Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Soba

Soba-nuudeleita *zarulla*.
Kake soba
Mori soba
**Soba** (jap. 蕎麦) on nimi japanilaisille ohuille nuudeleille, jotka valmistetaan tattarijauhoista. Sobaa tarjotaan joko viileänä kastikkeen kanssa tai kuumassa liemessä nuudelikeittona. Japanissa myös mitä tahansa ohutta nuudelia voidaan kutsua sobaksi erotuksena paksuista, vehnästä valmistetuista udon-nuudeleista.

Soba-nuudeleita tarjotaan Japanissa useissa eri tilanteissa. Ne ovat suosittu ja halpa pikaruoka esimerkiksi rautatieasemilla. Niitä tarjoillaan myös kalliissa ja erikoistuneissa ravintoloissa. Niitä valmistetaan myös kotiruokana.

Säädösten mukaan nuudeleissa pitää olla vähintään 30 prosenttia tattarijauhoja, jotta niitä voidaan kutsua sobaksi, vaikka tattaripitoisemmat nuudelit ovatkin halutumpia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Soba Wikimedia Commonsissa

* Soba-nuudelien valmistaminen (englanniksi)
# Walter Lippmann

Walter Lippmann vuonna 1936.
**Walter Lippmann** (23. syyskuuta 1889 New York – 14. joulukuuta 1974 New York) oli yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija.

Lippmann opiskeli filosofiaa ja valtiotiedettä Harvardin yliopistossa ja ryhtyi sitten lehtimieheksi. *The New Republic* -lehden ohella Lippmann tunnettiin *New York Herald Tribunen* liberaalina kolumnistina, josta tuli esikuva monille kansainvälisen politiikan toimittajille ympäri maailman. Muun muassa Max Jakobson ilmaisee teoksessaan *Pelon ja toivon aika* suurta arvostusta Lippmannia kohtaan.

Lippmann oli mukana valmistelemassa Versailles’n rauhankonferenssia. Hän arvosteli kolumneissaan hyvin voimakkaasti Vietnamin sotaa. Hän sai Pulitzer-palkinnon vuosina 1958 ja 1962 kolumnistina.

Lippmannin kolumneja julkaisi myös *Helsingin Sanomat*. Lehtitekstiensä ohella Lippmann julkaisi kymmeniä kansainvälistä politiikkaa kuvaavia kirjoja, joista vuoden 1947 *The Cold War* antoi nimen kylmän sodan aikakaudelle.

## Teokset

* *A Preface to Politics* (1913) ISBN 1-59102-292-4
* *Drift and Mastery* (1914) ISBN 0-299-10604-7
* *Public Opinion* (1922) ISBN 0-02-919130-0
	+ Project Gutenbergissa
* *The Phantom Public* (1925) ISBN 1-56000-677-3
* *A Preface to Morals* (1929) ISBN 0-87855-907-8
* *The Good Society* (1937) ISBN 0-7658-0804-8
* *U.S. Foreign Policy: Shield of the Republic* (1943)
* *The Cold War* (1947) ISBN 0-06-131723-3
* *Essays in the Public Philosophy* (1955) ISBN 0-88738-791-8

## Lähteet
# Stigma (häpeäleima)

**Stigma** eli **häpeäleima** tarkoittaa yhteisön hyvin kielteistä ja usein perusteetonta asennoitumista henkilöön. Leimautuminen eli stigmatisoituminen aiheuttaa henkilölle häpeää, kärsimystä ja itsearvostuksen vähenemistä.

## Syyt

Leimautuminen johtuu usein kielteisistä ennakkoluuloista. Ne voivat olla asenteita tai pelon, inhon tai vihan tunteita. Ennakkoluulot syntyvät asiallisen tiedon puutteesta, minkä syynä on usein asian tabuluonteisuus. Tästä syntyy noidankehä.

