japanilaisten voittoon joulukuussa 1941.
* Singaporen taistelu: Japani valtasi Singaporen helmikuussa 1942.
* Japanin keisarikunta laajimmillaan vuonna 1942.

## Sodan käännekohta

*Pääartikkeli: Midwayn taistelu*
Huhtikuussa 1942 Yhdysvallat pommitti ensimmäisen kerran Tokiota niin kutsutussa Doolittlen iskussa. 4.–7. kesäkuuta 1942 Yhdysvaltain ja Japanin laivastojen välillä Midwaysaarten vesillä käyty Midwayn taistelu oli Tyynellämerellä käytyjen taisteluiden käännekohta. Japani menetti taistelussa neljä tukialustaan: *Kagan*, *Akagin*, *Soryun* ja *Hiruyn*, eikä se kyennyt enää korvaamaan menetyksiään. Yhdysvallat menetti ainoastaan yhden, *Yorktownin*. Lähes suurempi merkitys kuin lentotukialuksilla oli menetetyillä kokeneilla lentäjillä.

Tyynenmeren sotaa on verrattu Saksan hyökkäykseen Neuvostoliittoon vuonna 1941: alkuvaiheen yllätyshyökkäykset johtivat suuriin aluevalloituksiin, mutta lopulta sota kääntyi hyökkääjälle tappioksi.

### Salomonsaaret ja Guadalcanal

*Pääartikkeli: Uuden-Guinean sotaretki ja Salomonsaarten sotaretki*
Japanin maavoimat jatkoivat etenemistään Salomoninsaarilla ja Uudessa-Guineassa. Heinäkuusta 1942 alkaneissa taisteluissa australialaiset usein kouluttamattomat reservipataljoonat viivyttivät japanilaisten etenemistä Kokodan­tietä yli Owen Stanleyn -harjanteen kohti Port Moresbyä. Nämä taisteluissa kuluneet joukot korvattiin elokuun lopulla vakinaisilla Australian 2. armeijan (engl. *Second Australian Imperial Force*) yksiköillä, jotka olivat palanneet Välimereltä suojaamaan kotimaataan.

Syyskuun alussa Japanin merijalkaväki iski strategisesti tärkeään Australian ilmavoimien tukikohtaan Milnenlahdella lähellä Uuden-Guinean itäkärkeä. Australian armeija löi maihinnousseet japanilaiset, ja taistelusta tuli japanilaisjoukkojen ensimmäinen epäonnistunut maihinnousu koko sodassa.

Vuonna 1942 käytiin vielä itäisten Salomonsaarten sekä Santa Cruzin saarten taistelut, jotka kumpikin päättyivät ratkaisemattomina. Taistelut kuitenkin kuluttivat Japanin resursseja enemmän kuin Yhdysvaltojen.

## Yhdysvaltojen eteneminen

*Pääartikkeli: Leytenlahden taistelu, Iwo Jiman taistelu ja Okinawan taistelu*
Aloite siirtyi yhdysvaltalaisille, jotka alkoivat hitaasti vallata Tyynenmeren saaria. Yhdysvaltain liittolaisina Aasiassa olivat Kiinan tasavalta, Yhdistynyt kuningaskunta, Australia, Filippiinit, Alankomaat, Uusi-Seelanti ja Kanada. Japanilaiset olivat kuitenkin linnoittautuneet hyvin ja taistelivat viimeiseen mieheen, joten eteneminen oli hidasta.

Uusien F6F Hellcat -lentokoneiden saapuminen loppuvuodesta 1943 sinetöi yhdysvaltalaisten ilmaherruuden.*lähde?* Kesäkuussa 1944 Yhdysvallat kukisti Japanin laivaston Filippiinienmerellä ja käynnisti Japanin suurpommitukset rakentamalla lentokenttiä Saipanille, Guamille ja Tinianille. Lisäksi Iwo Jiman valtaus vuoden 1945 alkupuolella mahdollisti yhdysvaltalaisille pommittajille hävittäjäsaattueet, mikä vaikeutti japanilaisten ilmatorjuntaa merkittävästi. Maaliskuussa 1945 Yhdysvallat suoritti Tokion palopommitukset. Kesään 1945 mennessä Yhdysvallat hallitsi merta ja kaikkia Japanin tavarankuljetusreittejä. Pommitukset ja kauppasaarto yhdessä kävivät Japanin teollisuudelle ja väestölle tuhoisaksi. Sodanjohdossa ilmeni tappiomielialaa, mutta Yhdysvaltojen vaatimaa ehdotonta antautumista pidettiin mahdottomana hyväksyä.

Sodan loppupuolella japanilaiset alkoivat tehdä kamikaze-itsemurhaiskuja amerikkalaisia laivoja vastaan; lentokone aseistettiin isolla pommikuormalla ja ohjattiin päin yhdysvaltalaisia aluksia. Japanissa aloitettiin valmistelut kaikkien kansalaisten aseistamiseksi ja taistelemaan sen varalta, että yhdysvaltalaisjoukot nousisivat maihin Japanin pääsaarille. Suunniteltu maihinnousu pääsaarille peruttiin, kun Hiroshiman ja Nagasakin pommitukset ydinasein sai Japanin antautumaan elokuussa 1945.

