Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Mieko Harada

**Mieko Harada** (jap. 原田 美枝子 *Harada Mieko*, s. 26. joulukuuta 1958 Tokio, Japani) on japanilainen näyttelijä. Hän on näytellyt Lady Kaedenia Akira Kurosawan Oscar-palkitussa elokuvassa *Ran* sekä Okin-nimistä prostituoitua Nippon Akademī -palkitsemassa sivuroolissa elokuvassa *Sateen jälkeen*.

Harada on ollut naimisissa näyttelijä Ryō Ishibashin kanssa vuodesta 1987 lähtien, ja heillä on kolme lasta.

## Valikoitu filmografia

* *Ran* (1985) – Lady Kaede
* *Kurosawan unet* (1990) – Lumihaltiatar
* *Minun poikani* (1991) – Reiko
* *Unelmien kylä* (1996) – Mizue Tashima
* *Sateen jälkeen* (1999) – Okin
* *Out* (2003)
* *Semishigure* (2005) – Tose
* *Uchôten hoteru* (2006)
* *Dororo* (2007)

## Palkinnot

### Nippon Akademī -palkinto

* Paras näyttelijätär: *Out* (2003)
* Paras naissivuosa: *Sateen jälkeen* (2001), *Kataku no hito* (1987)
# Logogrammi

**Logogrammi** on kirjoitusmerkki, joka esittää kokonaista sanaa. Logogrammi on logografisen kirjoituksen eli sanakirjoituksen perusyksikkö.

Logogrammeja käyttäviä kirjoitusjärjestelmiä ovat esimerkiksi kiinan kieli, egyptiläiset hieroglyfit ja varhainen nuolenpääkirjoitus. Mikään tunnettu kirjoitusjärjestelmä ei kuitenkaan käytä pelkkiä logogrammeja, vaan niihin kuuluu myös äänteitä tai tavuja merkitseviä merkkejä.

## Katso myös

* Ideogrammi

## Lähteet
# Hachijōn kieli

| Hachijō |
| --- |
|  Hachijōn puhuma-alue Hachijōsaarilla |
| Oma nimi | 八丈語 |
| Tiedot |
| Alue |  Japani |
| Puhujia | 8000 |
| Sija | ei 100 suurimman joukossa |
| Kirjaimisto | japanin kirjoitusjärjestelmä |
| Kielitieteellinen luokitus |
| Kielikunta | Japanilaiset kielet |
|
Ohje
 |
| Infobox OK |

**Hachijō** (omakielinen nimi 八丈語) on Japanille kuuluvilla Izusaarilla puhuttava kieli, joka voidaan toisinaan laskea myös japanin murteeksi. Mikäli hachijō lasketaan kieleksi, se on japanilaisiin kieliin kuuluva uhanalainen kieli.

Kieltä puhuu arvioilta noin 8000 henkilöä, joista suurin osa on yli 40-vuotiaita. On epäselvää, kuinka suuri osa lapsista oppii kielen kotona. Asenteet kieltä kohtaan ovat positiivisia tai neutraaleja, vaikka suurin osa katsookin hachijōn olevan vain japanin kielen murre.

## Fonologia

### Vokaalit

|  | Etinen | Keskinen | Takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| **Suppea** | i |  | u |
| **Puolisuppea** | e |  | o |
| **Avoin** |  | a |  |

Lähde:

### Konsonantit

|  | Bilabiaali | Alveolaari | Palataali | Velaari | Glottaali |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Nasaali** | m | n |  |  |  |
| **Klusiili** | p | b | t | d |  | k | g |  |
| **Affrikaatta** |  |  | t͡s | d͡z |  |  |
| **Frikatiivi** |  | s |  |  | h |
| **Tremulantti** |  | r |  |  |  |
| **Approksimantti** | w |  | j |  |  |

Lähde:

