Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Frederick T. Frelinghuysen

Frederick T. Frelinghuysen
**Frederick Theodore Frelinghuysen** (4. elokuuta 1817 Millstone, New Jersey – 20. toukokuuta 1885 Newark) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko ja lakimies.

Frelinghuysen toimi vuosina 1861–1867 New Jerseyn osavaltion oikeusministerinä. Hän edusti New Jerseytä Yhdysvaltain senaatissa 1866–1869 ja 1871–1877. Hän toimi presidentti Chester A. Arthurin ulkoministerinä 1881–1885.

Frelinghuysen oli sukua useille muille Yhdysvalloissa tunnetuille poliitikoille. Frelinghuysen oli senaattori Theodore Frelinghuysenin veljenpoika, senaattori Frederick Frelinghuysenin lapsenlapsi, senaattori Joseph Sherman Frelinghuysenin serkku, kongressiedustaja Peter Frelinghuysen Jr.:n isoisoisä ja kongressiedustaja Rodney Frelinghuysenin isoisoisoisä.

## Lähteet
# London Missionary Society

David Livingstone saarnaa vaunusta. LMS tuotti tällaisia taikalyhtykuvia noin vuonna 1900 Livingstonen lähetysmatkoista.
**London Missionary Society** (LMS) on vuonna 1795 Englannissa perustettu sitoutumaton lähetysjärjestö. Sen perustivat anglikaaniset ja nonkonformistit. Se lähetti lähetystyöntekijöitä muun muassa Tyynenmeren saarille ja Afrikkaan, ja se kuuluu nykyään Council for World Mission -järjestöön.

Järjestö perustettiin monien kirkkokuntien yhteistyöllä vuonna 1796 nimellä *Missionary Society*. Vuonna 1818 se sai uudeksi nimekseen *London Missionary Society*. Järjestön ensimmäinen kohde oli Tahiti, jonne se lähetti lähettejä vuonna 1796. Työ ulottui pian myös Pohjois-Amerikkaan ja Etelä-Afrikkaan. Lisäksi varhaisia kohteita löytyi myös itäisestä ja läntisestä Euroopasta. LMS:n merkittävimpiä kohteita 1800-luvulla olivat kuitenkin Kiina, Kaakkois-Aasia, Tyynimeri, Madagaskar, Keski- ja Etelä-Afrikka, Australia ja Karibia.

Kuuluisimpia varhaisia lähettejä oli John Williams. Hänet jätettiin Rarotongalle, missä hän rakensi paikallisista aineista ja paikallisten avulla 15 viikossa 18 metriä pitkän ja 5,5 metriä leveän aluksen. Myöhemmin samanlaisia lähetysaluksia alettiin kutsua Williamsin nimellä. Muita LMS:n lähetyssaarnajia olivat mm. Robert Morrison ja David Livingstone. Parhaimmillaan LMS:n lähettejä oli ympäri maailmaa 250. Vuosien 1895–1945 aikana järjestö lähetti noin 800 työntekijää.

Vuonna 1966 LMS ja Commonwealth Missionary Society yhdistyivät ja muodostivat Congregational Council for World Missionin, josta tuli vuonna 1977 Council for World Mission.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta London Missionary Society Wikimedia Commonsissa

* Council for World Missionin kotisivut (englanniksi)
# Chuck Close

Chuck Close vuonna 2009.
Chuck Close (etualalla) Donald Farnsworthin seurassa.
**Chuck Close** (alun perin **Charles Thomas Close**, 5. heinäkuuta 1940 Monroe Washington – 19. elokuuta 2021 Oceanside New York) oli yhdysvaltalainen taidemaalari ja valokuvaaja. Hän oli tunnetuimpia fotorealismin edustajia. Suurin osa Closen töistä on valtavia muotokuvamaalauksia, jotka perustuvat valokuviin. Close maalasi muotokuvia useista kuuluisuuksista, kuten Philip Glassista ja Kate Mossista.