* Pommikone B-25 Mitchell nousemassa *Hornet*-lentotukialukselta huhtikuussa 1942. Doolittlen iskuksi kutsutussa lentohyökkäyksessä pommitettiin useita japanilaisia kaupunkeja, mukaan lukien Tokiota.
* Yhdysvaltain merijalkaväen sotilaita Peleliun taistelun aikana syyskuussa 1944.
* *Iwo Jiman lipunnosto*, tunnettu Iwo Jiman taistelun aikana vuonna 1945 otettu valokuva.
* Hiroshiman ja Nagasakin pommitukset elokuussa 1945 johti Japanin antautumiseen.

## Neuvostoliitto

Neuvostoliitto kävi vuosina 1938 ja 1939 lyhyet rajasodat Japania vastaan, ja huhtikuussa 1941 solmittiin Japanin ja Neuvostoliiton hyökkäämättömyyssopimus. Neuvostoliitosta tuli osa liittoutuneita Saksan käynnistettyä suurhyökkäyksen Neuvostoliittoon kesäkuussa 1941. Saksan hyökkäyksen alettua muun muassa Japanin ulkoministeri Yōsuke Matsuoka alkoi kannattaa Japanin hyökkäystä Neuvostoliittoon Itä-Aasiassa. Armeijan upseeristo kuitenkin vastusti ajatusta ja piti edelleen Neuvostoliittoa varteenotettavana vastustajana. Lisäksi Kiinan–Japanin sota oli upseerien mukaan päätettävä ensin.

Sodan lopussa Japani vetosi hyökkäämättömyyssopimukseen ja pyrki saamaan Neuvostoliiton osaksi rauhanneuvotteluita: Japani teki kaikkensa välttääkseen ehdottoman antautumisen Yhdysvalloille. Neuvostoliitto ei kuitenkaan ollut halukas rauhansovittelijaksi, ja se julisti Japanille sodan 8. elokuuta 1945. Japanin vastaisiin taisteluihin Neuvostoliitto osallistui elokuun aikana osana taistelua Mantšuriasta. Sodan päätteeksi Sahalinin alue siirtyi kokonaisuudessaan Neuvostoliitolle. Vielä sodan jälkeenkin Kuriileista on kiistelty, eikä Japani ole virallisesti solminut rauhaa niin Neuvostoliiton kuin myöhemmän Venäjän kanssa.

## Thaimaa

*Katso myös: Ranskan–Thaimaan sota*
*Katso myös: Thaimaan valtaus*
Japanilaiset miehittivät Bangkokin Thaimaassa (silloinen Siamissa) 8. joulukuuta 1941 käyttääkseen maata hyökkäykseen Burmaan. Thaimaan hallinto oli avoimesti akselivaltoja myötäilevä ja teki liittosopimuksen sen kanssa. Samoin Phayap-armeija lähetti joukkoja miehittämään Burman koillisosaa eli entistä Thai-aluetta, jonka Iso-Britannia oli liittänyt Burmaan.

Yhdysvaltain politiikan mukaan Thaimaa ei ollut akselivalta, eikä Yhdysvallat siksi käynyt sotaa sitä vastaan. Sodan jälkeen Thaimaata ei kohdeltu voitettuna valtiona vaan Japanin sotatoimien ja poliittisen painostuksen uhrina. Thaimaata siis kohdeltiin samoin kuin Saksan valtaamia Belgiaa, Tšekkoslovakiaa, Tanskaa, Norjaa, Kreikkaa, Puolaa, Alankomaita ja Japanin miehittämää Koreaa.

## Katso myös

* San Franciscon sopimus, rauhansopimus Japanin ja liittoutuneiden välillä

## Lähteet

* Beevor, Antony: *Toinen maailmansota*.  (Alkuteos *The Second World War*, 2012.)  Suomentanut Jorma-Veikko Sappinen. Helsinki:  WSOY, 2012.  ISBN 978-951-0-36462-8
* Dower, J. W.: *Empire and Aftermath: Yoshida Shigeru and the Japanese Experience, 1878-1954*.  Cambridge:  Harvard University Press, 1979.  ISBN 0-674-25125-3  (englanniksi)
* Roberts, Andrew: *Sodan myrskyssä: toisen maailmansodan uusi historia*.  (Alkuteos *The Storm of War: A New History of the Second World War*, 2009.)  Suomentanut Simo Liikanen. Helsinki:  Ajatus Kirjat, 2010.  ISBN 978-951-20-8264-3
* Stephan, John J: *Hawaii Under the Rising Sun: Japan's Plans for Conquest After Pearl Harbor*.  Honolulu:  University of Hawaii Press, 1984.  ISBN 0-8248-0872-X  (englanniksi)

### Viitteet

## Kirjallisuutta

* Arni, Erkki: *Taistelu Tyynen meren herruudesta 1941–1945*. Porvoo-Helsinki: WSOY, 1964.
* Dull, Paul S.: *A Battle History of the Imperial Japanese Navy (1941-1945)*.  Annapolis, MD, USA:  Naval Institute Press, 2007.  ISBN 978-1-59114-219-5

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tyynenmeren sota toisessa maailmansodassa Wikimedia Commonsissa