Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Taiwanilainen viittomakieli

| Taiwanilainen viittomakieli |
| --- |
| Muu nimi | 台灣手語 |
| Tiedot |
| Alue |  Taiwan |
| Virallinen kieli |  Taiwan (kansalliskieli) |
| Puhujia | 30 000 (2005) |
| Sija | ei 100 suurimman joukossa |
| Kielitieteellinen luokitus |
| Kielikunta | viittomakielet |
| ISO 639-3 | tss |
|
Ohje
 |
| Infobox OK |

**Taiwanilainen viittomakieli** (kiin.: 台灣手語; pinyin: *Táiwān Shǒuyǔ*) on Taiwanin pääsääntöisesti kuurojen yhteisön käyttämä viittomakieli. Kieli on läheistä sukua sekä japanilaiselle että korealaiselle viittomakielelle. Nämä kolme kieltä ovat arviolta 60-prosenttisesti keskenään ymmärrettäviä.

Vuonna 2005 viittomakielen käyttäjien määräksi arvioitiin 30 000. Viittomakielellä on ollut kansallisen kielen asema vuodesta 2018 lähtien.

Kiinan sisällissodan päätyttyä Taiwaniin muutti merkittävä määrä mannerkiinalaisia kiinalaisen viittomakielen käyttäjiä. Tämä vaikutti taiwanilaiseen viittomakieleen, joka on lainannut mannerkiinalaisilta paljon sanastoa ja jonkin verran myös kieliopillisia rakenteita.

## Lähteet
# Anglismi

**Anglismi** (joskus myös **anglisismi** < lat. *anglicismus*) tarkoittaa englannin kielestä lainattua sanaa, sanontaa, muuta kielellistä rakennetta tai koko lainautumisprosessia. Usein termin käyttöön liittyy myös ajatus siitä, että kyseinen rakenne on lainaajakielelle vieras ja jollakin tavalla epäsopiva. Monet anglismit kuitenkin päätyvät yleiseen käyttöön.

Esimerkkejä suomen anglismeista ovat muiden muassa *printteri* (*printer* eli tulostin) ja *pitkässä juoksussa* (*in the long run* eli ajan mittaan, pitkällä tähtäimellä). Myös niin kutsuttu *sinä*-passiivi edustaa englantilaista vaikutusta: *sinä voitat, jos juokset nopeimmin* (*you win if you run the fastest* = voittaa, jos juoksee nopeimmin), joskin toinen persoona on suomessa ollut vanhastaan käytössä kaakkois- ja savolaismurteissa mutta siihen ei ole liittynyt *sinä*-pronominia.

**Näennäisanglismi** eli **pseudoanglismi** tarkoittaa sanaa, joka näyttää tulevan englannista mutta joka onkin englannin kielen puhujille vieras tai merkitykseltään toinen. Esimerkiksi saksan *Handy* (joka yritetään ääntää englannin kielen mukaisesti [ˈhændi] (IPA) eli suunnilleen "händi", jonka lopputuloksena on [ˈhɛndi] (IPA) eli suunnilleen "hendi") tarkoittaa matkapuhelinta, vaikka sanalla ei ole tavanomaisessa englannin kielessä tätä merkitystä. Näennäisanglismeja on paljon esimerkiksi saksan ja japanin kielessä mutta ei juuri suomessa. Esimerkki suomalaisesta näennäisanglismista on sana *farmarihousut* (> farkut), joka ei pohjaudu englannin vastaavaan sanaan (*jeans*) vaikka viittaakin Yhdysvaltoihin. Muita ovat ruotsista lainatut *after ski* ja *after work* sekä saksasta lainattu *flipperi*.

Suomessa Kielitoimisto antaa suosituksia englantilaisten lainasanojen käytöstä kuten yleensäkin kielenhuoltoon liittyvistä asioista. Suomessa ei ole virallisia ulkomaalaisperäisten ilmaisujen käyttökieltoja kuten esimerkiksi Ranskassa. Eduskunnan oikeusasiamies antoi kuitenkin 2010 päätöksen, jonka mukaan Tampereen yliopistollisen sairaalan aivoverenkiertohäiriöyksiköstään käyttämä englanninkielinen nimitys "Stroke Unit" ei ole viranomaisen toimintayksikön nimityksenä kielellisiä oikeuksia eikä hyvää hallintoa koskevan sääntelyn mukainen.