## Lähteet
# Oraakkeliluuennustus

Shang-kuninkaan viikon ennuste: onko tiedossa onnettomuuksia seuraavan kymmenen päivän aikana?
**Kuori-luu-ennustaminen** (甲骨 jiǎgǔ, kuori-luu; tai bǔcí, perint.卜辭, yksinkert.卜辞, kirjaimellisesti halkeaman sanoma) on kiinalainen ennusmenetelmä, joka oli käytössä Shang-dynastian ja Läntisen Zhou-dynastian aikana. Oraakkeliluita on löytynyt n. 100 000 kappaletta. Kirjoitusmerkkien kokonaismäärä on n. 4 600, joista noin puolet on tähän mennessä onnistuttu tulkitsemaan.

Halkeamasta ennustamista käytettiin kärsämönvarsiennustamisen kanssa tavallisimmin uskonnollisten ja valtiollisten asioiden tutkimiseen. Tapana oli käyttää molempia menetelmiä täydentämään toisiaan. Luuennustamista pidettiin tärkeämpänä ja suoritettiin yleensä ensin. Kärsämönvarsilla varmistettiin vastauksen pitävyys. Ennustamisia käytettiin apuna, kun keskusteltiin päätösten teosta. Kuningas, ministerit, neuvonantajat ja joskus myös kansa pääsi esittämään mielipiteensä siitä, miten ennusmerkkejä tulee käytönnössä tulkita ja soveltaa.

Oraakkeliluutekstien kaunokirjallinen arvo on pieni, mutta niillä on tärkeä merkitys kielen- ja historiantutkimuksen lähdeaineistona.

## Menetelmä

Ennustamisessa käytettiin usein härän lapaluuta tai kilpikonnan vatsakilpeä, johon tehtiin kahteen riviin pieniä koloja. Ennustaja kirjoitti luuhun ennustuksen päivämäärän ja kysymyksen. Sen jälkeen kahteen rinnakkaiseen koloon työnnettiin kuuma rautatanko, koska kysymys esitettiin tavallisesti sekä "kyllä"- että "ei"-muodossa, esim. "meneekö X naimisiin Y:n kanssa?" ja "eikö X mene naimisiin Y:n kanssa?"

Kysymys saatettiin esittää kerran, kaksi tai maksimissaan kolme kertaa. Samaan kysymykseen käytettiin lisäksi kärsämönvarsiennustusta, joka samoin voitiin suorittaa enintään kolme kertaa.

Ennustaja tulkitsi kuumennettaessa syntyneet halkeamat. Luuhun kirjoitettiin muistiin ennustuksen negatiiviset ja positiiviset tulkinnat. Ennusteen viereen lisättiin myöhemmin merkintä asian saamasta käänteestä, ts. kommentti siitä, kuinka hyvin ennustus piti paikkansa. Vuoden lopussa voitiin käydä läpi kaikki ennusteet ja tarkistaa niiden paikkansapitävyys.

Kysymykset koskivat kaikkia hallitsijan toimia: esi-isien palvontaa, sotaretkiä, kruunajaisia, maanviljelystä, meteorologiaa (mm. sadetta ja tuulia), sairauksia, unia ja syntymiä.

## Lähteet
# Kaishu

Vasemmalla kirjoitusta Kaishu-tyylillä, ja oikealla Lishu-tyylillä
**Kaishu** (perint.: 楷書, yksink.: 楷书, pinyin: kǎishū) eli normaalikirjoitus on kiinalainen kirjoitustyyli, joka kehittyi suoraan lishun eli kirjurikirjoituksen pohjalta. Kaishussa kirjoitusmerkit sivelletään harmonisesti kuvitteelliseen neliöön. Kaishun kirjoitusmerkit ovat muodoltaan säännöllisiä, tasapainoisia ja yksinkertaisia. Kirjoitusmerkkien opettelu aloitetaankin juuri kaishusta. Kaishu on myös nykyisten painomerkkien vallitseva tyyli.

