Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Esihistoria

Etelä-Englannissa sijaitseva Stonehenge on maailman tunnetuimpia esihistoriallisia rakennelmia.
**Esihistoria** tarkoittaa ihmisen menneisyyden ajanjaksoa ennen kirjoitustaidon käyttöönottoa. Historiaksi nimitetään esihistorian jälkeistä aikaa, jota voidaan tutkia kirjallisista lähteistä. Yli 99 % ihmiskunnan olemassaolon ajasta on ollut esihistoriaa. Esihistoriaa tutkivista tieteistä merkittävin on arkeologia.

## Jaottelu

Esihistoria jaetaan paleoliittiseen, neoliittiseen, pronssikauteen, kuparikauteen ja rautakauteen.

* Kivikausi
	+ Varhaispaleoliittinen kausi alkoi noin 2,5 miljoonaa vuotta sitten ja päättyi nykyihmisen ilmaantumiseen 250 000 vuotta sitten.
	+ Keskipaleoliittinen kausi ajoitetaan vuosien 250 000 eaa. ja 30 000 eaa. välille.
	+ Myöhäispaleoliittinen kausi oli vuosien 30 000 eaa. ja 10 000 eaa. välillä.
	+ Neoliittinen kausi alkoi noin 10 000–8 000 vuotta sitten ja kesti noin vuoteen 4 000–2 300 eaa.
* Pronssikausi oli Lähi-idässä noin vuosien 4 000–1 200 eaa. välillä ja Euroopassa noin 2 300–800 eaa. välillä.
* Kuparikausi alkoi Kaakkois-Euroopassa noin vuonna 4 500 eaa. ja koko Euroopassa noin vuonna 2 800 eaa.
* Rautakausi alkoi vuosien 1 100–800 eaa. aikoihin.

Lisäksi Euroopan esihistoria jäsennetään usein seuraavasti:

* varhaispleistoseeni 1,8 Mv – 780 000 eaa.
* keskipleistoseeni 780 000–127 000 eaa.
* myöhäispleistoseeni 127 000–10 000 eaa.
* holoseeni 10 000 eaa. alkaen

## Esihistorian päättyminen

Esihistorian ajasta siirryttiin varhaishistorian aikaan ensimmäisenä Mesopotamiassa ja Egyptissä, joissa syntyivät maailman ensimmäiset korkeakulttuurit sekä kirjoitustaito.

Kiinassa vanhimmat kirjoitukset tunnetaan Shang-dynastian ajalta.

Mesoamerikassa kirjoitustaidon kehittivät olmeekit 700–500 eaa. Heitä seuranneet mayat joko kehittivät itse kirjoituksensa tai luultavammin omaksuivat sen sapoteekeilta tai olmeekeilta. Myös inkojen solmukirjoitus quipu on mahdollisesti kehittynyt ennen eurooppalaisten tuloa ja sisältänyt numerotiedon ohella tavuja, äänteitä ja kertomuksia.

Suomessa katsotaan historian alkavan 1100- ja 1200-lukujen mittaan.

Australiassa esihistoria jatkui 1700-luvulle, sillä alkuperäiset asukkaat eivät olleet kehittäneet kirjoitustaitoa ennen eurooppalaisten tuloa. Jotkin Amazonin sademetsien ja Papua-Uuden-Guinean eristäytyneet alkuperäiskansat elivät länsimaisen määritelmän mukaisesti esihistoriallista aikaa ainakin 1950- tai 1960-luvulle saakka.

## Katso myös

* Esihistoriallinen arkkitehtuuri
* Esihistoriallinen lääketiede
* Esihistoriallinen sodankäynti
* Esihistoriallinen taide
* Esihistoriallinen tekniikka
* Maanviljelyn synty Lähi-idässä

## Lähteet

* Berndl, Klaus et al.: *Maailmanhistoria: Kuvitettu matka läpi historian*.  Parragon, 2007.  ISBN 9781405482837

### Viitteet

## Kirjallisuutta

* Grünthal, Riho (toim.): *Ennen, muinoin: Miten menneisyyttämme tutkitaan*.  (Tietolipas 180)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2002.  ISBN 951-746-332-4

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Esihistoria Wikimedia Commonsissa
# Christ’s College

| Christ’s College |
| --- |
|  |
|  |
| Perustettu | 1505 |
| Opiskelijoita | 412 |
| Jatko-opiskelijoita | 100 |
| Sijainti | Cambridge, Englanti Yhdistynyt kuningaskunta |
| Osoite | St Andrew's Street Cambridge CB2 3BU |
| Yhteistyö | Wadham College (Oxford) |
| www.christs.cam.ac.uk |
| Infobox OK |

Christ's Collegen piha-aluetta.
**Christ’s College** on yksi Cambridgen yliopiston 31 collegesta.