## Katso myös

* Lainasana
* Svetisismi
* Vierassana
* Sivistyssana
* Puhdasoppinen
* Finglish
* Purismi

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* Pulkkinen, Paavo: *Lokarista sponsoriin: Englantilaisia lainoja suomen kielessä*.  Helsingissä:  Otava, 1984.  ISBN 951-1-08124-1
# Geta (jalkine)

Pari puisia getoja.
**Geta** (jap. 下駄) on perinteinen japanilainen puusta (yleisimmin keisaripuusta) valmistettu puukenkä. Se on veistetty yhdestä puusta tai muodostuu puulevystä, *dai* (台), johon on kiinnitetty yksi tai kaksi pienempää 4–5 senttimetrin korkuista puupalaa. Paloista käytetään nimitystä "hammas", *ha* (歯), ja niiden tarkoitus on estää kimonon helmojen sotkeutuminen kuraan. Getaan kuuluu myös V:n muotoinen hihna, *hanao* (花緒), joka pitää kengän kiinni jalassa. Perinteisesti getat ovat kuuluneet sekä miesten että naisten vaatetukseen, ja niitä on tyypillisesti käytetty perinteisten japanilaisten vaatteiden, kuten kimonon tai yukatan kanssa. Getojen alla voi käyttää tabeja eli japanilaisia isovarpaan ja muut varpaat toisistaan erottelevia sukkia. Puusta valmistetuille kengille on ominaista kopiseva kävelyääni.

Getoja ryhdyttiin käyttämään jalkineina Heian-kaudella (794–1192), ja niiden uskotaan kehittyneen aikaisemmin käytössä olleista *tagetoista*. Nykyisin getat ovat harvinaisia, mutta maikojen ja sumopainijoiden voi edelleen nähdä käyttävän niitä.

## Lähteet

* Japanese culture: Footwear  Japan-zone. Viitattu 14. tammikuuta 2007. (englanniksi)
* Traditional Footwear  15. kesäkuuta 2002. Nipponia. Viitattu 14. tammikuuta 2007. (englanniksi)
* Geta (Japanese-style wooden clogs) *Sun-esu – footwear store specializing in Japanese style*. Viitattu 26.3.2019 (englanniksi).

## Aiheesta muualla

* Japanese geta.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
# Välimerkki

**Välimerkkejä** käytetään kirjoitetussa kielessä varsinaisten kirjoitusmerkkien – kuten kirjainten – lisäksi erottamaan ja yhdistämään merkkejä tai ilmauksia. Varsinkin kirjakielessä välimerkkien käyttö noudattaa sääntöjä, jotka kuuluvat kielioppiin. Ne auttavat tekstin hahmottamisessa.

Välimerkkisääntöjen hallintaa pidetään tärkeänä osana kielitaitoa erityisesti kirjoitetun kielen käyttöön perustuvissa yhteiskunnissa.

Välimerkkejä käytetään eri kielissä hyvinkin eri tavoin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Välimerkki Wikimedia Commonsissa

* Välimerkit, *Kielitoimiston ohjepankin artikkelit välimerkeistä*.
# З

|  |
| --- |
| З з |
| Kyrillinen kirjaimisto |
| Nykyaikaiset kirjaimet |
| А | Ӓ | Ӑ | Ӕ | Б | В | Г |
| Ѓ | Ґ | Ғ | Ҕ | Д | Ђ | Е |
| Ё | Ӗ | Є | Ә | Ӛ | Ж | Ӝ |
| Җ | З | Ҙ | Ӟ | Ӡ | Ԅ | Ѕ |
| Ԇ | И | Ӥ | Ӣ | І | Ї | Ӏ |
| Й | Ҋ | Ј | К | Қ | Ҝ | Ҟ |
| Ҡ | Ӄ | Л | Љ | Ԉ | М | Ӎ |
| Н | Њ | Ҥ | Ң | Ԋ | О | Ӧ |
| Ө | П | Р | С | Ԍ | Т | Ԏ |
| Ћ | Ќ | У | Ў | Ӱ | Ӳ | Ӯ |
| Ү | Ұ | Ф | Х | Һ | Ц | Ч |
| Џ | Ш | Щ | Ъ | Ы | Ӹ | Ь |
| Э | Ю | Я |
| Muinaiset kirjaimet |
| Ҁ | Ѹ | Ѡ | Ѿ | Ѻ | Ѣ | Ꙗ |
| Ѥ | Ꙓ | Ѧ | Ѫ | Ѩ | Ѭ | Ѯ |
| Ѱ | Ѳ | Ѵ | Ѷ |

**З** on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, makedonian, marin, serbian, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin. Jakuutin kielessä se tosin esiintyy vain venäjän kielestä lainatuissa sanoissa. Kirjainmerkki muistuttaa ulkonäöltään arabialaista numeroa 3.