## Ilmeneminen

Leimaaminen on usein suoraa, kuten sitä, että muut ihmiset karttavat tai torjuvat henkilöä. He saattavat luonnehtia häntä vain stigmatisoidun asian, kuten hänen sairautensa perusteella. Epäsuora leimaaminen taas ilmenee niin, että kanssaihmiset esimerkiksi esittävät häpeällisiä kommentteja sairaudesta tai mediassa esitetään siitä loukkaavia tulkintoja.

Sisäinen stigma tarkoittaa, että ihminen leimaa itse itsensä, eikä esimerkiksi kerro siksi sairaudestaan. Hän ei usko kelpaavansa mihinkään eikä kenellekään, mikä voi johtaa passiivisuuteen ihmissuhteissa, työnhaussa tai työhönpaluussa sairastumisen jälkeen. Mitä heikompi itsearvostus on, sitä suuremmaksi leiman merkitys kasvaa, mikä taas heikentää itsearvostusta. Leimautumisen pelko voi myös aiheuttaa sen, että tulkitsee vahingossa toisten käytöksen tai sanomiset virheellisesti leimaaviksi.

Sairauden kohdalla leimautumisen pelko voi johtaa oireiden salaamiseen, viivyttelyyn avun hakemisessa tai siihen, että kuntoutuminen ei etene.

## Vähentäminen

Stigmaa voi vähentää levittämällä asianmukaista tietoa. Pelkkä tieto ei kuitenkaan välttämättä itsessään saa aikaan asennemuutosta, koska ihmiset käyttäytyvät tottumustensa mukaan ja tunnepohjaisesti. Eräs tapa rikkoa lukkiutuneita asenteita on huumori. Läheisten tuki on leimautuneelle tärkeää, mutta saattaa olla, että hän ei ole stigman takia kertonut läheisilleen asiasta.

Henkilökohtaisella tasolla leima lievenee, jos henkilöllä on muuta mietittävää, kuten toimiva arkielämä ja harrastuksia. Mahdollisen itsensä stigmatisoinnin tunnistaminen antaa suhteellisuudentajua, jolloin jää tilaa itsearvostukselle.

## Lähteet
# Roomalainen riitus

Roomalaisen riituksen mukainen messukirja vuodelta 1962. Kyseinen versio on edelleen katolisessa kirkossa käytetyn tridentiinisen messun hyväksytty muoto.
**Roomalainen riitus** (lat. *Ritus Romanus*) on katolisen kirkon yleisin jumalanpalvelusjärjestys. Sen piiriin kuuluvat muodostavat ylivoimaisen enemmistön maailman katolilaisista. Riitus koskee jumalanpalveluksessa – ennen kaikkea messussa – käytettävää tekstiä, riittien toimitusta sekä kirkollista kalenteria. Historiansa aikana roomalainen riitus on laajentunut ja muuttunut jonkin verran muiden katolisten jumalanpalvelusjärjestysten tavoin.

Roomalaisen riituksen juuret ovat Rooman seurakunnassa ensimmäiseltä vuosisadalta eteenpäin kehittyneissä käytännöissä. Riituksen mukaisen messun ydinosat pysyivät melko muuttumattomina Gregorius I:n ajoilta (590–604) vuoteen 1570 asti, jolloin Pius V:n uudistettu jumalanpalvelusjärjestys astui voimaan. Uudistuksen yhteydessä roomalainen riitus standardisoitiin ja määrättiin käyttöön kaikissa latinalaisen kirkon hiippakunnissa ja sääntökunnissa, joiden oma jumalanpalveluskäyttö oli alle 200 vuotta vanha.

