Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# National Register of Historic Places

Tyypillinen rekisterissä olevaan kohteeseen sijoitettava laatta.
**National Register of Historic Places** on rekisteri suojelunarvoisista historiallisista kohteista Yhdysvalloissa. Se muodostettiin vuonna 1966 ja sitä valvoo Yhdysvaltain sisäministeriön alainen National Park Service. Rekisterin tarkoituksena on tukea ja koordinoida yksityisiä ja yhteisöllisiä hankkeita historiallisesti arvokkaiden kohteiden suojelemiseksi.

Rekisterissä oli vuoden 2025 puolivälissä yli 100 000 kohdetta, joissa oli noin 2 miljoonaa rakennusta, paikkaa, kaupunkialuetta, rakennelmaa ja objektia. Vuosittain rekisteriin listataan keskimäärin 1 500 uutta kohdetta. Rekisteriin sisällytettyihin kohteisiin kuuluvat myös noin 2 600 National Historic Landmark -kohdetta.

Käytännössä kuka tahansa voi tehdä ehdotuksen kohteen pääsemisestä rekisteriin. Kohteen omistaja tekee kuitenkin usein aloitteen, ja omistajan lupa tarvitaan joka tapauksessa kohteen listaamiseksi. Ehdotus toimitetaan jollekin historiallisen suojelun virastolle. Kohteen sijainnin perusteella ehdotus menee joko osavaltion, liittovaltion tai heimoneuvostojen historiallisen suojelun toimistolle. Ehdotusta tarkastellaan iän, yhtenäisyyden ja merkityksen kannalta. Yleisesti hyväksyttänä rajana pidetään 50 vuoden ikää, vaikka nuorempiakin kohteita on valittu rekisteriin erityisen merkityksensä takia. Iän lisäksi kohteen pitää olla säilyttänyt suurimmalta osaltaan historiallisen ulkoasunsa. Sillä pitää olla myös jotain kulttuurihistoriallista merkitystä, kuten yhteys merkittävään tapahtumaan tai henkilöön. National Park Service tekee viimeisen päätökseen kohtaamisen listaamisesta hyväksytyn hakemuksen pohjalta.

Rekisteriin pääseminen on usein ensimmäinen askel sille, että kohteen suojeluun voi saada rahoitusta osavaltiolta tai paikallishallinnolta. Omistajat voivat myös saada listatuista kohteista veroetuja.

Rekisterin kohteet eivät ole varsinaisesti suojeltuja, sillä rekisteri ei estä kohteiden tuhoamista tai muuttamista. Rekisteristä on poistettu yli 1 750 kohdetta. Niistä merkittävä osa oli purettu. Kohde voidaan poistaa myös silloin, jos sitä on muokattu merkittävästi, jolloin alkuperäiset historialliset piirteet ovat hävinneet. Osa kohteista on myös poistettu listalta niiden tuhouduttua tulipaloissa tai myrskyissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* National Register of Historic Places - Viralliset kotisivut (englanniksi)
# Alamedan piirikunnan seriffinvirasto

**Alamedan piirikunnan seriffinvirasto** (engl. *Alameda County Sheriff's Office*, lyhennettynä ACSO) toimii Alamedan piirikunnassa Kaliforniassa. Virastolla on käytössään viisi poliisiasemaa ja kaksi vankilaa eri puolilla piirikuntaa. Sen päämaja sijaitsee piirikunnan pääkaupungissa, Oaklandissa.

## Lähteet
# Mojaven aavikko

Mojaven sijainti Pohjois-Amerikan kartalla.
Joshua Treen kansallispuisto sijaitsee Mojaven aavikolla.
**Mojaven aavikko** on Yhdysvaltain lounaisosissa sijaitseva 65 000 neliökilometrin laajuinen aavikko. Se kattaa merkittävän osan Etelä-Kaliforniasta, mutta ulottuu myös lounaiseen Utahiin, eteläiseen Nevadaan ja luoteiseen Arizonaan. Las Vegasin suurkaupunki sijaitsee aavikon alueella.

Mojaven aavikko on tyypillinen vuoristoista ja altaista koostuva aavikko. Alueella kasvaa 1 750–2 000 kasvilajia. Yleisimmät kasvit ovat jukka- ja marunapensaita sekä kaktuksia. Joosuanpuu (*Yucca brevifolia*) on yleinen kasvi.

Aftonin kanjoni
Mojaven aavikolla sijaitsevat San Andreasin ja Garlockin siirrokset, jotka ovat alttiita maanjäristyksille. Geologisesti alue on vuoristoa, jossa hidas poimuttumisprosessi jatkuu.