## Ääntäminen

З ääntyy tavallisesti joko soinnillisena alveolaarisena frikatiivina /z/, soinnillisena liudentuneena alveolaarisena frikatiivina /zʲ/ tai soinnillisena alveopalataalisena frikatiivina /ʑ/. Sen äännearvo on bulgariassa /z/ tai /zʲ/, makedoniassa /z/, marissa /z/ serbiassa /z/, ukrainassa /z/ tai /zʲ/, valkovenäjässä /z/ tai /ʑ/ ja venäjässä /z/ tai /zʲ/.

## Koodit

Alla olevassa taulukossa on lueteltu ison ja pienen kirjaimen koodiarvot heksalukuina eri merkistöissä.

|  | З | з |
| --- | --- | --- |
| Unicode | 0417 | 0437 |
| ISO 8859-5 | B7 | D7 |
| KOI8 | FA | DA |
| Windows-1251 | C7 | E7 |
| MS-DOS-koodisivu 866 | 87 | A7 |
| HTML | &#x0417; | &#x0437; |
# Ѥ

|  |
| --- |
| Ѥ ѥ |
| Kyrillinen kirjaimisto |
| Nykyaikaiset kirjaimet |
| А | Ӓ | Ӑ | Ӕ | Б | В | Г |
| Ѓ | Ґ | Ғ | Ҕ | Д | Ђ | Е |
| Ё | Ӗ | Є | Ә | Ӛ | Ж | Ӝ |
| Җ | З | Ҙ | Ӟ | Ӡ | Ԅ | Ѕ |
| Ԇ | И | Ӥ | Ӣ | І | Ї | Ӏ |
| Й | Ҋ | Ј | К | Қ | Ҝ | Ҟ |
| Ҡ | Ӄ | Л | Љ | Ԉ | М | Ӎ |
| Н | Њ | Ҥ | Ң | Ԋ | О | Ӧ |
| Ө | П | Р | С | Ԍ | Т | Ԏ |
| Ћ | Ќ | У | Ў | Ӱ | Ӳ | Ӯ |
| Ү | Ұ | Ф | Х | Һ | Ц | Ч |
| Џ | Ш | Щ | Ъ | Ы | Ӹ | Ь |
| Э | Ю | Я |
| Muinaiset kirjaimet |
| Ҁ | Ѹ | Ѡ | Ѿ | Ѻ | Ѣ | Ꙗ |
| Ѥ | Ꙓ | Ѧ | Ѫ | Ѩ | Ѭ | Ѯ |
| Ѱ | Ѳ | Ѵ | Ѷ |

**Ѥ** on kyrillinen kirjain. Se sisältyy muinaiskirkkoslaavin, kirkkoslaavin ja varhaisitäslaavin aakkosiin. Se on kyrillisistä kirjaimista і ja е muodostettu ligatuuri.

## Ääntäminen

Ѥ ääntyy konsonantin jälkeen laveana puolisuppeana etuvokaalina [e]. Edeltävä konsonantti, joka on useimmiten л tai н, ääntyy tällöin liudentuneena. Sanan alussa tai vokaalin jälkeen ѥ ääntyy [je].