Riituksen liturginen kieli on perinteisesti ollut latina. Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen jälkeen Paavali VI kuitenkin julkisti vuonna 1969 uudistetun jumalanpalvelusmuodon, jossa katolinen messu saatettiin toimittaa latinan lisäksi myös kansankielisenä. Kansankielinen messu on tämän jälkeen yleistynyt katolisessa maailmassa, ja nykyisin valtaosa roomalaisen riituksen jumalanpalveluksista seuraa kansankielistä versiota latinankielisen sijaan. Vuonna 2007 Benedictus XIV:n *Summorum Pontificum* salli uudelleen vuoden 1962 messukirjan mukaisen tridentiinisen messun käytön Paavali VI:n messun rinnalla tietyin ehdoin. Tätä ennen paikalliset piispat olivat saaneet päättää tridentiinisen messun käytöstä, ja käytännöt kirkon sisällä olivat vaihdelleet. Benedictus määritteli messun molemmat muodot keskenään tasavertaisiksi, ja niiden täsmennettiin palvelevan eri tarkoitusta: *Novus Ordo* edustaa messun tavanomaista muotoa, kun taas tridentiininen messu edustaa sen erityislaatuista muotoa.

Suomessa roomalainen riitus on ollut käytössä keskiajalla vain rajallisesti. Turun hiippakunnassa käytettiin omaa dominikaaniseen riitukseen perustuvaa liturgista käytäntöä luultavasti 1200-luvun lopulta lähtien, joskin käytännössä yksityiskohdat ovat voineet poiketa seurakunnasta riippuen ainakin 1400-luvulle asti, jolloin käyttöä pyrittin yhdenmukaistamaan. Viipurin, Rauman ja Kökarin fransiskaanikonventeissa on sen sijaan ollut käytössä roomalaisen riituksen fransiskaaninen traditio, joka erosi varsinaisesta Rooman käytöstä muun muassa pyhimysten muistopäivien osalta.

## Katso myös

* Katoliset riitukset (liturgia)
* Idän katoliset kirkot

## Lähteet
# Muinaisranska

| Muinaisranska |
| --- |
| Tiedot |
| Ajoitus | n. 800 – 1400 |
| Kirjaimisto | latinalaiset aakkoset |
| Kielitieteellinen luokitus |
| Kielikunta | indoeurooppalaiset kielet |
| Kieliryhmä | itaaliset kielet – romaaniset kielet – länsiromaaniset kielet – d’oïl-kielet |
|
Ohje
 |
| Infobox OK |

**Muinaisranska** (*franceis, françois* tai *romanz*; nykyranskaksi *ancien français*) on nykyisen Ranskan pohjoisosassa noin 700-luvun jälkipuoliskolta 1300-luvulle puhuttu romaaninen kieli. Kieli oli luonteeltaan varsin epäyhtenäinen, ja sen muodosti joukko keskenään ymmärrettäviä paikallismurteita. *Île-de-Francen* alueella puhuttu murre nousi 1100-luvulta alkaen vähitellen johtavaan asemaan, mikä liittyi kiinteästi keskiajan jälkipuoliskolla tapahtuneeseen kuninkaanvallan nousuun sekä paikallaan pysyvän hovin perustamiseen Ranskassa. Muinaisranska kehittyi 1300-luvulla keskiranskaksi, joka puolestaan on nykyranskan suora edeltäjä.

Muinaisranska kehittyi muiden romaanisten kielten tapaan latinasta, joka oli levinnyt nyky-Ranskan pohjoisosiin Julius Caesarin valloitusretkien myötä 58–51 eaa., siinä missä eteläisin Ranska oli kuulunut Rooman valtakunnan piiriin jo vuodesta 121 eaa. lähtien ja tämän vuoksi latinalaistunut huomattavasti muuta Ranskaa aiemmin. Pääosin kelttiläistä gallia puhunut väestö omaksui useiden vuosisatojen kuluessa latinan kielen ennen kaikkea koulutuksen kautta ja latinankielisyyden tuomien sosioekonomisten etujen vuoksi. Muinaisranskaan jäi verraten vain vähän vaikutteita gallian kielestä: substraattivaikutuksen kautta nykyranskassa on jäljellä vain noin 70 gallialaisperäistä sanaa, joista useimmat liittyvät maanviljelyyn ja arkielämään. Frankit valloittivat nykyisen Pohjois-Ranskan roomalaisilta 400-luvulla, mutta heidän puhumansa germaaninen muinaisfrankki ei siitä huolimatta syrjäyttänyt paikallisten romaanista kielimuotoa. Frankkien kielestä tuli silti vaikutteita esimerkiksi lainasanojen muodossa muinaisranskan varhaisiin muotoihin.

