Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Keskuskomitea (kommunistiset puolueet)

**Keskuskomitea** on korkein päätöksentekoelin kommunistisissa puolueissa puoluekokousten istuntojen välillä. Se on osa byrokratiaa, joka päättää puolueen politiikasta. Keskuskomitean toimeenpanevaa johtoelintä kutsutaan politbyrooksi. Politbyroo tunnettiin Neuvostoliitossa nimityksellä puhemiehistö vuosina 1952–1966. Keskuskomiteat hyväksyvät politbyroon jäsenten ja sihteerien vaalit.

## Venäjän sosialistisen työväenpuolueen keskuskomitea

NKP:tä edeltäneen Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen keskuskomitean koostumus 1900-luvun alussa:

* Vuonna 1903 (II. puoluekokous):
* Vuosi 1906 (IV. puoluekokous): 7 menševikkiä, 3 bolševikkia, Iskra-lehden toimituksen edustus, edustajia juutalaisesta ammattiyhdistysliikkeestä, puolalaisia ja lättiläisiä sosiaalidemokraatteja
* Vuosi 1907 (V. puoluekokous): 14 jäsentä - 5 bolševikkia, 4 menševikkiä, 2 ”bundistia”, 2 puolalaista ja yksi liettualainen sosiaalidemokraatti.
* Vuosi 1917 (huhtikuun kokous) 9 bolsevikkijäsentä: Lenin, Zinovjev, Kamenev, Miljutin, Nogin, Sverdlov, Smilga, Stalin, Fedorov.
* Vuosi 1917 (VI. puoluekokous): 21 jäsentä, mm. Lenin, Zinovjev, Kamenev, Trotski, Nogin, Kollontai, Stalin, Sverdlov, Rykov, Buharin). Nämä henkilöt valitsivat ensimmäisen politbyroon. Keskuskomitealle luotiin sihteeristö.

## Katso myös

* Neuvostoliiton toimeenpaneva keskuskomitea

## Lähteet
# Roger Casement

Roger Casement
**Roger Casement** (1. syyskuuta 1864 Dublin – 3. elokuuta 1916 Lontoo, Britannia) oli irlantilainen patriootti, runoilija, vallankumouksellinen ja nationalisti sekä brittiläinen diplomaatti.

Casement sai konsulin viran jo nuorena, ja hän työskenteli useissa viroissa Afrikassa ja Etelä-Amerikassa. Työskennellessään Britannian konsulina Kongossa Casement matkusteli useita kuukausia maassa dokumentoiden Leopold II:n hallitsemassa Kongossa toimeenpantuja väkivaltaisuuksia. Casement auttoi vuonna 1904 Edmund Morelia perustamaan järjestöä Congo Reform Association.

Roger Casement Perussa Putumayo-intiaanien parissa
Casement nimitettiin vuonna 1910 pääkonsuliksi Rio de Janeiroon. Siellä hän teki muun muassa useita selvityksiä, jotka koskivat Anglo-Peruvian Amazon co:n toimia intiaanien kohtelussa kumiplantaaseilla. Selvitykset julkaistiin 1912 ”sinisenä kirjana”.

Casement palkittiin ansioistaan, mutta hän erosi tehtävistään yllättäen ja liittyi Sinn Féinin radikaaliin siipeen. Vuonna 1913 hän julisti lehtiartikkelissa, että sota Englannin ja Saksan välillä oli väistämätön ja että Irlannin pitäisi käyttää tilaisuutta hyväkseen ja itsenäistyä. Sodan puhjetessa hän oli Yhdysvalloissa ja yritti toiminnallaan siellä saada aikaan Saksan, Yhdysvaltojen ja Irlannin välisen liiton. Hän ei saanut ajatuksilleen tukea, ja hänen kirjoituksensa takavarikoitiin propagandana. Casement matkusti siksi Norjan kautta Saksaan, jossa hän innosti irlantilaisia vankeja mukaan sotajoukkoon, joka siirrettäisiin Irlantiin tukemaan kapinaa.