## Koodit

Alla olevassa taulukossa on lueteltu ison ja pienen kirjaimen koodiarvot heksalukuina eri merkistöissä.

|  | Ѥ | ѥ |
| --- | --- | --- |
| Unicode | 0464 | 0465 |
| ISO 8859-5 | – | – |
| KOI8 | – | – |
| Windows-1251 | – | – |
| MS-DOS-koodisivu 866 | – | – |
| HTML | &#x0464; | &#x0465; |
# Ԉ

|  |
| --- |
| Ԉ ԉ |
| Kyrillinen kirjaimisto |
| Nykyaikaiset kirjaimet |
| А | Ӓ | Ӑ | Ӕ | Б | В | Г |
| Ѓ | Ґ | Ғ | Ҕ | Д | Ђ | Е |
| Ё | Ӗ | Є | Ә | Ӛ | Ж | Ӝ |
| Җ | З | Ҙ | Ӟ | Ӡ | Ԅ | Ѕ |
| Ԇ | И | Ӥ | Ӣ | І | Ї | Ӏ |
| Й | Ҋ | Ј | К | Қ | Ҝ | Ҟ |
| Ҡ | Ӄ | Л | Љ | Ԉ | М | Ӎ |
| Н | Њ | Ҥ | Ң | Ԋ | О | Ӧ |
| Ө | П | Р | С | Ԍ | Т | Ԏ |
| Ћ | Ќ | У | Ў | Ӱ | Ӳ | Ӯ |
| Ү | Ұ | Ф | Х | Һ | Ц | Ч |
| Џ | Ш | Щ | Ъ | Ы | Ӹ | Ь |
| Э | Ю | Я |
| Muinaiset kirjaimet |
| Ҁ | Ѹ | Ѡ | Ѿ | Ѻ | Ѣ | Ꙗ |
| Ѥ | Ꙓ | Ѧ | Ѫ | Ѩ | Ѭ | Ѯ |
| Ѱ | Ѳ | Ѵ | Ѷ |

**Ԉ** on kyrillinen kirjain. Se sisältyy Molodtsovin aakkosiin, joita käytettiin virallisesti komin kirjoittamiseen 1919–1931. Kirjain on muodostettu kyrillisestä kirjaimesta л, johon on lisätty oikealle suuntautuva koukku.

## Ääntäminen

Ԉ ääntyy komissa liudentuneena alveolaarisena lateraalina /ʎ/. Saman äänteen merkkinä käytetään makedoniassa ja serbiassa kirjainta љ.

## Koodit

Alla olevassa taulukossa on lueteltu ison ja pienen kirjaimen koodiarvot heksalukuina eri merkistöissä.

|  | Ԉ | ԉ |
| --- | --- | --- |
| Unicode | 0508 | 0509 |
| ISO 8859-5 |  |  |
| KOI8 |  |  |
| Windows-1251 |  |  |
| MS-DOS-koodisivu 866 |  |  |
| HTML | &#x0508; | &#x0509; |

## Lähteet
# Sinetti

Puolan kuninkaan Jagellon (noin 1351–1434) sinetti.Pankkitoiminnassa kuluttajille tutuin sinetti lienee tunnuslukusinetti, joka peittää pankkikortin PIN-koodin.
**Sinetti** on henkilön tai yhteisön tunnus, joka painetaan leimasimella pehmeään aineeseen (esimerkiksi vahaan tai sulaan lakkaan) tai puristetaan paperiin. Sillä voidaan sinetöidä eli sulkea asiakirja tai varmistaa sen aitous. Sinettiä käytetään myös ovien tai rasioiden sulkemiseen. Sinettejä tutkii sigillografia eli sinettitiede, joka on historian aputiede.

Henkilökohtainen sinetti korvasi keskiajalla allekirjoituksen, ja monien tuolloisten asiakirjojen alareunat ovatkin täynnä sinettejä. Sinetti oli kuitenkin nuolenpääkirjoituksen muodossa käytössä jo 3000-luvulla eaa. Mesopotamiassa.

Sinettisormukset tulivat käyttöön antiikin Kreikassa ja Roomassa, ja ne olivat suosittuja 1100-luvulta keskiajan loppuun. Kuviona niissä oli yleensä vaakuna. Sinettiä ja sinetöimistä käytetään raamatullisina symboleina jo Vanhassa testamentissa, esimerkiksi kertomuksessa Joosefista Egyptissä. Uuden testamentin Johanneksen ilmestys kuvaa *Seitsemän sinetin kirjaa*, jonka sinetit Karitsa avasi. Jeesuksen hauta lukittiin sinetillä.

Valtion sinetti oli sinetinvartijan hallussa. Sinetin väärentämisestä tuomittiin kuolemaan. Suomen vanhin säilynyt sinetti on piispa Beron sinetti noin vuodelta 1250.

