Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Piilevät

| Piilevät |
| --- |
|  Erilaisia meressä eläviä piileviä mikroskooppikuvassa. |
| Tieteellinen luokittelu |
| Domeeni: | Aitotumaiset *Eucarya* |
| Kunta: | *Chromalveolata* |
| Kaari: | Ruskeat levät *Heterokontophyta* |
| Luokka: | Piilevät  Bacillariophyta Dumortier 1821, Haeckel 1878  |
| Alaluokat |
| * *Fragillariophyceae*
* *Bacillariophyceae*
* *Cosinodiscophyceae*
 |
| Katso myös |
|   Piilevät Wikispeciesissä   Piilevät Commonsissa
 |
| Infobox OKNimi-testi OK |

**Piilevät** eli *diatomit* (*Bacillariophyta*) on ruskeisiin leviin kuuluva leväryhmä, johon kuuluu yleisimmän käsityksen mukaan noin 20 000 – 100 000 lähinnä yksisoluista lajia. Ryhmä on lähteestä riippuen esitetty sekä kaari- että alakaaritason ja myös luokkatason taksonina. Piileviä esiintyy kaikissa maailman vesissä; etenkin viileissä merissä ne muodostavat merkittävän osan kasviplanktonista. Piilevät ovat saaneet nimensä piidioksidista koostuvasta soluseinästään, joka muodostaa levälle kaksiosaisen kuoren. Piilevät ovat tavallisesti väriltään ruskehtavia ja muodoltaan silmiinpistävän symmetrisiä.

Piilevät lisääntyvät lähinnä suvuttomasti jakautumalla kahtia, jolloin rasian tavoin limittäin sijaitsevat piikuoren puolikkaat, kansi ja pohja, erkanevat toisistaan ja näin syntyneet tytärsolut kasvattavat pienemmän kuoripuoliskon eli pohjan alkuperäisen sisään. Sukupolvien kuluessa uusien piilevien koko pienenee jopa 60 prosenttia muutamassa kuukaudessa, kunnes minimikoon saavutettuaan levät synnyttävät (yleensä suvullisesti) itiöitä, jotka kasvavat jälleen normaalikokoisiksi soluiksi, ja sykli alkaa uudelleen.

Vanhimmat tunnetut piilevien fossiilit ovat peräisin varhaiselta jurakaudelta; eniten fossiileja syntyi liitukaudella. Kuolleiden piilevien piikuoret ovat aikojen kuluessa valuneet valtamerten pohjiin ja muodostaneet sinne piimaata.

Piileviä esiintyy sekä planktisina että alustalla kasvavina. Piilevillä ei niiden sukusolumuotoja lukuun ottamatta ole uintisiimoja, joten planktonissa elävät solut pyrkivät vajoamaan valottomaan alusveteen, ellei jatkuva veden sekoittuminen palauta niitä takaisin päällysveteen. Joillain lajeilla piikuoresta esiin pistävät pitkät piikit aiheuttavat virtausvastusta ja hidastavat vajoamista. Alustalla kasvavat lajit kykenevät liikkumaan hitaasti alustaansa pitkin erittämällä kuoressaan olevista huokosista limaa, joka työntää solua eteenpäin.

## Lähteet

* Rikkinen, Jouko: Leviä, sieniä ja leväsieniä. Yliopistopaino, 1999. ISBN 9789515703637

### Viitteet
# Irenäus Eibl-Eibesfeldt

Irenäus Eibl-Eibesfeldt vuonna 2009.
**Irenäus Eibl-Eibesfeldt** (15. kesäkuuta 1928 – 2. kesäkuuta 2018) oli itävaltalainen biologi. Hän tutki uransa ensimmäisinä vuosikymmeninä nisäkkäiden käyttäytymistä ja johti Unescon tutkimusmatkaa Galápagossaarilla. 1960-luvun puolivälissä hän siirtyi tutkimaan ihmisten käyttäytymistä kuten sitä, miten syntymästään asti kuurosokeat ilmaisevat itseään. Hän laajensi tutkimuksiaan myös antropologian alalle ja dokumentoi alkuperäiskansojen jokapäiväistä elämää ja rituaaleja eri puolilla maailmaa.