Samaan aikaan Irlannissa oli vastarinta Britanniaa kohtaan vahvistunut, ja sovittiin kapinasta pääsiäisenä 1916, jolloin Casement toisi saarelle höyrylaivalla aseita ja ammuksia. Hän lähti Irlantiin saksalaisella sukellusveneellä, jonka jäljessä tuli sotamateriaalilla lastattu höyryalus. Britit olivat kuitenkin siepanneet sähkeen, ja alus räjäytettiin. Casement onnistui pääsemään maihin ja yritti nyt estää kapinan puhkeamisen, mutta britit vangitsivat hänet 24. huhtikuuta 1916. Hänet hirtettiin 3. elokuuta 1916 Lontoossa Pentonvillen vankilassa. Irlantilaisten pääsisäiskapina aloitettiin Patrick Pearsen ja James Connollyn johtamana, mutta siihen osallistuneet 2 000 kapinallista joutuivat antautumaan viikon kuluessa, eivätkä he saaneet mainittavampaa apua Saksalta.

Irlantilaiset nationalistit pitivät Casementia marttyyrina, ja hänen vangitsemispaikastaan tuli pyhiinvaelluspaikka.

## Kirjallisuutta

* Mario Vargas Llosa, *Keltin uni*

## Lähteet

* Svensk uppslagsbok. Lund 1930
* Adam Hochschild, *King Leopold's Ghost*, 1998 (suom. *Kuningas Leopoldin haamu*, 2004)

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Roger Casement Wikimedia Commonsissa
# Geelielektroforeesi

Geelielektroforeesi: Kuusi "DNA-jälkeä". Vasemmalla kontrollikaista tunnetuilla fragmenttikooilla. Muut kaistat kuvaavat eri kokoisia fragmentteja, jotka liikkuvat nopeammin ja ovat alempana, jos ne ovat pienempiä. Kirkkaus heijastaa DNA-pitoisuutta.
**Geelielektroforeesi** on menetelmä biomolekyylien (DNA, RNA, proteiinit jne.) ja niiden fragmenttien erottamiseen ja analysointiin niiden koon ja varauksen perusteella.

Kaikilla DNA-molekyyleillä on yhtäläinen varaus massayksikköä kohti. Tästä syystä DNA-fragmentit erottuvat geelielektroforeesissa pelkästään kokonsa perusteella. Elektroforeesi mahdollistaa sen, että voidaan havaita näytteen erilaisten DNA-fragmenttien lukumäärä ja niiden suhteellinen koko. DNA-fragmentin absoluuttinen koko voidaan määrittää vertaamalla sitä standardoituihin, tunnetun kokoisiin DNA-fragmentteihin geelin "mittatikun" avulla.

Geelielektroforeesissa molekyylit siirtyvät sähkökentän avulla huokoisen geelin läpi, jossa niiden liikkumisnopeus on kääntäen verrannollinen kokoon. Pienet DNA-molekyylit kulkevat nopeammin ja pidemmälle kuin suuret. Sähkökenttä asetetaan siten, että geelin toisessa päässä on positiivinen ja toisessa negatiivinen varaus, jolloin negatiivisesti varautuneet DNA- ja RNA-molekyylit liikkuvat kohti positiivista päätä. Proteiinien erottamiseen käytetään natriumdodekyylisulfaattia (SDS), joka denaturoi ja negatiivisesti varaa proteiinit, mahdollistaen niiden liikkumisen koon mukaan. Geelielektroforeesin jälkeen erikokoiset molekyylit muodostavat havaittavia kaistoja.

Elektroforeesi erottaa eripituiset DNA-fragmentit geelin läpi sähkövirran avulla. Negatiivisesti varautunut DNA siirtyy kohti positiivista päätä, ja lyhyemmät juosteet liikkuvat nopeammin kuin pidemmät. Erottelun jälkeen DNA näkyy kaistoina geelin avulla väriaineiden, fluoresoivien merkkien tai radioaktiivisten merkkien ansiosta. Tunnetun pituisia fragmentteja sisältävää DNA-markkeria käytetään näytteiden rinnalla pituuksien arvioimiseksi.