## Katso myös

* Plombi
* Bulla
* Leimasinetti

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Juha Sinivaaran sinettisivut.
# Kohopaino

Kastista ladottuja kirjasimia latomahaassa
**Kohopainotekniikka** on painomenetelmistä perinteisin. Sen kehitti Johann Gensfleisch zum Gutenberg 1400-luvulla Saksassa. Kohopainotekniikassa väriä luovuttava pinta on muita osia korkeammalla. Kohollaan olevat painopinnat telataan painovärillä ja puristetaan paperille.

Tekstin painopinta tehdään joko metallisista irtokirjakkeista käsin latomalla tai latomakoneella, joka luo tekstin riveinä. Kuvat tehdään kuvalaattoina syövyttämällä tai kaivertamalla. Kuvat, tekstit ja ladelman muut osat yhdistetään kehilöksi, joka kiinnitetään painokoneeseen. Painopinta on yleensä metallia, mutta myös puuta on käytetty varsinkin isoissa otsikkokirjasimissa. Nykyisin voidaan käyttää myös muovista tehtyä painopintaa.

Offsetpainotekniikka on syrjäyttänyt kohopainotekniikan lähes täysin. Kohopainoa käytetään nykyään lähes pelkästään joissakin erikoistöissä, kuten preeglauksissa, numeroinneissa, sokeapainatuksissa ja kultauksissa. Kohopainotekniikkaa käytettiin Gutenbergin ajoista 1400-luvulta 1970-luvulle asti, jolloin sanomalehdet siirtyivät laajasti käyttämään offsetpainomenetelmää.

## Lähteet

* Hendell-Vuorio: *Kirja ja kirjapainotaito*, Otava 1957, 3. painos

NäytäPainaminen

|  |  |
| --- | --- |
| Painotekniikat | * Kohopaino
* Offsetpaino
* Rotaatiopaino
* Syväpaino
* Flexopaino
* Silkkipaino
* Digipaino
* Tarvepainatus
 |
# Dungaanit

Dungaanimoskeija Karakulissa Kirgisiassa.
Dungaanityttöjä Kazakstanista.
Dungaaninuorukaisia Sonanpassa Gansussa Kiinassa 1908.
**Dungaanit** ovat Keski-Aasian valtioissa asuva dungaanin kieltä puhuva hui-kiinalaisryhmä. Heidän perinteinen uskontonsa on sunnalainen islam.

## Asuinalue ja lukumäärä

Vuonna 1989 Neuvostoliitossa laskettiin olevan 69 300 dungaania. Heistä 36 900 asui Kirgisiassa, 30 200 Kazakstanissa ja 1 100 Uzbekistanissa. Vuonna 1999 suoritettujen väestönlaskentojen mukaan Kirgisiassa oli 51 800 ja Kazakstanissa 36 900 dungaania.

## Etninen historia

Dungaanit ovat Luoteis-Kiinasta vuosien 1862–1877 muslimikapinan jälkeen Keski-Aasiaan siirtyneiden hui-kiinalaisten jälkeläisiä. He ovat peräisin Shaanxin, Gansun ja Xinjiangin maakunnista. Dungaanien omaperäinen nimitys on *hui*. Turkkilaisperäistä *dungan*-nimitystä käytetään myös Kiinassa asuvista kiinankielisistä muslimeista. Keski-Aasiassa eri alueilta kotoisin olleet ryhmät asettuivat erilleen toisistaan, eikä heillä pitkään ollut yhteyttä keskenään.

## Elinkeinot ja kulttuuri

Perinteinen elinkeino on keinokasteluun perustuva maanviljely ja karjanhoito. Ydinperheen suhteet sukulaisiin ovat vahvat. Perinteinen asumus on polttamattomasta tiilestä, kivestä tai savesta rakennettu talo. Oleskelutilana toimii lämmitetty makuualusta. Ruokakulttuuri perustuu lihalla maustettuihin viljatuotteisiin ja vihanneksiin. Dungaanit syövät puikoilla. Kansanlääkintä ja suullinen perinne ovat säilyneet hyvin. Kaupunkeihin muuttaneet dungaanit ylläpitävät läheisiä suhteita kotiseudulleen. Uskonto nähdään osana perinteistä kulttuuria.