## Lähteet
# Talvihorros

**Talvihorros** eli **hibernaatio** tarkoittaa säänneltyä alilämpöisyyttä, jonka avulla eläimet voivat säästää energiaa talven ylitse. Talvihorroksen aikana eläinten aineenvaihdunta ja ruumiinlämpö laskevat, ja keho käyttää ravinnokseen lämpimän kauden aikana kerättyjä rasvavarantoja. Horrosta syvempää lepotilaa kutsutaan diapaussiksi.

Monet tasalämpöiset eläimet, kuten siili viettävät talvensa talvihorroksessa. Talvihorroksessa elimistön lämpötila pysyttelee parissa lämpöasteessa. Ennen talvihorrosta nämä eläimet tankkaavat energiaa rasvavarastoihinsa.

Vaihtolämpöiset eläimet vaipuvat kylmänhorrokseen, jossa elintoiminnot ovat lähes pysähdyksissä ja ruumiinlämpö voi laskea nollan alapuolelle. Solut eivät kuitenkaan jäädy, sillä niihin muodostuu jäätymispistettä alentavaa glyserolia (esimerkiksi sammakko, käärme, sisilisko).

Sen sijaan esimerkiksi karhu ja mäyrä vajoavat talviuneen eivätkä syvään talvihorrokseen. Niiden ruumiinlämpö laskee huomattavasti vähemmän kuin talvihorrokseen vaipuvien eläinten.

## Katso myös

* kesähorros

## Lähteet

* Tirri, Lehtonen, Lemmetyinen, Pihakaski, Portin: *Biologian sanakirja*.  Helsingissä:  Otava, 2001.  ISBN 951-1-17618-8

## Aiheesta muualla

* Esa Hohtola: Horroksen monet muodot. *Natura*, 2009, nro 46.  Artikkelin verkkoversio. (PDF)
# Lysergihappo

| Lysergihappo |
| --- |
|  |
|  |
| Tunnisteet |
| IUPAC-nimi | 6-metyyli-9,10-didehydroergoliini-8-karboksyylihappo |
| CAS-numero | 82-58-6 |
| PubChem CID | 6717 ja 11861108 |
| SMILES | CN1CC(C=C2C1CC3=CNC4=CC=CC2=C34)C(=O)O |
| Ominaisuudet |
| Molekyylikaava | C16H16N2O2 |
| Moolimassa | 268,308 g/mol |
| Sulamispiste | 238−240 °C (511,15−513,15 K) |
| Liukoisuus veteen | 0,267 g/l (20 °C) |
| Infobox OK |

**Lysergihappo** on useiden ergoliinipohjaisten alkaloidien esiaste. Lysergihapon amideja eli lysergamideja käytetään laajasti lääkeaineina ja huumeina. Yleensä lysergihappoa tuotetaan hydrolysoimalla lysergamideja, kuten LSD:tä, mutta sitä voidaan myös tuottaa laboratorioissa kokonaissynteesillä. Lysergihapolla esiintyy optista isomeriaa ja sillä on kaksi kiraalista hiiliatomia.

Lysergihapon isomeerit: lysergihappo, isolysergihappo, L-lysergihappo ja L-isolysergihappo
## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Terveysportti, metatesaurus: Lysergihappo
* KEGG: Lysergic acid (englanniksi)
* ChemBlink: Lysergic acid (englanniksi)
# Bentsyyliamiini

| Bentsyyliamiini |
| --- |
|  |
|  |
| Tunnisteet |
| IUPAC-nimi | Fenyylimetanamiini |
| CAS-numero | 100-46-9 |
| PubChem CID | 7504 |
| SMILES | C1=CC=C(C=C1)CN |
| Ominaisuudet |
| Molekyylikaava | C7H9N |
| Moolimassa | 107,152 g/mol |
| Sulamispiste | 10 °C |
| Kiehumispiste | 185 °C |
| Tiheys | 0,983 g/cm3 |
| Liukoisuus veteen | Liukenee veteen |
| Infobox OK |

**Bentsyyliamiini** (C7H9N) on amiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa lääkeaineiden ja väriaineiden valmistukseen ja korroosionestoaineena.

## Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa bentsyyliamiini on väritöntä tai kellertävää nestettä. Sillä on amiineille tyypillinen ammoniakinkaltainen haju. Bentsyyliamiini liukenee erittäin hyvin muun muassa veteen, etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Yhdiste on keskivahva emäs ja sen reaktiot ovat tyypillisiä amiineille. Se esimerkiksi muodostaa happojen kanssa suoloja ja karboksyylihappojen tai happokloridien kanssa amideja. Bentsyyliamiini ärsyttää ihoa silmiä ja hengitysteitä ja voi emäksenä aiheuttaa syövytysvammoja. Bentsyyliamiinia on eristetty resedoihin kuuluvan lajin *Reseda media* lehdistä.

## Valmistus ja käyttö

Bentsyyliamiinin valmistukseen on useita tapoja. Käytetyimpiä ovat bentsyylikloridin ja ammoniakin välinen reaktio, bentsonitriilin pelkistys vedyttämällä ja bentsaldehydin ja ammoniakin välinen pelkistävä aminointi. Tuote puhdistetaan tislaamalla alennetussa paineessa.

Bentsyyliamiinia käytetään lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä ja siitä valmistetaan muun muassa lääke- sekä väriaineita sekä maatalouskemikaaleja. Siitä valmistetaan myös synteettisiä tekstiilejä. Bentsyyliamiinia voidaan käyttää myös korroosionestoaineena.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* DrugBank: Benzylamine (englanniksi)
* Human Metabolome Database: Benzylamine (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Benzylamine (englanniksi)
* ChemBlink: Benzylamine (englanniksi)
# Vinorelbiini

|  |
| --- |
| Vinorelbiini |
|  |
|  |
| **Systemaattinen (IUPAC) nimi** |
| Metyyli-(1R,9R,10S,11R,12R,19R)-11-asetyylioksi-12-etyyli-4-[(12S,14R)-16-etyyli-12-metoksikarbonyyli-1,10-diatsatetrasyklo[12.3.1.03,11.04,9]oktadeka-3(11),4,6,8,15-pentaen-12-yyli]-10-hydroksi-5-metoksi-8-metyyli-8,16-diatsapentasyklo[10.6.1.01,9.02,7.016,19]nonadeka-2,4,6,13-tetraeeni-10-karboksylaatti |
| **Tunnisteet** |
| CAS-numero | 71486-22-1 |
| ATC-koodi | L01CA04 |
| PubChem CID | 5311497 |
| DrugBank | DB00361 |
| **Kemialliset tiedot** |
| Kaava | C45H54N4O8 |
| Moolimassa | 778,922 |
| SMILES | Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem |
| **Farmakokineettiset tiedot** |
| Hyötyosuus | noin 44 % |
| Proteiinisitoutuminen | 80–90 % |
| Metabolia | hepaattinen |
| Puoliintumisaika | 28–44 tuntia |
| Ekskreetio | ? |
| **Terapeuttiset näkökohdat** |
| Raskauskategoria |
? |
| Reseptiluokitus |  |
| Antotapa | intravenoosi, oraalinen |

**Vinorelbiini** (C45H54N4O8) on puolisynteettinen vinka-alkaloidijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään useiden syöpien hoitoon. Vinorelbiini kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.

## Ominaisuudet ja käyttö

Vinorelbiini estää syöpäsoluja jakaantumasta. Sen vaikutusmekanismi on sama kuin muillakin vinka-alkaloideilla eli se sitoutuu tubuliiniin. Tällöin tubuliini ei kykene enää muodostamaan mikrotubuluksia ja mitoosi estyy. Vinorelbiiniä voidaan monista muista vinka-alkaloideista poiketen annostella suoneen annettavan ruiskeen lisäksi suun kautta otettavina kapseleina. Sitä voidaan käyttää yhdessä sisplatiinin kanssa. Vinorelbiinin käyttökohteita ovat ei-pienisoluisen keuhkosyövän, etäpesäkkeitä muodostavan rintasyövän, munuaissyövän ja lymfoomien hoito.

## Haittavaikutukset

Tärkein vinorelbiinin haittavaikutus on luuydintoksisuudesta aiheutuva neutrofiilien, valkosolujen ja verihiutaleiden vähäinen määrä veressä. Muita haittavaikutuksia ovat huonovointisuus, ripuli, ummetus, väsymys ja anemia.