Pappi William Byngham perusti Christ's Collegea edeltäneen *God's House*-nimisen instituution alun perin vuonna 1437. God's House joutui vuonna 1446 muuttamaan kuningas Henrik VI:n uuden projektin King's Collegen tieltä. God's House aloitti uudella paikallaan vuonna 1448 ja sai samana vuonna toimintaluvan kuninkaalta. College saavutti nykyisen muotonsa Englannin kuninkaan Henrik VII:n äidin Lady Margaret Beaufortin laajennusten jälkeen vuonna 1505, jolloin se myös nimettiin uudelleen Christ's Collegeksi. Kuninkaallisen erioikeuden collegen uudelleenperustamiseksi myönsi Henrik VII ja Lady Margaret Beaufortia on siitä lähtien muistettu collegen perustajana. Tästä syystä collegen perustamisvuotena pidetään vuotta 1505.

## Kuuluisia alumneja ja opettajia

* Ralph Cudworth, filosofi, Cambridgen platonisti
* Charles Darwin, luonnontieteilijä
* James Meade, taloustieteilijä
* John Milton, runoilija, liberaalifilosofi
* William Paley, teologi
* Alexander R. Todd, kemisti

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christ’s College Wikimedia Commonsissa

NäytäCambridgen yliopiston colleget

* Christ’s
* Churchill
* Clare
* Clare Hall
* Corpus Christi
* Darwin
* Downing
* Emmanuel
* Fitzwilliam
* Girton
* Gonville and Caius
* Homerton
* Hughes Hall
* Jesus
* King’s
* Lucy Cavendish
* Magdalene
* Murray Edwards (New Hall)
* Newnham
* Pembroke
* Peterhouse
* Queens’
* Robinson
* St Catharine’s
* St Edmund’s
* St John’s
* Selwyn
* Sidney Sussex
* Trinity
* Trinity Hall
* Wolfson
# Eläinten täyttäminen

Täytettyjä afrikkalaisia eläimiä Bourgesin luonnontieteellisessä museossa.
**Eläinten täyttäminen** eli **taksidermia** on taiteenlaji, joka käyttää materiaalina kuollutta eläintä, pyrkii säilyttämään eläimen ulkomuodon ja tekemään eläimestä esineen. Eläimen sisäelimet ja valtaosa luustosta poistetaan. Nahka jätetään, ja sen sisälle laitetaan muita aineita tukemaan ja antamaan muotoa. Täytettyjen eläinten on asennollaan tarkoitus muistuttaa eläviä eläimiä, ja usein eläintentäyttäjän taidon mittana on se, miten elävännäköisiä hän onnistuu eläimistä tekemään. Täytetylle eläimelle tehdään useimmiten alusta tai kiinnike. Silmät poistetaan ja korvataan lasisilmillä.

## Historia

Eläimiä on täytetty tuhansia vuosia osana hautajais-, uhraus- ja palvontamenoja. Ranskalainen ornitologi Jean-Baptiste Bécœur kehitti 1700-luvulla niin kutsutun *Bécoeurin reseptin*, arsenikkipohjaisen säilöntäaineen, jolla saatiin estettyä lihaa syövien bakteerien toiminta. Toinen ranskalainen ornitologi, Louis Dufresne, kehitti eläinten täytön tapoja edelleen ja vuonna 1802 hän saattoi avata Ranskan luonnontieteellisessä museossa maailman suurimman harvinaisten lintujen kokoelman.

## Lainsäädäntö Suomessa

Rauhoitetun eläimen luonnosta ottaminen, hallussapito, täyttäminen ja myyminen vaatii Suomessa ELY-keskuksen luvan.