Muinaisranska on ymmärretty latinasta erilliseksi kieleksi viimeistään 800-luvun alussa. Toursin kirkolliskokouksessa vuonna 813 tehtiin päätös, jonka mukaan saarna toimitettaisiin jatkossa ”kansankielisenä” eikä latinaksi, mikä tarkoittaa, että kielet ovat erkaantuneet tässä vaiheessa toisistaan niin paljon, että keskinäinen ymmärrettävyys niiden välillä on katkennut. Vanhin säilynyt muinaisranskankielinen teksti on Strasbourgin valojen ”romaaninen” osuus vuodelta 842.

## Lähteet
# Tempo

Metronomi.
**Tempo** on musiikkitermi, joka määrittää kappaleen nopeuden. Sana *tempo* juontuu italian kielestä, jossa se tarkoittaa yleensä aikaa. Kappaleen ihanteellinen esitystempo merkitään nuotteihin tavallisesti käyttämällä vakiintuneita italialaisperäisiä ilmaisuja.

Tempo voidaan ilmaista myös täsmällisesti lukuna. Esimerkiksi tempo 120 tarkoittaa 120 iskua minuutissa. Tästä merkintätavasta käytetään toisinaan ilmaisua *BPM* (*beats per minute*).

Joitakin tempomerkintöjä hitaimmasta nopeimpaan summittaisessa järjestyksessä:

| Italiaksi | Suomeksi |
| --- | --- |
| Larghissimo | erittäin hitaasti |
| Largo | hyvin hitaasti |
| Lento | hitaasti |
| Grave | raskaasti |
| Adagio | hitaasti |
| Andante | käyden |
| Andantino | kepeästi käyden |
| Moderato | kohtalaisesti |
| Allegro | nopeasti |
| Allegro vivace | eloisan nopeasti |
| Presto | kiireisesti |
| Prestissimo | erittäin kiireisesti |

Sanalliset tempomerkinnät ovat hyvin tulkinnanvaraisia. Haluttaessa ilmaista tempo täsmällisesti voidaan ilmoittaa iskujen määrä minuutissa (niin sanottu MM- eli Mälzelin metronominotaatio) tai määrättyjen (yleensä neljäsosa) nuottien määrä minuutissa. Joillakin 1900-luvun säveltäjillä, kuten Béla Bartókilla, on myös ollut tapana ilmoittaa kappaleen kokonaiskesto, joka auttaa arvioimaan oikeaa tempoa.

Tempon muutoksille on omat niin ikään italialaisperäiset ilmaisunsa. Näistä tyypillisimmät ovat *accelerando* (kiihdyttäen) ja *ritardando* (hidastaen). Halutun tempomuutoksen määrää voidaan vielä tarkentaa etuliitteillä *molto* (paljon) tai *poco* (vähän).

Temposanoja voi muuntaa diminutiivimuodoilla (*adagietto* "vähän hitaasti") tai superlatiiveilla (*prestissimo* "erittäin nopeasti") tai ilmaisulla *ma non troppo* ("muttei liikaa").

## Harvinaisempia tempomerkintöjä

Joitakin harvinaisempia tempomerkintöjä| Italiaksi | Suomeksi |
| --- | --- |
| Amorevole tai Amoroso | rakastettavasti, hyväilevästi, viehättävästi |
| Animoso | vireästi, uljaasti |
| Apassionato | intohimoisesti |
| Appenato | tuskallisesti, kärsien |
| Giubiloso | riemuisasti |
| Piacevole | miellyttävästi |

## Tempomerkintöjä muilla kielillä

Monet säveltäjät ovat käyttäneet saksankielisiä tempomerkintöjä. Näitä ovat esimerkiksi:

* *Langsam* – hitaasti
* *Mäßig* – kohtalaisesti
* *Lebhaft* – eloisasti
* *Rasch* – nopeasti
* *Schnell* – nopeasti

## Lähteet

* Laurila, Lepo: *Musiikkisanasto*.  Helsinki:  Musiikki Fazer, 1988.
* Laurila, Lepo: *Musiikkisanasto*.  Helsinki:  Musiikki Fazer, 1968.