## Lähteet
# Kōrei

| Kōrei 孝霊天皇 |
| --- |
|  |
| Japanin keisari |
| Valtakausi |
n. 290 eaa. – n. 215 eaa. (perimätiedon mukaan) |
| Edeltäjä |
Kōan |
| Seuraaja |
Kōgen |
|  |
| Syntynyt |
341 eaa. |
| Kuollut |
214 eaa. |
| Puoliso |
Kuwashi-hime |
| Lapset |
Kōgen |
| Suku |
Yamato |
| Isä |
Kōan |
| Äiti |
Oshi-hime |
| Uskonto |
šintolaisuus |

**Kōrei** (jap. 孝霊天皇, *Kōrei-tennō*) oli perinteisen japanilaisen tiedon mukaisesti Japanin seitsemäs keisari. Suurin osa Kōrein elämästä kertovista tiedoista on todennäköisesti legendaa. Perimätietojen mukaan hän eli peräti 127-vuotiaaksi ja hallitsi Japania 75 vuotta.*lähde?*

Todellisuudessa Kōrei on saattanut elää ensimmäisen vuosisadan alussa.

## Lähteet
# Suurkaani

**Suurkaani** oli koko mongolivaltakunnan hallitsija. Suurkaanin valitsi mongolien aatelisneuvosto *kurultai*, joka kokoontui mongolien ydinmailla edellisen suurkaanin kuoltua. Neuvoston kokoukseen saavuttiin kuukausienkin ratsastusmatkan päästä.

Ensimmäiset suurkaanit olivat Tšingis-kaani (1206–1227), Ögödei-kaani (1229–1241), Güyük-kaani (1246–1248), Möngke-kaani (1251–1259) ja Kublai-kaani (1260–1294).

## Lähteet
# Kansankommuuni

**Kansankommuuni** (kiin.: 人民公社; pinyin: *rénmín gōngshè*) oli Kiinassa vuodesta 1958 lähtien käyttöön otettu maolainen maaseudun organisaatiotyyppi ja Kiinan sosialistisen järjestelmän perusyksikkö. Toisin kuin kollektiivit, jotka olivat harjoittaneet yksinomaan maataloustoimintaa, kansankommuunien tehtävänä oli olla monitoimiorganisaatioita, jotka vastaisivat paikallishallinnon johtamisesta sekä kaiken taloudellisen ja sosiaalisen toiminnan hallinnoinnista. Jokainen kansankommuuni organisoitiin kolmeen hallintoportaaseen, jotka olivat pienimmästä suurimpaan: tuotantoryhmät, tuotantoprikaatit ja kansankommuuni.

Kansankommuunin tarkoitus heijasteli Kiinan alati vaihtelevia poliittisia ja talouspoliittisia suuntauksia. Etenkin paikallishallinnon rooli, yksityisten maapalstojen omistus ja palkanmaksu aiheuttivat jatkuvia kiistoja. Vuosien 1958–1960 suuren harppauksen aikana yksityisistä maapalstoista luovuttiin ja ne siirtyivät yhteisomistukseen. Samalla palkat tasattiin. Vuosien 1959–1961 talousvaikeuksien jälkeen kansankommuunit kuitenkin organisoitiin uudelleen. Niiden keskikokoa pienennettiin, paikallisille tuotantoryhmille annettiin enemmän autonomiaa, yksityiset tontit palautettiin takaisin maanviljelijöille ja palkat maksettiin tehdyn työn perusteella.

Vuosien 1966–1976 kulttuurivallankumous toi mukanaan tiukan sääntelyn, ja kansankommuunit menettivät paikallishallinnon. Vastuu tuotannosta siirtyi tuotantoprikaateille, toisinaan myös puoluevirkailijat tai jopa armeija ottivat sen hoitaakseen. Kiinan johtaja Maon kuolemaa vuonna 1976 seurasivat suuret uudistukset, jotka antoivat kommunistisen Kiinan kansankommuuneille ennennäkemättömän laajan paikallisen ja yksilöllisen autonomian. Vuoden 1979 jälkeen kansankommuunit vähitellen lakkautettiin, ja maanviljelijöitä kannustettiin viljelemään yksityisiä viljelypalstoja ja myymään tuotteitaan voitolla.

## Lähteet
# Kiinan tasavallan alueellinen hallinto

Kartta Kiinan tasavallan hallinnollisesta jaosta
Kartta Kiinan tasavallan virallisesta hallinnollisesta jaosta ilman erikoiskuntia
**Kiinan tasavallan alueellinen hallinto** on Kiinan tasavallan eli Taiwanin aluehallinto, joka käytännössä viiteen tasoon keskushallinnon alapuolella.