Charles Close syntyi Washington Monroessa 1940. Hänen äitinsä oli pianisti ja hänen isänsä putkimies. Isä kuoli, kun Charles oli 11-vuotias. Charles ei dysleksian takia pärjännyt koulussa, mutta hän piti maalaamisesta jo nuorena. Hän pääsikin opiskelemaan Yalen yliopistoon kuvataiteita ja valmistui maisteriksi vuonna 1964. Samaan aikaan valmistuivat muun muassa Richard Serra ja Jennifer Bartlett.

Close oli tunnettu valtavankokoisista, fotorealistisista omakuvista. Niistä ensimmäinen oli mustavalkoinen vuonna 1968 julkaistu *Big Self-Portrait*. Siinä taiteilija katsoo kohti ”kameraa” hiukset kampaamattomina. Hänellä on paksusankaiset silmälasit, ja palava tupakka roikkuu huulien välistä. Closen tyyli kuitenkin hieman muuttui ajan myötä, ja 1970-luvulla hän alkoi käyttää värejä ja siirtyi tiukasta fotorealismista hieman vapaamuotoisempaan tyyliin.

Close halvaantui vuonna 1988 kaulasta alaspäin etumaisen selkäydinvaltimon tukkiuduttua, mutta hän oppi maalaamaan uudestaan kuukausien kuntoutuksen jälkeen. Hän keksi, että pystyisi työskentelemään vyöttämällä sudin kiinni ranteeseensa. Close sai tunnustusta myös loppuvaiheen töistänsä, ja hän maalasi muun muassa Lou Reedin ja Bill Clintonin muotokuvat.

Close toteutti pikkutarkat työnsä ruudukon avulla. Hän piirsi valokuvan päälle ruudukon ja teki saman ruudukon kankaalle. Sen jälkeen hän kopioi valokuvan maalaukseksi ruutu kerrallaan. Hän oli Yhdysvaltain taiteiden ja kirjallisuuden akatemian jäsen vuodesta 1992, ja hänelle myönnettiin vuonna 2000 National Medal of Arts.

Closella diagnosoitiin vuonna 2013 Alzheimerin tauti ja kaksi vuotta myöhemmin frontotemporaalinen dementia. Hän kuoli elokuussa 2021 sydämen vajaatoimintaan oceansidelaisessa sairaalassa.

## Lähteet
# Manuel Ávila Camacho

| Manuel Ávila Camacho |
| --- |
|  Virallinen muotokuva (1940). |
| Meksikon presidentti |
|
1940–1946
 |
| Edeltäjä | Lázaro Cárdenas |
| Seuraaja | Miguel Alemán Valdés |
| Henkilötiedot |
| **Syntynyt** | 24. huhtikuuta 1897 |
| **Kuollut** | 13. lokakuuta 1955 (58 vuotta) |
| Tiedot |
| Puolue | Partido Revolucionario Institucional |
|  Nimikirjoitus |
| [ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OK |

**Manuel Ávila Camacho** (24. huhtikuuta 1897 – 13. lokakuuta 1955) oli meksikolainen sotilas ja poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä 1940–1946. Hänen kaudellaan Meksikon suhteet Yhdysvaltoihin olivat ennennäkemättömän läheiset. Meksiko tuki liittoutuneiden sotaponnisteluja taloudellisesti, julisti sodan akselivalloille 1942 ja lähetti lentäjiään Tyynenmeren rintamalle.

Ávila Camacho oli selvästi oikeistolaisempi kuin edeltäjänsä Lázaro Cárdenas. Hän reagoi Cárdenasin kirkonvastaisuuteen (ks. Cristero-kapina) kertomalla omasta katolisesta uskostaan. Hän laajensi koulujärjestelmää, lisäsi sairaaloita ja sosiaalitukea ja tuki rajattua maareformia. Hän jatkoi poliittisena vaikuttajana myös presidenttikautensa päätyttyä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Manuel Ávila Camacho Wikimedia Commonsissa
# Higinio Morínigo

| Higinio Morínigo |
| --- |
|  |
| Paraguayn 35. presidentti |
|
7. syyskuuta 1940 – 3. kesäkuuta 1948
 |
| Edeltäjä | José Félix Estigarribia |
| Seuraaja | Juan Manuel Frutos |
| Henkilötiedot |
| **Syntynyt** | 11. tammikuuta 1897 Paraguarí, Paraguay |
| **Kuollut** | 27. tammikuuta 1983 (86 vuotta) Asunción, Paraguay |
| Puoliso | Dolores Ferrari (1932–1983) |
| [ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OK |