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tempo Wikimedia Commonsissa
# Syntaksi

**KielitiedeKielen rakenne ja kirjoitus**

Syntaksi (Lauseoppi)
Morfologia (Muoto-oppi)
Fonologia (Äänneoppi)
Fonetiikka (Ääntöoppi)
Oikeinkirjoitus (Ortografia)

**Kielen tutkimus**

Stilistiikka · Pragmatiikka
Dialektologia · Leksikologia
Historiallis-vertaileva kielitiede
Semantiikka

**Tieteenaloja**

Kielifilosofia
Kielihistoria
Neurolingvistiikka
Psykolingvistiikka
Sosiolingvistiikka
Kieliteknologia
Käännöstiede
Diskurssianalyysi

**Syntaksi** eli **lauseoppi** on kielitieteen osa-alue, joka tutkii sitä, miten sanat yhdistyvät suuremmiksi kokonaisuuksiksi, kuten lauseiksi. Syntaktisen tutkimuksen keskiössä ovat lauseen rakennesuhteiden, eli konstituenssin ja dependenssin, sekä syntaktisten roolien selvittäminen ja kuvaus.

Kielitieteessä syntaksiin kuuluu sanojen luokittelu eri lauseenjäseniksi sen perusteella, mikä on niiden tehtävä suuremmassa kokonaisuudessa, kuten lausekkeessa tai lauseessa. Myös sanan sanaluokka voi olla eräänä kriteerinä lauseenjäsenelle. Niin sanotun perinteisen kieliopin mukaan lauseenjäseniä ovat esimerkiksi predikaatti, subjekti, objekti, attribuutti ja adverbiaali.

Semiotiikassa syntaktinen näkökulma tarkoittaa merkkien yhdistelyn sääntöjä ja niiden tutkimista.

Syntaksin ja semantiikan eroa selventää kielitieteilijä Noam Chomskyn 1957 esittämä lause:

engl. *Colorless green ideas sleep furiously.*
suom. *Värittömät vihreät ajatukset nukkuvat raivokkaasti.*
Lause on syntaktisesti korrekti mutta semanttisesti mieletön. Lause ei ole semanttisesti järkevä myöskään vaikka sanojen järjestystä muutetaan eli "kieliopin" vaihtaminen ei tee lauseesta järkevää.

Toiminnalliset aivokuvantamismenetelmät (fMRI) osoittavat, että kieli on aivojen erillisistä yksiköistä muodostuva neurologinen kokonaisuus. Ihmisen kyky prosessoida syntaksia eroaa muista kognitiivisista taidoista, sillä syntaksin ominaisuus on edustettuna vasemmalla aivopuoliskolla, Brocan alueen läheisyydessä. Kielen muut ymmärtämiseen ja tuottamiseen liittyvät alueet, kuten esimerkiksi semantiikka ja sanavarasto, sijaitsevat taas ohimo- ja päälakilohkon läheisyydessä.

## Syntaktisia malleja

Syntaktisilla malleilla tarkoitetaan tapoja, joilla lauseita ja niiden rakennetta kuvataan. Näihin malleihin kuuluvat muun muassa transformaatiokielioppi, dependenssimalli ja niin kutsuttu *perinteinen kielioppi*.

## Ohjelmoinnissa

Tietojenkäsittelytieteessä, etenkin ohjelmointikielissä, syntaksiin kuuluu varattujen sanojen ja lauseiden tunnistus. Ohjelmointikielen syntaksilla viitataan usein kielen kielioppisääntöihin. Tilastotieteen ohjelmistojen yhteydessä syntaksilla tarkoitetaan myös ohjelmassa suorittavien toimintojen ohjelmointikielistä listausta, komentojonoa.