## Lähteet

* Pertti Seppälä, Kirjoitusmerkkien taikaa - kiinalaisesta kalligrafiasta, Uudemmat kirjoitusmerkkityylit, Antikvariaatti syvä uni. Luettu 26.4.2008.
# Lishu

Vasemmalla kirjoitusta Kaishu tyylillä, ja oikealla Lishu tyylillä
**Lishu** (perint.: 隸書, yksink.: 隶书, pinyin: lìshū) eli kirjurikirjoitus on Qin-dynastian aikana kehitelty kiinalainen myös arkipäivän käyttöön soveltuva kirjoitustyyli. Lishu muistuttaa läheisesti nykyisinkin yleisessä käytössä olevaa ns. normaalikirjoitusta. Lishu kehittyi pitkän ajan kuluessa. Vaikka lishun suosio hiipui Qin-dynastian jälkeen se säilyi pitkään yhtenä tärkeimmistä käsikirjoitustyyleistä. Lishussa ei ole sinettikirjoitukselle ominaista pyöreitä viivamuotoja, vaan merkkien muodot ovat selkeästi vaaka- tai pystyviivoja muunnelmineen. Lishu tyylin ominaispiirre on oikealle suuntautuvan alimmaisen siveltimenvedon lopun vahva korostaminen, eräänlainen paksunnos.

Myöhemmän Han-dynastian (25–220 jaa.) aikana kehiteltiin nykyisinkin yleisessä käytössä olevat kirjoitusmerkkityylit: kaishu eli normaalikirjoitus, xingshu eli sujuva kirjoitus ja caoshu eli ruohokirjoitus.

## Lähteet

* Pertti Seppälä, Kirjoitusmerkkien taikaa - kiinalaisesta kalligrafiasta, Uudemmat kirjoitusmerkkityylit, Antikvariaatti syvä uni. Luettu 26.4.2008.
# Hanja

**Hanja** (hangeul: 한자, hanja: 漢字), on koreankielinen nimitys kiinalaisille kirjoitusmerkeille. Nimeä käytetään kuitenkin erityisesti viittaamaan korean kielessä käytettäviin kiinalaista alkuperää oleviin merkkeihin.

Koreaa kirjoitettiin pääasiassa hanja-merkein aina 1900-luvun alkuun saakka, sen jälkeen hangeul on nopeasti korvannut niiden käytön. Pohjois-Koreassa hanja-merkkejä ei käytetä enää lainkaan. Etelä-Koreassakin niitä käytetään hyvin vähän, pääasiassa ihmisten nimissä, sillä nimet ovat monien mielestä hienomman näköisiä kiinalaisin merkein ja ne antavat vihiä sukunimen historiasta. Myös eteläkorealaisten henkilökortteihin on merkitty henkilön nimi kirjoitettuna hanja-merkein.. Etelä-Koreassakin on sanomalehtiä, jotka eivät käytä lainkaan hanja-merkkejä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hanja** Wikimedia Commonsissa
# Bopomofo

| Bopomofo ㄅㄆㄇㄈ |
| --- |
|  Bopomofo kolmella eri tyylillä |
| Tyyppi | osittainen tavukirjoitus |
| Kielet | mandariinikiina |
| Kehittäjä | Zhang Binglin |
| Aikakausi | 1910-luvulta alkaen |
| Kirjoitussuunta | vasemmalta oikealle |
| ISO 15924 | Bopo, 285 |
| Infobox OK |

**Bopomofo**, virallisesti yleensä **zhuyin** (kiin.: 注音; pinyin: *zhùyīn*), on translitterointisysteemi, joka on kehitetty kiinalaisista kirjoitusmerkeistä. Nykyään sitä käytetään lähinnä vain Taiwanissa poliittisista syistä. Manner-Kiinan viralliseksi translitterointisysteemiksi on vakiintunut pinyin. Bopomofossa on yhteensä 37 symbolia. Tooneja merkitään samanlaisilla merkeillä kuin pinyinillä, mutta ne sijoittuvat vokaalimerkin jälkeen eivätkä yläpuolelle.