## Katso myös

* Kylmäkuivaus

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* Kangasperko, Heikki: *Eläinten täyttäminen*. Ajatus 2000.
* Hakuli, Teijo: *Lintujen täyttäminen*. 1988.
* Hellemaa, Aarne: *Eläinten täyttäminen askarteluna ja taiteena*. Otava 1950.
* Kairikko, Juha K.: *Riistalaukauksen jälkeen*. Karisto 1981.
* Kivirikko, K. E.: *Eläinten täyttäminen ja säilyttäminen*. Kustannusosakeyhtiö Kirja 1924.
* Voegler, Robert: *Eläinten täyttäjä*. K. E. Holm 1902.
* *Lyhyt eläinten säilyttämisopas: Ensi ohjeet eläinten säilyttämiseksi*. Turun suomalaisen yliopiston eläintieteellinen museo 1924.

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta eläinten täyttäminen Wikimedia Commonsissa

* Eläin täytettäväksi ohjeita
# Kreikan kansalliskirjasto

| Kreikan kansalliskirjasto |
| --- |
| Εθνική Βιβλιοθήκη της Ελλάδος |
|  Kreikan kansalliskirjasto. |
| Sijainti | Ateena, Kreikka |
| Koordinaatit | 37°58′52″N, 23°43′59″E |
| Tyyppi | kansalliskirjasto  |
| Infobox OK |

**Kreikan kansalliskirjasto** (kreik. Εθνική Βιβλιοθήκη της Ελλάδος, *Ethnikí Vivliothíki tis Elládos*) on Kreikan valtion kansalliskirjasto. Sen vanha rakennus sijaitsee Ateenan keskustassa. Rakennuksen on suunnitellut tanskalainen arkkitehti Theofil Hansen. Rakennus kuuluu Trilogia-nimiseen kolmen uusklassisen rakennuksen ryhmään, joihin kuuluvat myös Ateenan akatemia ja Ateenan yliopiston alkuperäinen rakennus.

Vuodesta 2017 kansalliskirjasto toimii myös Stávros Niárchoksen kulttuurikeskuksessa Kallithéassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Εθνική Βιβλιοθήκη της Ελλάδος. Kansalliskirjaston verkkosivut. (kreikaksi)
# Tunneloituminen

Aaltopaketti kääntyy suurimmaksi osaksi potentiaalivallista takaisin, mutta osa tunneloituu vallin läpi.
**Tunneloituminen** eli **tunneli-ilmiö** on kvanttimekaaninen ilmiö, jonka vuoksi hiukkanen voi tietyllä todennäköisyydellä läpäistä potentiaalivallin, jonka ylittämiseen sillä ei klassisen fysiikan mukaan olisi riittävästi energiaa.

Klassisen fysiikan mukaisena analogiana voidaan ajatella palloa, joka vierii maata pitkin paikassa, jossa on tietyn suuruinen kohouma. Jos pallon liike-energia ennen sen saapumista kohouman kohdalle on suurempi kuin sen potentiaalienergia kohouman huipulla eikä kitkaa tarvitse ottaa huomioon, pallo ylittää kohouman. Muussa tapauksessa näin ei tapahdu, vaan se kääntyy takaisin tulosuuntaansa.

Sen sijaan kvanttimekaniikassa hiukkasen käyttäytymistä on kuitenkin tarkasteltava aaltofunktion ja sitä kuvaavan Schrödingerin yhtälön avulla. Hiukkaseen vaikuttavat sähkömagneettiset ja eräissä tapauksissa myös vahva vuorovaikutus, jotka saavat aikaan, että ollessaan tietyllä alueella sillä on suurempi potentiaalienergia kuin muualla. Tällaista aluetta sanotaan tavallisesti potentiaalivalliksi. Aaltofunktio, jonka neliö kuvaa hiukkasen löytymisen todennäköisyyttä tietyllä alueella, on tällöin sinifunktion muotoinen potentiaalivallin ulkopuolella ja yksinkertaisimmassa muodossaan eksponenttifunktion muotoinen potentiaalivallin sisällä. Jos hiukkanen on alkujaan vallin toisella puolella, sen aaltofunktio on tällä puolella arvoltaan suurempi mutta ei sen toisellakaan puolella ole tarkalleen nolla. Tästä seuraa, että hiukkasella on jokin todennäköisyys joutua vallin toiselle puolelle. Ilmiön todennäköisyys on sitä suurempi, mitä kapeampi potentiaalivalli on ja mitä pienempi energia sen ylittämiseen klassisen fysiikan mukaan tarvittaisiin.