Morínigo (oikealla) tapaa presidentti Franklin D. Rooseveltin vuonna 1943.
**Higinio Morínigo Martínez** (11. tammikuuta 1897 Paraguarí, Paraguay – 27. tammikuuta 1983 Asunción, Paraguay) oli paraguaylainen kenraali ja poliitikko. Hän toimi Paraguayn virallisena presidenttinä vuoden 1940 joulukuun seitsemännestä vuoden 1948 heinäkuun kolmanteen.

Morínigo asettui virkaan ensimmäistä kertaa perustuslain mukaan syyskuussa edeltäjänsä, José Félix Estigarribian tilalle tämän kuoleman johdosta. Joulukuussa hän ilmoitti, että äänestystä maan presidentistä siirrettäisiin ja kielsi samalla poliittiset puolueet. Hän salli poliittisen toiminnan vasta vuonna 1946 ja muodosti hallituksen Partido Revolucionario Febreristan ja Partido Coloradon kanssa. Morínigon kautta leimasi kansan vastustus sekä useat yleislakot Hän onnistui kuitenkin pysymään armeijansa avulla yksin vallassa aina vuoteen 1946 asti.

Vuonna 1946 hallituskoalitio oikealle suuntautuneen Coloradon ja vallankumousorientoitunut Febreristaksen, joka pysyi sekä liberaalien että kommunistien puolella, kanssa rikkoutui. Vuonna 1947 hallituksen jakautumisesta seuranneen Paraguayn sisällissodan ajan Morínigo pysyi erinäisten sotilaallisten ja puolisotilaallisten joukkojen valtaamaan paikkansa valtion johdossa takaisin. Vuonna 1948 hänet kuitenkin syrjäytettiin edustamansa Colorado-puolueen sisältä käsin. Morínigo pakeni lopulta poliittisista syistä Argentiinaan.

Seuraavisen kuuden vuoden aikana Paraguayssa oli kuusi presidenttiä kunnes vuonna 1954 kenraali Alfredo Stroessner nousi valtaan armeijan ja Colorado-puolueen tuella.

Morínigo yritti palata Paraguayhin vuonna 1956, mutta joutui Stroessnerin vainoamisen takia lähtemään uudelleen Argentiinaan, missä hän kuoli vuonna 1983.

## Lähteet

Paraguayn presidentti
C.A. López | F.S. López | Machain\* | Rivarola | Jovellanos\* | Gill | Uriarte | Bareiro | Caballero | Escobar | J.G. González | M. Morínigo\* | Egusquiza | Aceval | Carvallo\* | Escurra | Gaona\* | Báez\* | Ferreira | González Navero\* | Gondra | Jara\* | Rojas\* | Peña\* | González Navero\* | Schaerer | M. Franco | Montero\* | Gondra | Eus. Ayala\* | El. Ayala\* | Riart\* | El. Ayala | Guggiari | Eus. Ayala | R. Franco\* | Paiva | Estigarribia | H. Moríñigo | Frutos\* | J.N. González | Rolón\* | Molas | Chaves | Romero\* | Stroessner | Rodríguez | Wasmosy | Cubas | González Macchi | Duarte | Lugo | F. Franco | Cartes
\* *väliaikainen tai toimessa*
# Anatolijs Gorbunovs

| Anatolijs Gorbunovs |
| --- |
|  |
| Latvian korkeimman neuvoston puhemies |
|
21. elokuuta 1991 – 8. heinäkuuta 1993
 |
| Seuraaja | Guntis Ulmanis (presidentti) |
| Henkilötiedot |
| **Syntynyt** | 10. helmikuuta 1942 Pilda, Latvia |
| Tiedot |
| Puolue | Latvian kansanrintama Latvian tie |
| [ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OK |