Bopomofoa käytetään niin aikuisille kuin syntyperäisille lapsillekin tarkoitetuissa oppimateriaaleissa, mutta niiden saatavuus on heikkoa Taiwanin ulkopuolella, jossa bopomofoa ei juurikaan opiskella.

## Nimitys ja historia

Kiinaksi bopomofon virallinen nimitys on *zhùyīn fúhào*, joka tarkoittaa sananmukaisesti "äänteitä ilmaisevat symbolit" ja ilmaistaan bopomofoksi ㄅㄆㄇㄈ. Perinteisin merkein nimi kirjoitetaan 注音符號 ja yksinkertaisin 注音符号. Kiinan ulkopuolella käytettävä nimitys bopomofo tulee merkistön neljän ensimmäisen kirjaimen nimistä.

Bopomofon kehittäjäksi mainitaan Zhang Binglin, joka loi kirjoitusjärjestelmän jossa on 37 merkkiä kaikille Pekingissä puhutun mandariinikiinan 37 äänteelle.

## Merkit

### Perusmerkit

| Bopomofo | Pinyin | TiivistäIPA |
| --- | --- | --- |
| ㄅ | b | p |
| ㄆ | p | pʰ |
| ㄇ | m |
| ㄈ | f |
| ㄉ | d | t |
| ㄊ | t | tʰ |
| ㄋ | n |
| ㄌ | l |
| ㄍ | g | k |
| ㄎ | k | kʰ |
| ㄏ | h | x |
| ㄐ | j | tɕ |
| ㄑ | q | tɕʰ |
| ㄒ | x | ɕ |
| ㄓ | zh | ʈʂ |
| ㄔ | ch | ʈʂʰ |
| ㄕ | sh | ʂ |
| ㄖ | r | ɻ ~ ʐ |
| ㄗ | z | ts |
| ㄘ | c | tsʰ |
| ㄙ | s |
| ㄚ | a |
| ㄛ | o |
| ㄜ | e | ɤ |
| ㄝ | ê | e |
| ㄞ | ai |
| ㄟ | ei |
| ㄠ | ao | au |
| ㄡ | ou |
| ㄢ | an |
| ㄣ | en | ən |
| ㄤ | ang | aŋ |
| ㄥ | eng | əŋ |
| ㄦ | er | aɚ |
| 一 | -i / yi | i |
| ㄨ | w / wu / -u | u |
| ㄩ | -ü / yu | y |

Lähde:

### Toonimerkit

| Bopomofo | Pinyin | Toonin nimi |
| --- | --- | --- |
| ˉ | korkea |
| ˊ | nouseva |
| ˇ | laskeva-nouseva |
| ˋ | laskeva |
| ˙ |  | neutraali |

Lähde:

Korkean toonin merkki jätetään usein pois bopomofossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Sivusto bopomofon kirjoittamiseen
# Perinteiset merkit

| Perinteiset merkit |
| --- |
|  Perinteisillä kirjoitettuna merkki jonka merkitys on lukuisa, monimutkainen ja ylellinen. |
| Tyyppi | logogrammi |
| Kielet | kiinan kieli |
| Kehitetty | 500-luku eaa.– |
| Kirjoitussuunta | vasemmalta oikealle |
| ISO 15924 | Hant, 502 |
| Infobox OK |

**Perinteisillä merkeillä** eli **monimutkaisilla merkeillä** eli **klassisilla merkeillä** tarkoitetaan kiinan merkkejä, jotka ovat olleet käytössä Han-dynastiasta lähtien, ja joita edelleen käytetään Taiwanissa, Hongkongissa, tavallisesti ulkokiinalaisten keskuudessa, sekä (osin hieman muutettuina) Japanissa ja Etelä-Koreassa. Näiden vaihtoehto ovat yksinkertaistetut merkit, joita käytetään manner-Kiinassa ja Singaporessa.