## Geeli

Geelielektroforeesissa käytetään hyytelömäistä ainetta, jota kutsutaan geeliksi. DNA:n erottamiseen tarkoitetut geelit valmistetaan usein agaroosista, joka on polysakkaridi ja saatavana kuivana jauheena. Kun agaroosia kuumennetaan puskuriliuoksessa (vettä ja suoloja) ja annetaan jäähtyä, jolloin siitä muodostuu kiinteä, hieman pehmeä geeli. Molekyylitasolla geeli koostuu agaroosimolekyylien muodostamasta verkostosta, jota vetysidokset pitävät yhdessä muodostaen pieniä huokosia.

## Lähteet
# Alkyylihalidit

Nestemäistä tetrafluorietaania
**Alkyylihalidit** (eli **haloalkaanit**/**haloalkeenit**/**haloalkyynit**) ovat orgaanisia yhdisteitä, joissa yhdisteen yksi tai useampi vetyatomi on korvattu halogeenilla. Alkyylihalidit ovat tärkeitä orgaanisten yhdisteiden valmistuksen lähtöaineita ja ne ovat laajalti levinneitä luonnossa (esimerkiksi meriorganismit). Pienimolekyyliset alkyylihalidit ovat kemiallisesti passiivisia ja niitä käytetään muun muassa liuottimina (esimerkiksi 1,2-dikloorietaani, kloroformi ja dikloorimetaani). Polyhalogenoituja alkyylihalideja käytetään muun muassa anestesialääkkeinä (halotaani) ja lämmönsiirtoon kylmälaitteissa (freonit). Primävriset tai sekundääiset alkylihalidit voivat reagoida nukleofiilisessä substituutiossa, kun nukleofiili korvaa halogeeniatomin.

## Valmistus

Alkyylihalideja voidaan valmistaa alkeeneista ja alkyyneista additioreaktiossa sekä alkaaneista radikaalireaktioiden avulla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alkyylihalidit Wikimedia Commonsissa
# Plasma

Plasmapallo
**Plasma** on aineen olomuoto, jossa atomit ovat menettäneet elektroneja eli ionisoituneet. Plasma koostuu siis sähköisesti varatuista hiukkasista: elektroneista ja positiivisista ioneista. Plasma reagoi herkästi sähkö- ja magneettikenttiin ja plasman oma liike myös luo sähkömagneettisia kenttiä (ks. sähkömagnetismi).

Auringosta sinkoutuu jatkuvasti plasmaa avaruuteen aurinkotuulena, ja sen törmätessä maan ilmakehän ulompiin osiin syntyy revontulia. Vihertävän keltainen väri syntyy suurella nopeudella liikkuvien elektronien törmätessä happiatomeihin. Elektroni menettää osan liike-energiastaan, jonka happiatomi muuttaa näkyväksi valoksi. Plasman tutkiminen on luonut oman tieteenalan, (avaruus)plasmafysiikan.

Plasmasta aikaisemmin käytettyä rinnakkaisnimeä "plastma" pidetään nykyään vanhentuneena eikä enää suositeltavana.

## Plasman muodostuminen

Plasmaa syntyy korkean lämpötilan (vähintään 2 000–8 000 K) vaikutuksesta ja sähkökentässä kiihdytettyjen hiukkasten törmäillessä atomeihin irrottaen niistä elektroneja. Plasma koostuu elektroneista ja positiivisista ioneista. On myös esitetty, että jopa 99 % tai ylikin maailmankaikkeuden tunnetusta aineesta (vrt. pimeä aine) olisi plasmaa.

## Plasman sovellukset

Plasmaa käytetään muun muassa loisteputkissa ja hitsauksessa. Fuusioreaktoreiden kammioiden plasman tutkimuksessa hyödynnetään magnetohydrodynamiikkaa. Rakettitekniikassa niitä moottoreita, joita nykyisin kutsutaan ionimoottoreiksi, kutsuttiin ennen plasmamoottoreiksi.