## Maakuntataso

Maakuntatasolla Kiinan tasavallalla on de facto kaksi maakuntaa (省): Taiwan ja Fujian.

Kiinan tasavalta kuitenkin katsoo, että historiallinen Kiinan alueellinen hallinto koskee sitä, ja pitää Kiinan kansantasavallan hallitsemia alueita ominaan. Vuonna 2005 alettiin painaa Kiinan tasavallan karttoja joissa Manner-Kiina oli jätetty pois.

### Erikoisasemassa olevat kunnat

Kiinan tasavallassa on kuusi erikoisasemassa olevaa kuntaa (直轄市), jotka ovat suoraan keskushallinnon alaisuudessa. Kunnat ovat:

* Kaohsiung
* Taichung
* Tainan
* Taipei
* Uusi-Taipei
* Taoyuan

## Piirikuntataso

Kiinan tasavallassa on 13 piirikuntaa (縣) ja kolme piirikuntatason kaupunkia (市).

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Piirikunnat* Chiayi
* Changhua
* Hsinchu
* Hualien
* Kinmen
* Lienchiang
* Miaoli
 |   | * Nantou
* Penghu
* Pingtung
* Taitung
* Yilan
* Yunlin
 |   | Kaupungit* Chiayi
* Hsinchu
* Keelung
 |

## Aluetaso

Aluetasolla piirikuntien alaisuudessa yhteensä 368 aluetta, jotka jakautuvat:

* 13 kaupunkiin (縣轄市)
* 170 kaupunkialueeseen (區) joita on vai erikoiskunnissa ja piirikuntatason kaupungeissa
* 39 kaupunkikuntaan (鎮)
* 146 maalaiskuntaan (鄉)

## Kunta- ja kylätasot

Aluetason alapuolella kaikki yksiköt jakautuvat kyliin, joita kutsutaan maalaiskunnissa nimellä cūn (村) ja muissa nimellä lǐ (里). Kyliä on yhteensä 7 835. Kylät voidaan jakaa vielä naapurustoihin (鄰), joita Kiinan tasavallassa on arviolta 147 877.
# Uusi Taiwanin dollari

| Uusi Taiwanin dollari |
| --- |
| ISO 4217 -koodi | TWD |
| Keskuspankki | Kiinan tasavallan keskuspankki |
| Symboli | NT$, 圓, $ |
| Käyttäjät |  Taiwan |
| Jaettava yksikkö | 角 (jiǎo) 分 (fēn) |
| Infobox OK |

**Uusi Taiwanin dollari** (kiin.: 新臺幣; pinyin: *Xīntáibì*; Pe̍h-ōe-jī: *Sin-tâi-pè*; valuuttakoodi **TWD**, mutta lyhennetään tavallisesti **NT$**), tai yksinkertaisesti **Taiwanin dollari** (kiin.: 臺幣; pinyin: *Táibì*; Pe̍h-ōe-jī: *Tâi-pè*), on Taiwanin eli Kiinan tasavallan valuutta. Alun perin sitä on laskenut liikkeelle Taiwanin pankki, mutta vuodesta 2000 lähtien liikkellelaskijana on ollut Kiinan tasavallan keskuspankki.

Uuden Taiwanin dollarin rahayksikkö on kiinaksi nimeltään *yuan* (kiin.: 圓 tai 元; pinyin: *yuán*). Puhekielessä rahayksikköä kutsutaan mandariinikiinaksi nimellä *kuai* (kiin.: 塊), taiwaniksi *kho* (kiin.: 箍) ja hakkaksi *ngiùn* (kiin.: 銀). Yuan tarkoittaa myös Kiinan kansantavallassa käytettävän valuutan renminbin perusyksikköä. Renminbi ei kuitenkaan kelpaa Taiwanissa, ja toisin päin. Rahayksiköt ovat vaihdettavissa keskenään.

Tammikuussa 2023 yhdellä eurolla sai noin 29 NT-dollaria.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Taiwanin raha Wikimedia Commonsissa
# Toire no Hanako-san

**Toire no Hanako-san** (jap. トイレの花子さん, ’vessan Hanako’) on japanilaisessa urbaanilegendassa tytön henki, joka majailee useimmiten koulun tyttöjen vessassa ja pelottelee siellä käyviä. Tarina on suosittu koululaisten keskuudessa ja siitä on useita versioita.