Kiinaksi *monimutkaiset merkit* kirjoitetaan perinteisillä merkeillä 繁體字 ja yksinkertaistetuilla merkeillä 繁体字, ja lausutaan mandariinikiinaksi *fántǐzì*. Kiinan tasavallan hallitus käyttää perinteisistä merkeistä virallisesti nimitystä 正體字 (*zhèngtǐzì*), ’oikeamuotoiset merkit’.

Merkkejä voidaan kirjoittaa sekä pysty- että vaakasuoraan. Pystysuoria rivejä luetaan oikealta vasemmalle, ja vaakasuoria rivejä vasemmalta oikealle.

Taiwanissa perinteisten merkkien käyttö on paljastanut Manner-Kiinasta lähtöisin olevat disinformaatiokanavat ja sosiaalisen median trollitilit, koska nämä käyttävät yksinkertaistettuja merkkejä. Huhtikuussa 2020 ilmestyneen raportin mukaan trollit ovat alkaneet kääntää kiinankielisiä tekstejä perinteisille merkeille, jotta ne sulautuisivat paremmin taiwanilaisten sosiaalisen median käyttäjien joukkoon.

## Katso myös

* Kiinan kirjoitusjärjestelmä

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Perinteiset merkit** Wikimedia Commonsissa
# Chữ Nôm

chữ nôm
**Chữ Nôm** (vietn. *𡨸喃*, *rahvaanomainen kirjoitus*) on kiinan kirjoitusjärjestelmään pohjautuva kirjoitusjärjestelmä, jolla kirjoitettiin vietnamia ennen siirtymistä quốc ngữ -järjestelmään 1900-luvun alussa.

Chữ Nôm sisältää kiinan merkkien lisäksi vietnamia varten kehitettyjä merkkejä, joissa tavallisesti yhdistyy kaksi kiinan merkkiä, joista toinen osoittaa sanan merkityksen ja toinen vietnamin mukaisen ääntämyksen.

Chữ Nôm kehitettiin noin 1000-luvulla Vietnamissa korvaamaan aiempaa *chu-nho*-kirjoitusta, joka oli yksinkertaisesti kiinan kirjoittamista. Chữ Nôm mahdollisti ensimmäistä kertaa kirjoittamisen vietnamiksi.

Nykyisin Chữ Nôm -kirjoitusta käytetään Vietnamissakin ani harvoin, sillä maa on siirtynyt täysin quốc ngữn käyttöön.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Chữ Nôm** Wikimedia Commonsissa
# Yiläinen kirjaimisto

| Yiläinen kirjaimisto |
| --- |
|  Yiläinen käsikirjoitus Kiinan kansallismuseossa Pekingissä. |
| Tyyppi | tavukirjoitus |
| Kielet | yi |
| Merkkejä | 1 165 kirjainmerkkiä |
| Kirjoitussuunta | ylhäältä alas |
| ISO 15924 | Yiii, 460 |
| Unicode-lohko | A000–A4CF |
| Infobox OK |

**Yiläinen kirjaimisto** on tavukirjoitusjärjestelmä, jota käytetään Kiinassa puhutun yin kielen kirjoittamiseen. Kirjaimiston uskotaan olevan peräisin Tang-dynastian ajalta (618–907), mutta vanhimmat säilyneet kirjoitukset ovat 1400-luvun lopulta.

Kirjaimisto standardoitiin sichuanin-yin kirjoittamista varten vuonna 1974. Ennen standardointia erilaisten kirjainten määrä oli kahdeksan ja kymmenen tuhannen välissä. Standardoitu yiläinen kirjaimisto sisältää 1 165 kirjainmerkkiä, mikä tekee siitä laajimman standardoidun tavukirjoitusjärjestelmän.

## Lähteet

## Ulkoiset linkit

* Kaikki Yi-tekstit tulevat äänen kanssa