## Katso myös

* Sanajärjestys

## Lähteet

* Vilkuna, Maria: *Suomen lauseopin perusteet*.  Edita, 2000.  ISBN 951-37-2021-7
* Hakulinen, Auli & Karlsson, Fred: *Nykysuomen lauseoppia*.  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1995.  ISBN 951-717-844-1

### Viitteet
# Ukrainan latinalaiset aakkoset

Esimerkkejä latinalaisten aakkosten käytöstä lviviläisissä katukylteissä
**Ukrainan latinalaiset aakkoset** (ukr. Українська латиниця, *Ukrajinska latynytsja*) viittaavat latinalaisten aakkosten käyttöön ukrainan kielen kirjoittamiseen. Nykyään ukrainaa kirjoitetaan lähes yksinomaan kyrillisin aakkosin. Latinalaisia aakkosia käytetään kuitenkin ukrainan kielen translitterointiin.

## Historiallinen tausta

*Pääartikkeli: Aakkossota*
1800-luvulla Itävalta-Unkariin kuuluneessa Galitsiassa, jonka asukkaat olivat enimmäkseen ukrainalaisia, käytiin keskustelua siitä, pitäisikö kieltä kirjoittaa latinalaisin vai kyrillisin aakkosin. Tätä keskustelua kutsutaan nimellä aakkossota. Latinalaisten aakkosten käyttöönoton puolesta puhuivat mm. Josip Lozynskyi. Vahvasti puolan kielestä vaikutteita ottava aakkosto sai myös osakseen kritiikkiä mm. Josyp Levytskyilta ja Markijan Šaškevytšilta. Erityisesti Šaškevytš nosti kritiikissään esiin mm. sen, että latinalaisilla aakkosilla ei ollut historiallista sidettä juuri ukrainan kieleen ja että kyrilliset aakkoset sopivat paremmin ukrainassa esiintyvien äänteiden kuvaamiseen yhdellä merkillä. Lisäksi hän pelkäsi vierasperäisen aakkoston käyttöönoton hidastavan ukrainalaisten koulutustason nostamista.

1850-luvulla latinalaisiin aakkosiin siirtymisestä alettiin puhua uudelleen, joskin ei juurikaan julkisesti. Tällä kertaa mallia haettiin tšekin kielestä ja ehdotuksen latinalaisista aakkosista julkaisi Josef Jireček.

Neuvostoliiton alkuvaiheissa esim. Serhi Pylypenko ehdotti, että ukrainaa voitaisiin alkaa kirjoittaa latinalaisin aakkosin, jotta kommunistisen vallankumouksen levittäminen läntiseen Eurooppaan onnistuisi helpommin.

## Ukrainan itsenäistymisen jälkeen

Neuvostoliiton romahdettua Ukrainassa on pyritty käyttämään latinalaisia aakkosia enimmäkseen translitterointiin. Lainopillisista termeistä vastaava komitea antoi ensimmäisen suosituksensa yhtäläisistä translitterointiohjeista vuonna 1996. Ukrainan hallitus antoi vuonna 2010 viimeisimmän suosituksensa erisnimien translitteroimisesta:

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Kyr.** | А | Б | В | Г | Ґ | Е | Є | З | Ж |
| **Lat.** | A | B | V | H | G | E | Ye, ie | Z | Zh |
| **Kyr.** | Й | И | Ї | Йй | К | Л | М | Н | О |
| **Lat.** | Y | I | Yi, i | Y, i | K | L | M | N | O |
| **Kyr.** | П | Р | С | Т | У | Ф | Х | Ц | Ч |
| **Lat.** | P | R | S | T | U | F | Kh | Ts | Ch |
| **Kyr.** | Щ | Ю | Я |  |
| **Lat.** | Shch | Yu, iu | Ya, ia |

Vuonna 2018 Ukrainan silloinen ulkoministeri Pavlo Klimkin ehdotti, että latinalaiset aakkoset otettaisiin käyttöön kyrillisten rinnalle. Hänen ehdotuksensa tuomittiin laajalti. Latinalaisten aakkosten käyttöönottoa on vastutettu mm. sillä, että se katkaisisi ukrainalaisten siteet historiaansa. Latinalaisten aakkosten puolustajat ovat sen sijaan pyrkineet linkittämään kyrillisten aakkosten käytön siihen, että Ukraina olisi sitä kautta osa ns. "venäläistä maailmaa".