## Valmistus

Vinorelbiinin synteesin ensimmäisessä vaiheessa vinblastiinista eliminoidaan vettä, jolloin muodostuu anhydrovinblastiinia. Anhydrovinblastiini reagoi trifluorietikkahapon kanssa vinorelbiiniksi.

## Lähteet
# Verenpainelääke

Propranololi, yksi varhaisimpia beetasalpaajia.
**Verenpainelääkkeet** ovat lääkkeitä, joita käytetään verenpainetaudin eli koholla olevan verenpaineen hoitoon.

Tällä hetkellämilloin? verenpainetaudin hoidon tavoite on alentaa verenpaine tasolle alle 140/85 mmHg. On osoitettu, että lääkkeitä käyttämällä systolisen eli yläpaineen laskeminen 10 mmHg:lla ja diastolisen eli alapaineen 5 mmHg:lla vähentää aivohalvauksia 30–40 % ja vakavia sepelvaltimotautitapahtumia 16 %, iäkkäillä ja keski-ikäisillä suhteellisesti yhtä paljon. Verenpainetaudin ensisijaishoitona ovat kuitenkin elämäntapamuutokset, kuten ruokavalion muuttaminen terveellisemmäksi, painon pudottaminen, liikunnan lisääminen ja tupakoinnin lopettaminen.

## Ryhmät

40 mg Propral -tabletteja.
Verenpainelääkkeet jaotellaan muun muassa seuraaviin ryhmiin (alla on myös luetteloitu joitain esimerkkejä kustakin ryhmästä):

* Adrenoreseptorien toimintaan vaikuttavat lääkkeet
	+ Beetasalpaajat
		- Asebutololi
		- Atenololi
		- Beetaksololi
		- Bisoprololi
		- Metoprololi
		- Nebivololi
		- Pindololi
		- Propranololi
		- Seliprololi
		- Sotaloli
	+ Alfasalpaajat
		- Fentolamiini
		- Pratsosiini
	+ Yhdistetty beeta- ja alfasalpaus
		- Labetaloli
		- Karvediloli
	+ Muut
		- Klonidiini
		- Moksodiniini

Lasix on eräs furosemidin myyntinimistä.
* Diureetit
	+ Hydroklooritiatsidi
	+ Indapamidi
	+ Furosemidi
	+ Spironolaktoni

* Kalsiumkanavan salpaajat
	+ Amlodipiini
	+ Felodipiini
	+ Isradipiini
	+ Nisoldipiini
	+ Nilvadipiini
	+ Lerkanidipiini

* ACE-estäjät
	+ Enalapriili
	+ Lisinopriili
	+ Perindopriili
	+ Kinapriili
	+ Ramipriili

* Angiotensiinireseptorin salpaajat eli ATR-salpaajat
	+ Eprosartaani
	+ Irbesartaani
	+ Kandesartaani
	+ Losartaani
	+ Olmesartaani
	+ Telmisartaani
	+ Valsartaani

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Verenpainelääkkeet - Terveyskirjasto.fi
* Silja Majahalme: Verenpainelääkkeet, 16.6.2014 (Arkistoitu – Internet Archive)
# Sulfadoksiini

|  |
| --- |
| Sulfadoksiini |
|  |
|  |
| **Systemaattinen (IUPAC) nimi** |
| 4-amino-N-(5,6-dimetoksipyrimidin-4-yyli)bentseenisulfonamidi |
| **Tunnisteet** |
| CAS-numero | 2447-57-6 |
| ATC-koodi | ? |
| PubChem CID | 17134 |
| DrugBank | DB01299 |
| **Kemialliset tiedot** |
| Kaava | C12H14N4O4S |
| Moolimassa | 310,342 |
| SMILES | Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem |
| **Fysikaaliset tiedot** |
| Sulamispiste | 190−194 °C  |
| **Farmakokineettiset tiedot** |
| Hyötyosuus | > 90 % |
| Metabolia | ? |
| Puoliintumisaika | 8,33 vrk |
| Ekskreetio | ? |
| **Terapeuttiset näkökohdat** |
| Raskauskategoria |
? |
| Reseptiluokitus |  |
| Antotapa | ? |

**Sulfadoksiini** (C12H14SN4O4) on sulfonamideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sulfadoksiinia voidaan käyttää malarian hoitoon, mutta sitä ei suositella käytettäväksi resistenttiyden kehittymisen vuoksi. Sulfadoksiini on WHO:n laatimalla tärkeimpien lääkeaineiden listalla.

## Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa sulfadoksiini on kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vähäisessä määrin veteen ja alkoholeihin ja hyvin happamiin tai emäksisiin liuoksiin.

Sulfadoksiinin käyttö malarian hoidossa perustuu siihen, että yhdiste estää dihydropteroaattisyntaasientsyymiä. Sitä ei kuitenkaan käytetä yksinään vaan aina yhdistelmänä pyrimetamiini, pyrimetamiinin ja artesunaatin tai amodiakiinin kanssa. Malarialoisio on kuitenkin kehittänyt resistenssin pyrimetamiinin ja sulfadoksiinin yhdistelmälle eikä sen käyttöä enää suositella.

## Valmistus

Sulfadoksiinin valmistus lähtee metyyli-2-metoksiasetaatista ja dimetyylioksalaatista, jotka kondensoituvat emäksisissä olosuhteissa. Kuumennettaessa tämä tuote hajoaa metoksimalonihapon dimetyyliesteriksi. Esteriryhmät reagoivat ammoniakin kanssa, jolloin muodostuu diamidi. Tämä välituote reagoi emäksisissä olosuhteissa formamidin kanssa 4,6-dihydroksi-5-metoksipyrimidiiniksi. Seuraava vaihe on tämän tuotteen klooraus fosforitrikloridin avulla ja toinen muodostuneen tuotteen klooriatomeista korvataan aminoryhmällä ja toinen metoksiryhmällä. Kaksi viimeistä vaihetta sulfadoksiinisynteesissä ovat reaktio 4-asetyyliaminobentseenisulfonyylikloridin kanssa ja hydrolyysi emäksisissä olosuhteissa.

## Lähteet
# Dietyylitoluamidi

| Dietyylitoluamidi |
| --- |
|  |
| Tunnisteet |
| IUPAC-nimi | *N,N*-Dietyyli-3-metyylibentsamidi |
| CAS-numero | 134-62-3 |
| PubChem CID | 4284 |
| Ominaisuudet |
| Molekyylikaava | C12H17NO |
| Moolimassa | 191,27 g/mol |
| Sulamispiste | −45 °C |
| Kiehumispiste | 288–292 °C |
| Tiheys | 0,998 g/cm3 |
|  |
| Infobox OK |

**Dietyylitoluamidi** (**DEET**, *N*,*N*-dietyyli-*meta*-toluamidi) on käytetyin hyönteiskarkotteiden tehoaine. Tavallisissa hyttyskarkotteissa sitä on 10–15 %, mikä tehoaa hyttysiin 2–8 tunnin ajan. Mäkäriin, polttiaisiin, paarmoihin ja punkkeihin hyttyskarkote ei tehoa juuri ollenkaan. Punkkikarkote sisältääkin 50 % dietyylitoluamidia ja se toimii lähes kaikkiin hyönteisiin hirvikärpästä lukuun ottamatta. Dietyylitoluamidia sisältävissä tuotteissa on muovin pehmennintä, joten ne voivat aiheuttaa vaurioita keinokuitua sisältäviin vaatteisiin ja vaatteiden muoviosiin. Dietyylitoluamidi voi ärsyttää herkkäihoisia henkilöitä eikä sitä saa käyttää alle 3-vuotiaiden lasten iholle. Dietyylitoluamidia uudempia hyönteiskarkottimien tehoaineita ovat esimerkiksi ikaridiini (C12H23NO3) ja etyylibutyyliasetyyliaminopropionaatti (C11H21NO3), josta käytetään myös nimeä IR3535.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* PubChem: DEET (englanniksi)
* Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Diethyltoluamide (englanniksi)
* DrugBank: Diethyltoluamide (englanniksi)
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): N,N-Diethyl-m-toluamide (englanniksi)
* ChemBlink: N,N-Diethyl-3-methylbenzamide (englanniksi)
* Dietyylitoluamidin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 18.1.2015.
# Karjarutto

Hollannissa puhjennutta karjaruttoepidemiaa kuvaava piirros 1800-luvulta.
**Karjarutto** oli helposti leviävä märehtijöiden tartuntatauti. Sitä aiheuttavaa virusta kutsutaan karjaruton saksankielisen nimen mukaan *Rinderpest*-virukseksi.