**Anatolijs Gorbunovs** (s. 10. helmikuuta 1942, Pilda) on latvialainen poliitikko. Hän toimi Latvian SNT:n viimeisenä, ja sitten vuodesta 1991 lähtien Latvian tasavallan, korkeimman neuvoston puheenjohtajana eli pääministerinä vuosina 1988–1993. Lisäksi hän oli yksi niistä harvoista neuvostomiehityksen viimeisten vuosien Latvian kommunistijohtajista, jotka kannattivat maan itsenäisyyden palauttamista. Gorbunovs toimi käytännössä Latvian ensimmäisenä valtionpäämiehenä vuosina 1991–1993 maan palautettua itsenäisyytensä elokuussa 1991. Siirtymäajan jälkeen palautetun Latvian parlamentin eli saeiman puhemies hän oli vuosina 1993–1995. Parlamentin jäsenenä hän toimi vuoteen 2002. Hän oli 1995–2002 aluekehitysministerinä, kuljetusministerinä ja varapääministerinä.

Kommunistisen puolueen lakkauttamisen jälkeen Gorbunovs on vuodesta 1993 lähtien ollut konservatiivisen liberaalipuolueen "Latvian tie" (*Latvijas Ceļš*) jäsen.

Latvian presidentit
Anatolijs Gorbunovs (1991–1993)\* | Guntis Ulmanis (1993–1999) | Vaira Vīķe-Freiberga (1999–2007) | Valdis Zatlers (2007–2011) | Andris Bērziņš (2011–2015) | Raimonds Vējonis (2015–2019) | Egils Levits (2019–2023) | Edgars Rinkēvičs (2023–) \* Korkeimman neuvoston puhemies
# EULEX Kosovo

**EULEX Kosovo** on Euroopan unionin oikeusvaltio-operaatio Kosovossa. Operaatio on Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan kuuluva siviilikriisinhallintaoperaatio. Operaatio tarkkailee, ohjaa ja neuvoo Kosovon viranomaisia. Sen tavoite on auttaa Kosovoa rakentamaan omat oikeus-, poliisi-, rajavalvonta- ja tullilaitokset. Tarpeen mukaan operaatio sijaistaa Kosovon viranomaisia tietyissä edellä mainituissa oikeusvaltiotehtävissä.

EULEX Kosovo on EU:n ja Suomen suurin siviilikriisinhallintaoperaatio. Sen vahvuus oli operaation alkaessa vuonna 2008 noin 1 900 henkeä: oikeusalan asiantuntijoita (muun muassa syyttäjiä, tuomareita ja vankeinhoidon asiantuntijoita), poliiseja, rajavalvonta-asiantuntijoita ja tulliasiantuntijoita. Tämän lisäksi operaation alaisuudessa toimii noin 1 100 paikallista työntekijää. Operaatiolla on varalla noin 300 poliisia ja rajavalvonta-asiantuntijaa, jotka osallistuvat hankkeeseen tarvittaessa. Ennen EULEX Kosovon alkamista Suomen ulkoasiainministeriö arvioi, että operaatioon osallistuisi 60–70 suomalaista.

Euroopan unionin neuvosto päätti EULEX Kosovosta 15. helmikuuta 2008. Kosovo julistautui itsenäiseksi 17. helmikuuta ja toivotti operaation tervetulleeksi. Operaatio jatkaa YK:n väliaikaishallinnon UNMIKin tiettyjä tehtäviä. Kosovon parlamentti päätti vuonna 2014 jatkaa EULEX Kosovon toimivaltaa kesäkuuhun 2016 asti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Virallinen sivusto  EULEX Kosovo. Arkistoitu 17.3.2013. Viitattu 28.1.2015. (englanniksi) (albaniaksi) (serbiaksi)