## Muunnelmia

Hanako on esimerkiksi kolmannen kerroksen WC:n kolmannessa kopissa. Häntä voi yrittää kutsua koputtamalla oveen kolmasti ja kysymällä ”Oletko täällä, Hanako-san?”. Silloin Hanakon pitäisi vastata ”Olen täällä”. Yksi muunnos on leikki, jolla oppilaat kokeilevat toistensa rohkeutta kutsumalla Hanakoa. Jos oppilas uskaltautuu avaamaan vessakopin, hän voi nähdä pienen poikahiuksisen tytön pukeutuneena punaiseen paitaan. Hän voi olla joko hyväntahtoinen, ilkikurinen tai pahantahtoinen.

Hanakon hahmosta on myös useita versioita. Iwaten Kurosawajirissa sanotaan, että Hanakon nimeä kutsuttaessa ovesta ilmestyy valkoinen suuri käsi. Jokohaman kaupungissa poikien vessasta on sanottu ilmestyvän verinen käsi, kun kävelee kolmasti vanhanaikaisen WC:n lattia-aukon ympäri toistaen Hanakon nimeä.

Rumiko Takahashin *Rinne*-mangasarjan osissa ”100 000 jeniä” ja ”Voiman hinta” Hanako sotkee vessat kostaakseen eräälle tarinan hahmoista tämän nykyisessä koulussa.

## Alkuperä

Tarinan alkuperästä on useita oletuksia. On mahdollista, että ensimmäiset versiot ovat lähtöisin 1950-luvulta. Hanakon on sanottu olleen toisen maailmansodan pommituksissa kuolleen tytön henki. Tyttö olisi kuollut leikkiessään kuurupiiloa. Toisissa versioissa tytön vanhemmat olisivat olleet väkivaltaisia tai mieleltään järkkyneitä surmaten hänet kun hän yritti piilotella pesuhuoneessa. Varsinaiseksi ilmiöksi tarina kasvoi 1980-luvulla.

## Lähteet
# Sōjōbō

Sōjōbō (oikealla) opettamassa miekkailutaitoa *Ushiwaka-marulle* eli nuorelle Minamoto Yoshitsunelle. Kuvan on tehnyt Yoshitoshi 1987.
**Sōjōbō** (jap. 僧正坊, *Sōjōbō*) on kuuluisimpia japanilaisia vuorenhenkiä eli *tenguja*. Sōjōbō elää Kurama-vuorella (jap. 鞍馬山, *Kurama-yama*), joka sijaitsee Kiotosta luoteeseen. Sōjōbō liittyy kuuluisaan legendaan, jossa se opetti nuorelle Minamoto no Yoshitsunelle kenjutsua, jotta tämä saattoi kostaa Taira-klaanille isänsä surman.

Ushiwaka-marun legendasta on nō-näytelmä *Kurama tengu*, joka kuuluu Yoshitsunen kroniikkaan eli *Gikeikiin* (jap. 義経記). *Kurama tengussa* Ushiwaka-maru on ainoa henkilö, joka ei osoita vastenmielisyyttä temppeliin saapunutta outoa yamabushia kohtaan. Vieras on itse asiassa valepukuinen Sōjōbō, joka ystävystyy pojan kanssa ja alkaa tämän opettajaksi auttaakseen poikaa tämän ahdingossa.

Sōjōbōn on ymmärretty olevan tengujen kuningas tai ainakin omaavan tuhannen tengun voimat. Hänen ilmiasunsa on omintakeinen erakkomunkki *yamabushi*, jolla on pitkät valkoiset hiukset ja kirkkaan punainen naama. Naamassaan Sōjōbōjolla on vielä tunnusomainen epätavallisen suuri ja pitkä nenä. Merkkinä korkeasta asemastaan tengujen joukossa Sōjōbō kantaa seitsemänsulkaista viuhkaa.

## Lähteet

* Fält, Olavi K.; Nieminen, Kai; Tuovinen, Anna; Vesterinen, Ilmari: *Japanin kulttuuri*, s. 361.  Otava, 1999, 2.p.  ISBN 951-1-12746-2

### Viitteet