## Lähteet
# Cool Japan

Akihabaran pääkatua vuonna 2007. Akihabaraa on pidetty Japanin populaarikulttuurin keskuksena ja Cool Japan -keskustelun myötä sitä on kohennettu.
**Cool Japan** (jap. クールジャパン) on käsite, liike tai politiikka, jonka mukaan Japani on maailmanlaajuinen viihteen, teknologian, taiteen, muodin, musiikin ja nykykulttuurin muotisuuntausten luoja.

Toimittaja Douglas McGray kirjoitti *Foreign Policy* -lehdessä vuonna 2002, että Japanin todellinen valta tuli sen populaarikulttuurin, kuten mangan, animen ja pelien, vetovoimasta. Kirjoitus käännettiin japaniksi seuraavana vuonna ja se sai monet japanilaiset suhtautumaan maansa populaarikulttuuriin vakavasti. Cool Japanista tuli suosittu puheenaihe poliitikkojen, muun muassa Tarō Asōn, parissa. Japanin vientijärjestö JETRO ilmoitti, että vuosina 1992–2004 Japanin ulkomaanvienti oli kasvanut keskimäärin 20 prosenttia, mutta animen, mangan, muodin ja elokuvien vienti oli kasvanut 300 prosenttia.

*Henkien kätkemä* voitti parhaan animaatioelokuvan Oscar-palkinnon vuonna 2003 ja Japanin hallitus alkoi pian tukea otaku-kulttuuria. Ulkoministeriön vuoden 2004 julkaisussa viitattiin Cool Japaniin ja ehdotettiin, että maan taloutta, yhteiskuntaa ja kulttuuria voisi piristää vahvistamalla Japanin brändiä, erityisesti levittämällä maan ”niin sanottua alakulttuuria, kuten animaatiota, elokuvia, sarjakuvia (mangaa) ja japanilaista keittiötä”. Asō nimitettiin Japanin pääministeriksi syyskuussa 2008. Hän sanoi julkisesti, että aikoi käyttää Cool Japanin pehmeää valtaa parantaakseen talous- ja kansainvälisiä suhteita. Julkinen keskustelu Cool Japanin mahdollisuuksista keskittyi Akihabaraan, jota on pidetty Japanin populaarikulttuurin keskuksena. Tämän vuoksi Akihabaraan on panostettu ja sitä on siistitty.

Japanilainen filosofi Hiroki Azuma on huomauttanut, että Douglas McGray ei ole Japanin eikä populaarikulttuurin asiantuntija ja sanonut, että hallituksen ei tulisi ottaa hänen neuvojaan vakavasti.

## Katso myös

* Cool Britannia
* Japanin kulttuuri

## Lähteet

* Galbraith, Patrick W.: *The Otaku Encyclopedia*.  (Hakusana ”Cool Japan”)  Kodansha International, 2009.  ISBN 978-4-7700-3101-3  (englanniksi)
# Kilometri

Paikalta, jossa tämä liikennemerkki sijaitsee, on 119 kilometriä Helsinkiin.
**Kilometri** (ransk. *kilomètre*; lyhennettynä **km**) on pituusyksikkö metrijärjestelmässä. Se on tuhat metriä. Kilo on SI-järjestelmän etuliite, joka tarkoittaa tuhatkertaista. Kilometri on muiden metrijärjestelmän yksiköiden ohella maailman käytetyimpiä mittayksiköitä.