Karjarutto on tuhoisa eläintauti, ja kuolleisuus aiemmin virukselle altistumattomissa populaatioissa voi lähennellä sataa prosenttia. Tauti leviää lähinnä kosketuksen ja saastuneen juomaveden kautta mutta myös pisaratartuntana.

Karjaruttoepidemiat ovat historiassa olleet yleisiä varsinkin sotien ja sotaretkien yhteydessä. Eurooppa kärsi erityisen pahoista epidemioista 1700-luvulla. Britanniassa oli maanlaajuinen epidemia vuosina 1865–1866. Myöhemmin 1890-luvulla karjarutto surmasi arviolta 80–90 prosenttia karjasta eteläisessä Afrikassa ja Afrikan sarvessa. Vuosina 1982–1984 Afrikassa raivonnut epidemia aiheutti arviolta 500 miljoonan dollarin taloudelliset vahingot karjan menetyksinä. Ihmisen mukana kulkeutunut karjarutto onkin määritelty yhdeksi maailman sadasta haitallisimmasta vieraslajista.

Rokotteita karjaruttoa vastaan on kokeiltu 1700-luvulta saakka vaihtelevin tuloksin. Luotettava rokote tautiin valmistui 1960-luvulla. Syksyllä 2010 YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestö FAO ilmoitti katsovansa, että tauti on hävitetty maailmasta sekä lopettavansa sen seurannan. Viimeinen esiintymä oli Keniassa vuonna 2001. *Rinderpest*-virus olisi näin ollen isorokon jälkeen toinen ihmisen tietoisesti hävittämä taudinaiheuttaja. Kesäkuussa 2011 kansainvälinen eilntarvike- ja maatalousjärjestö FAO julisti karjaruton hävitetyksi maapallolta.

Karjaruttovirus oli läheistä sukua tuhkarokkovirukselle, jonka onkin arveltu syntyneen sen muunnoksena.

## Lähteet
# Yhdysvaltain vuoden 1990 väestönlaskenta

Vuoden 1990 väestönlaskennan tunnus.
**Yhdysvaltain vuoden 1990 väestönlaskenta** oli Yhdysvaltain historian 21. väestönlaskenta. 1. huhtikuuta suoritetun väestönlaskennan mukaan Yhdysvalloissa oli 248 709 873 asukasta eli 9,8 prosenttia enemmän kuin vuonna 1980.

Noin 16 prosenttia kotitalouksista saivat pidemmän, yli sadan kysymyksen lomakkeen. Väestönlaskenta oli ensimmäinen, jossa Havaijilta tai muilta Tyynenmeren saarilta kotoisin olevat saivat oman kategorian. Aikaisimmissa väestönlaskennoissa heidät oli laskettu samaan kategoriaan aasialaisten kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Yhdysvaltain vuoden 1990 väestönlaskenta** Wikimedia Commonsissa

NäytäYhdysvaltain väestönlaskennat
* 1790
* 1800
* 1810
* 1820
* 1830
* 1840
* 1850
* 1860
* 1870
* 1880
* 1890
* 1900
* 1910
* 1920
* 1930
* 1940
* 1950
* 1960
* 1970
* 1980
* 1990
* 2000
* 2010
* 2020
* *2030*
# Pysäköintimittari

Pysäköintimittari Rantakadulla Oulussa.
**Pysäköintimittari** on pysäköintialueella tai -ruudun läheisyydessä oleva laite, josta voi ostaa pysäköintiaikaa, ja joka näyttää jäljellä olevan pysäköintiajan. Pysäköintimittareita käytetään usein kaupunkien keskustoissa varmistamaan, että pysäköintipaikat ovat saatavilla mahdollisimman monille ihmisille, ja auttamaan pysäköinninvalvontaa. Pysäköintimittareissa voi olla erilaisia ​​maksuvaihtoehtoja, kuten kolikot, luottokortit tai matkapuhelinsovellukset. Pysäköintimittareiden käyttöoikeus ja -maksut vaihtelevat paikkakunnasta ja pysäköintivyöhykkeestä riippuen.