## Aiheesta muualla

* Free plasma physics books and notes
* Plasma Science and Technology
* Plasma on the Internet comprehensive list of plasma related links.
* Introduction to Plasma Physics: M.I.T. Introduction by I.H.Hutchinson
* How to make a glowing ball of plasma in your microwave with a grape (Arkistoitu – Internet Archive) | More (Video) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Michael A. Lieberman, Allan J. Lichtenberg: *Principles of Plasma Discharges and Materials Processing.* Wiley, New Jersey 2005, ISBN 0-471-72001-1.
* R. J. Goldston, P. H. Rutherford: *Plasmaphysik. Eine Einführung.* Vieweg, Braunschweig 1998, ISBN 3-528-06884-1 .
* K.-H. Spatschek: *Theoretische Plasmaphysik. Eine Einführung.* Teubner, Stuttgart 1990, ISBN 3-519-03041-1.
* Rainer Hippler, Sigismund Pfau, Martin Schmidt, Karl H. Schoenbach: *Low Temperature Plasma Physics - fundamental aspects and applications.* Wiley-VCH, Berlin 2001, ISBN 3-527-28887-2.
* Vadim N. Tsytovich: *Lectures on Non-linear Plasma Kinetics.* Springer, Berlin 1995, ISBN 0-387-57844-7.
* Hubertus M. Thomas, Gregor Morfill: *Plasmakristalle an Bord der ISS: Komplexe Plasmen in Schwerelosigkeit.* In: *Physik in unserer Zeit.* 36, Nr. 2, 2005, ISSN 0031-9252.

Aineen olomuodot
kiinteä • neste • kaasu • plasma

jähmettyminen ↔ sulaminen • höyrystyminen ↔ tiivistyminen • härmistyminen ↔ sublimoituminen

(Bosen–Einsteinin kondensaatti • fermioninen kondensaatti • supralasi • supraneste)
# Ekotoni

**Ekotoni** on kahden erilaisen ekosysteemin reuna- eli vaihettumisvyöhyke, joissa on molempien alueiden piirteitä. Ne ovat usein biologisesti monimuotoisempia alueita ja vielä monimuotoisempia kuin niihin rajautuvat ekosysteemit. Ekotoneja ovat esim. rannat ja metsänreunat.

## Lähteet
# Kaarna

Puun rakenne: 1. sydänpuu, 2. vuosirengas, 3. puuaines, 4. jälsi, 5. nila, ja 6. kaarna.
Montereynmännyn (*Pinus radiata*) kaarnaa
**Kaarna** eli **parkki** on puuvartisten kasvien varsia ympäröivä ja juurien sisäpuolella kasvava kerros, joka suojaa kasvin sisempiä osia vahingoittumiselta ja sairauksilta. Kaarna koostuu kahdesta kerroksesta: ilman täyttämästä korkkisolukosta ja korkkijällestä. Kaarna on välttämätöntä puun nestetasapainolle.

Kaarna imee itseensä huonosti vettä ja on vettä kevyempää eli kelluu hyvin. Metsäpalon sattuessa kaarna voi suojata puuta palamiselta, mikäli kaarna on riittävän paksu. Useille kovakuoriaisille ja muille hyönteisille kaarna tarjoaa elinympäristön.

## Käyttö

Kaarnaa on käytetty nuotan kannattimiin, ongenkohoihin ja kaarnaveneisiin. Nykyään kaarnaa käytetään esimerkiksi polttoaineena puunjalostusteollisuudessa, kasvualustana ja maanparannusaineena. Korkkisolujen vuoksi kaarna on hyvä äänen- ja lämmöneristäjä. Monien puiden kaarnasta saadaan parkkiaineita, joita käytetään nahan parkitsemiseen.

## Katso myös

* korkkikuori
* tuohi
* vuoristoniluri eli vuoristomäntykovakuoriainen

## Lähteet

* Tirri, R.; Lehtonen, J.; Lemmetyinen, R.; Pihakaski, S. & Portin, P.: *Biologian sanakirja*. Otava, 1993. ISBN 951-1-11390-9.

## Aiheesta muualla

* Suomen luontoyrittäjyysverkosto ry.