## Suhde muihin mittayksiköihin

* ≈ 0,621 mailia
* ≈ 1 094 jaardia
* ≈ 3 281 jalkaa
* ≈ 0,540 meripeninkulmaa

## Lähteet
# Punjab (Pakistan)

Punjab Pakistanin kartalla.
**Punjab** (pandžabiksi ja urduksi ‏پنجاب‎, *Panjāb*) on Pakistanin provinssi, joka on osa laajempaa Punjabin aluetta. Sen pinta-ala on 205 345 neliökilometriä ja asukasluku oli vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan noin 110 miljoonaa. Punjab on väkiluvultaan Pakistanin suurin ja pinta-alaltaan toiseksi suurin provinssi. Punjabin pääkaupunki on Lahore.

Punjabin pääkieli on punjab. Provinssin nimi tulee sanoista *punj* - "viisi" ja *aab* - "vesi" viitaten viiteen Punjabin alueen jokeen: Indus, Ravi, Chenab, Sutlej ja Jhelum.

Monet sikhien pyhistä paikoista sijaitsevat Punjabissa, muun muassa ensimmäisen gurun Guru Nanakin syntymäpaikka Nankana Sahib. Alueen väestöstä suurin osa on kuitenkin muslimeja.

Hallinnollisesti Punjab on jaettu 36 piirikuntaan.

Provinssin kuvernööri surmattiin tammikuussa 2011.

## Koulutus

Punjabissa toimivia ja Pakistanin arvostetuimpiin kuuluvia yliopistoja ovat muun muassa Punjabin yliopisto, Bahawalpurin Islamia-yliopisto, Lahoren yliopisto, Faisalabadin maatalousyliopisto, UET Lahore (University of Engineering and Technology, Lahore), UET Taxila (University of Engineering and Technology, Taxila) ja ympäri Pakistania etäopetusta tarjoava Allama Iqbalin avoin yliopisto.

## Merkittäviä kaupunkeja

* Lahore
* Faisalabad
* Rawalpindi
* Gujranwala
* Multan
* Sialkot
* Gujrat
* Sargodha
* Kasur

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Punjab (Pakistan) Wikimedia Commonsissa

NäytäPakistanin hallintoalueet
**Maakunnat:**  Balochistan |  Khyber Pakhtunkhwa |  Punjab |  Sindh

**Territoriot:**: Pakistanin pääkaupunkialue

**Alueet Kashmirissa:**  Azad Kashmir | Gilgit-Baltistan
# Koululiikunta

Voimistelutunti menossa helsinkiläisessä koulussa 1952.
Koululiikuntaa Kamerunissa 2017.
**Koululiikunta** on kouluaine, johon kuuluu erilaista urheilua. Opetushallituksen mukaan koululiikunnan päämääränä on vaikuttaa myönteisesti oppilaan fyysiseen, psyykkiseen ja sosiaaliseen toimintakykyyn ja hyvinvointiin sekä ohjata oppilasta ymmärtämään liikunnan terveydellinen merkitys.

Liikunta on Suomen koulujen pakollisia oppiaineita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Koululiikunta Wikimedia Commonsissa
# Kumileimasin (politiikka)

**Kumileimasin** tarkoittaa politiikassa lainsäädäntö- tai toimeenpanovallan omaavaa henkilöä tai instituutiota, joka hyväksyy muodollisesti valtaapitävän tahon puoltamat lait tai säädökset. Yleisimmin se tarkoittaa yksipuoluejärjestelmässä olevia parlamentteja, joiden rooli lakien hyväksymisessä on pelkkä muodollisuus. Yleensä ”kumileimasimella” on muodollisesti (*de jure*) mahdollisuus hylätä lakiehdotus, mutta tosiasiassa (*de facto*) näin ei ikinä tapahdu.

Kumileimasinparlamenttina pidetään esimerkiksi Kiinan kansankongressia, jonka päätökset sovitaan jo ennen äänestystä valtaa pitävän kommunistisen puolueen sisällä. Myös Neuvostoliiton korkein neuvosto oli kumileimasinparlamentti.