## Historiaa

Pysäköintimittarit otettiin käyttöön Oklahoma Cityssä 16. heinäkuuta 1935 ja kauppiaat olivat tyytyväisiä, mutta autoilijat eivät. Pari vuotta aiemmin oli Oklahomassa havahduttu ongelmaan, kun autoilijat pysäköivät autonsa koko päivän ajaksi katujen varsille ja kauppiaat kärsivät tästä. Liikennekomitean johdossa oli Carl C. Magee, joka pestasi muutaman professorin jatkokehittämään pysäköintimittaria, johon hän oli hakenut patenttia 21. joulukuuta 1932. Aluksi vuonna 1935 pysäköintimittarit asennettiin Oklahomassa vain toiselle puolen katua, mutta kun kauppiaat huomasivat mittareiden vaikutuksen heidän myyntiinsä, myös toisen puolen kauppiaat halusivat nopeasti pysäköintimittarit.

Suomessa pysäköintimittarit otettiin käyttöön vuonna 1955 Helsingissä Esplanadilla ja Aleksanterinkadulla. Mittareina olivat Mageen mittarit.

Pysäköinnin ja mittareiden valvonta oli poliisin tehtävä vuoteen 1971, jolloin tuli laki kunnallisesta pysäköinninvalvonnasta. Ensimmäiset kunnalliset pysäköinninvalvojat aloittivat Tampereella 1. huhtikuuta 1971.

## Lähteet
# 924 Gilman Street

Klubin edusta vuonna 2009.
Gilman Street -klubi. Kuva vuodelta 2007.
**924 Gilman Street** on Berkeleyssä, Kaliforniassa sijaitseva vaihtoehtoklubi. Maximum Rock’n’Roll -lehden perustaja Tim Yohannan otti 924 Gilman Streetin haltuunsa vuonna 1986. Punk-yhtyeillä ei ollut Berkeleyssä paikkaa, jossa tavata samanhenkisiä ihmisiä. Entinen rottinkihuonekaluliike vanhalla tehdasalueella sopi hyvin heidän tarpeisiinsa, ja rakennuksen vuokrasopimuksesta päästiin yhteisymmärrykseen. Rakennusta täytyi remontoida reilusti, ja työvoimana oli lukuisia punknuoria. Gilman Street läpäisi kaikki turvatarkastukset ja klubin ensimmäinen keikka soitettiin 31. joulukuuta 1986. Klubin motto ”All Ages” juontaa siitä, että klubille ovat tervetulleita kaikenikäiset ihmiset, sillä siellä ei tarjoilla alkoholia. Olut on silti virrannut aina Gilman Streetin ympäristössä. Gilman Streetillä ovat soittaneet muun muassa Green Day (silloinen Sweet Children), Operation Ivy, The Lookouts ja suuri joukko muita yhtyeitä.

## Lähteet

* Myers, Ben: *Green Day – Amerikan idiootit & uuspunkin kukoistus*.  Turku:  Sammakko, 2006.  ISBN 952-483-043-4

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **924 Gilman Street** Wikimedia Commonsissa

* Klubin verkkosivut (englanniksi)
# Kauppaketju

**Kauppaketju** on ryhmä kauppaliikkeitä, jotka käyttävät samaa brändiä (yrityskuvaa) ja yhteistä tavarantoimittajaa. Kauppaketju voi olla yhden emoyhtiön omistuksessa tai kyseessä voi olla franchise-periaatteella toimiva kauppaketju tai näiden yhdistelmä. Myös yksityiset yrittäjät voivat muodostaa kauppaketjun, jolloin tavoitteena on yleensä markkinoinnin ja hankinnan tehostaminen.

## Suomalaisia kauppaketjuja

* Halpa-Halli
* Info
* Kesko
* Kärkkäinen
* M-ketju
* Minimani
* Motonet
* Puuilo
* Prisma
* Sale
* Saiturinpörssi
* Sokos
* Stockmann
* S-ryhmä
* Suomalainen Kirjakauppa
* Tokmanni

## Kansainvälisiä kauppaketjuja

* Aldi
* Carrefour
* H&M
* ICA
* Intersport
* Lidl
* Mercator
* Rusta
* Tesco
* Wal-Mart
* Zara

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Kauppaketju** Wikimedia Commonsissa