## Esimerkkejä

Tunneli-ilmiö esiintyy elektroneilla eräissä puolijohdelaitteissa kuten tunnelidiodissa. Tunneli-ilmiön vuoksi sähkövirta kulkee myös kahden suprajohtavan kappaleen välissä olevan ohuen eristeen läpi, mitä sanotaan Josephsonin ilmiöksi.

Tunneli-ilmiöön perustuu myös alfahajoaminen. Alfahiukkasen potentiaalienergiaan vaikuttavat toisaalta atomiytimessä nukleonien välillä vaikuttava vahva vuorovaikutus, toisaalta positiivisesti varautuneiden hiukkasten välillä vaikuttava sähköinen poistovoima. Näiden yhteisvaikutuksesta hiukkasen potentiaalienergia ensin kasvaa sen etääntyessä ytimestä mutta alkaa sitten nopeasti laskea sen päätyessä vahvan vuorovaikutuksen vaikutusalueen ulkopuolelle, joten ytimen ympärille muodostuu potentiaalivalli. Alfa-aktiivisia ovat ytimet, joissa alfahiukkasen potentiaalienergia on suurempi kuin sen ulkopuolella. Klassisen fysiikan mukaan ydin olisi stabiili, verrattavissa palloon mäen huipulla olevassa kuopassa, mutta kvanttimekaanisesti alfahiukkasen aaltofunktio ulottuu vallin ulkopuolelle, minkä vuoksi tällaisilla ytimillä on tietty todennäköisyys hajota eli ne ovat radioaktiivisia.

## Lähteet
# Aurinkokeskinen maailmankuva

Kaiverrus aurinkokeskisestä maailmankuvasta. Teoksessa Andreas Cellarius, *Harmonia Macrocosmica*, 1708,
**Aurinkokeskinen maailmankuva** eli **heliosentrinen maailmankuva** (kreikan *΄Ηλιος* eli *Helios*, aurinko) on tähtitieteellinen teoria, jonka mukaan kaikki muut taivaankappaleet kiertävät Aurinkoa, vaikkakin Kuu kiertää samalla Maata. Menneinä vuosisatoina sen vahvin kilpailija oli maakeskinen eli geosentrinen maailmankuva, jonka mukaan muut taivaankappaleet kiersivätkin maata.

Eräinä ensimmäisinä aurinkokeskistä todellisuuskäsitystä ehdottivat luultavasti pythagoralaiset 300-luvulla eaa. Samaa ehdottivat antiikissa monet muutkin, mutta tämä näkemys ei kuitenkaan yleistynyt. Käyttöön vakiintui Ptolemaioksen maakeskinen teoria. Tarvetta parempaan teoriaan ei ollut, koska teoria kykeni selittämään havainnot riittävän tarkasti.

Aurinkokeskisen teorian yleistyminen alkoi vasta 1500-luvulla Nikolaus Kopernikuksen esittämänä versiona. Kopernikus oli puolalainen tutkija, joka ensimmäisenä esitti mullistavan ajatuksen, jonka mukaan planeetat, Maa niiden mukana, kiertävät Aurinkoa. Lopullisen hyväksynnän teoria saavutti Galileo Galilein, Tyko Brahen, Johannes Keplerin ja Isaac Newtonin vaikutuksesta, ainakin eurooppalaisen tieteen piirissä. Galilei teki teorian tunnetuksi. Brahen havainnot planeettojen liikkeistä ja Keplerin työ tämän havaintoaineiston kanssa olivat ristiriidassa maakeskisen mallin kanssa, ja Newtonin painovoimalaki tarjosi mallille selkeän ja yksinkertaisen teoreettisen selityksen, joka lisäksi tuotti erittäin tarkkoja ennusteita. Kopernikuksesta alkanutta todellisuuskäsityksen muutosta kutsutaan usein kopernikaaniseksi vallankumoukseksi.

1700- ja 1800-luvulla kuitenkin ilmeni, että Aurinko on vain yksi tähti muiden joukossa. 1900-luvun alussa ilmeni, että Linnunrata on vain yksi galaksi muiden joukossa. Sitten huomattiin, että Linnunrata muodostaa noin 60 muun galaksin kanssa Paikallisen ryhmän, joka on vain yksi galaksiryhmä muiden joukossa ja sitten, että Paikallinen galaksiryhmä kuuluu Neitsyen superjoukkoon, joka on vain yksi superjoukko muiden joukossa. Lisäksi kun ilmeni, että Aurinko on vain yksi tähti muiden joukossa, syntyi pohdinta siitä, onko olemassa muitakin aurinkokuntia. 1990-luvulla varmistui, että niitä on. Näin lyhytikäiseksi jäänyt aurinkokeskinen teoria osoittautui yhdeksi askeleksi tiellä, joka johti maailmankaikkeuden keskipisteen siirtymiseen yhä kauemmas ihmisestä ja sai Maan yhä vähemmän näyttämään erityisasemassa olevalta.

Nykykäsityksen mukaan, johon on vaikuttanut voimakkaasti muun muassa suhteellisuusteoria, kaikki kaikkeuden pisteet ovat fysikaalisesta näkökulmasta samassa asemassa, jolloin mitään tiettyä pistettä ei voida asettaa erikoisasemaan muihin nähden. Tällöin kaikkeuden keskipisteen määrittäminen ei ole mielekästä.
# Hermippe

| Hermippe |
| --- |
|  |
| Löytäminen |
| Löytäjät | Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan T. Kleyna |
| Löytöaika | 2001 |
| Kiertoradan ominaisuudet |
| Planeetta | Jupiter |
| Keskietäisyys | 21 300 000 km |
| Eksentrisyys | 0,2123 |
| Kiertoaika | 634 d |
| Inklinaatio | 150,887 |
| Fyysiset ominaisuudet |
| Päiväntasaajan halkaisija | 2,0 km |
| Pinta-ala | 50,27 km2 |
| Massa | 8,9920 x 10 kg |
| Keskitiheys | 2,6 g/cm3 |
| Painovoima pinnalla | 0,002 m/s2 |
| Pakonopeus pinnalla | 9 km/s |
| Infobox OK |

**Hermippe** on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, epäsäännöllinen, Ananke-ryhmän kuu. Sen löysi ryhmä Havaijin yliopiston astronomeja vuonna 2001. Kuu sai silloin väliaikaiseksi nimekseen S/2001 J 3. Hermippe on läpimitaltaan noin 4 kilometriä ja se kiertää Jupiteria noin 21,3 miljoonan kilometrin etäisyydellä kiertoajan ollessa 634 päivää. Radan inklinaatio on 151° ja eksentrisyys 0,2123.

Nykyisen nimensä kuu on saanut kreikkalaisesta mytologiasta.

## Lähteet

Jupiterin kuut

|  |  |
| --- | --- |
| Amalthea-ryhmä | * Metis
* Adrastea
* Amalthea
* Thebe
 |
| Galilein kuut | * **Io **Europa **Ganymedes **Kallisto**
 |
| Themisto-ryhmä | * Themisto
 |
| Himalia-ryhmä | * Leda
* Himalia
* Lysithea
* Elara
* Dia
 |
| Carpo-ryhmä | * Carpo
* *S/2003 J 12*
* *S/2011 J 1*
 |
| Ananke-ryhmä | * Ananke
* Praxidike
* Harpalyke
* Iocaste
* Euanthe
* Thyone
* Euporie
* Eupheme
* *S/2003 J 18*
* *S/2010 J 2*
* *S/2016 J 1*
* Thelxinoe
* Helike
* Orthosie
* *S/2022 J 3*
* *S/2021 J 2*
* *S/2003 J 16*
* *S/2021 J 1*
* Hermippe
* Mneme
* *S/2017 J 10*
 |
| Carme-ryhmä | * *S/2022 J 1*
* *S/2022 J 2*
* *S/2016 J 3*
* Herse
* *S/2003 J 10*
* Pasithee
* Chaldene
* Arche
* Isonoe
* Erinome
* Kale
* Aitne
* Taygete
* *S/2003 J 9*
* Carme
* Eirene
* *S/2003 J 19*
* Kalyke
* Eukelade
* Kallichore
 |
| Pasiphaë-ryhmä | * Philophrosyne
* Eurydome
* *S/2003 J 23*
* Hegemone
* Pasiphaë
* Sponde
* Cyllene
* Megaclite
* *S/2003 J 4*
* *S/2016 J 4*
* Callirrhoe
* Sinope
* Autonoe
* Aoede
* *S/2011 J 2*
* *S/2010 J 1*
* Kore
* *S/2003 J 2*
* *S/2017 J 1*
 |