Alueella kesät ovat kuumia ja talvet kylmiä. Kesällä lämpötila nousee 35–45 asteeseen, mutta talvella saattaa olla jopa 40 astetta pakkasta, koska alue sijaitsee melko korkealla vuoristossa, paikoitellen 1 000–2 000 metrin korkeudella merenpinnasta.

Sademäärä on yleensä alle 100 millimetriä vuodessa. Alueen kuumin ja matalin kohta on Kuolemanlaakso (*Death Valley*) kaakkoisessa Kaliforniassa. Talvella joillakin alueilla sataa lunta jopa 30 senttimetriä. Alueella elää muun muassa liskoja, aavikkokettuja ja kalkkarokäärmeitä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Mojaven aavikko** Wikimedia Commonsissa

* Mojave Desert  Walter Feller. (englanniksi)
# Riversiden piirikunta

| Riversiden piirikunta |
| --- |
|  Lippu |  Vaakuna |
|  |
| Hallintokeskus | Riverside |
| Valtio   Osavaltio | Yhdysvallat   Kalifornia |
| Perustettu | 9. toukokuuta 1893 |
| Pinta-ala |  |
|  – kokonaispinta-ala | 18 910 km² |
|  – josta vettä | 250 km²  |
| Väkiluku (2020) | 2 418 185 |
|  – Tiheys | 120 as./km² |
| Aikavyöhyke | UTC−8 |
|  |
| www.countyofriverside.us |
| Infobox OK |

**Riversiden piirikunta** (engl. *Riverside County*) on Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 2 418 185 vuonna 2020 ja sen pinta-ala on 18 910 neliökilometriä. Piirikunnan suurin kaupunki Riverside on myös sen hallintokeskus.

Riversiden piirikunta perustettiin 9. toukokuuta 1893. Alueet olivat aiemmin kuuluneet San Bernardinon ja San Diegon piirikunnille.

## Väestö

Riversiden piirikunnan asukkaista 46,7 prosenttia latinalaisamerikkalaisia, 33,9 prosenttia on valkoisia, 6,68 prosenttia aasialaisia ja 6,12 prosenttia afroamerikkalaisia. 41,4 prosenttia puhuvat myös muita kieliä kuin englantia. 90,7 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 36,2 vuotta.

## Kuvat

* Piirikunnan oikeustalo
* Riversiden kaupunki

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Riversiden piirikunta** Wikimedia Commonsissa
# Viinitila

Viinitila Argentiinassa
Viinitila Italiassa
**Viinitila** on maatila, jolla valmistetaan viiniä tai hedelmäviiniä tilan omissa tarhoissa kasvatetusta tai muualta tuodusta raaka-aineesta, tavallisesti viinirypäleistä. Viinitiloilla on joskus myös erilaisia palveluja ja toimintoja, kuten viininmaistatusta, ruokailupalveluja, majoitusta ja erilaisia virkistyspalveluja. Suomen viinitiloilla valmistetaan ja myydään kotimaisista marjoista ja hedelmistä tehtyjä niin kutsuttuja tilaviinejä. Vuonna 2011 Suomessa oli noin 40 viinitilaa. Suomen alkoholilain muutos vuonna 1995 teki tilaviinitoiminnan lailliseksi Suomessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Viinitila** Wikimedia Commonsissa
# Marmorimurri

| Marmorimurri |
| --- |
|  |
| Uhanalaisuusluokitus |
| **Erittäin uhanalainen** |
|  |
| Tieteellinen luokittelu |
| Domeeni: | Eukaryootit Eucarya |
| Kunta: | Eläinkunta Animalia |
| Pääjakso: | Selkäjänteiset Chordata |
| Alajakso: | Selkärankaiset Vertebrata |
| Luokka: | Linnut Aves |
| Lahko: | Rantalinnut Charadriiformes |
| Heimo: | Ruokit Alcidae |
| Suku: | Marmorimurrit *Brachyramphus* |
| Laji: | *marmoratus* |
| Kaksiosainen nimi |
| Brachyramphus marmoratus (J.F. Gmelin, 1789) |
| Katso myös |
|   Marmorimurri Wikispeciesissä   Marmorimurri Commonsissa
 |
| Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK |

**Marmorimurri** (*Brachyramphus marmoratus*) on pienikokoinen ruokkien heimoon kuuluva lintulaji.
Se elää pohjoisen Tyynenemeren itäosassa, pohjoisessa Aleuttien länsiosista ja Alaskasta etelään, Kanadan ja Yhdysvaltain rannikkoa pitkin Kalifornian keskiosiin saakka. Lajin kanta on voimakkaasti taantunut viime vuosikymmeninä, lähinnä kalastuksen, elinympäristön tuhoutumisen sekä öljyonnettomuuksien takia (Exxon Valdez). Johann Friedrich Gmelin kuvaili lajin holotyypin Prince William Soundista Alaskasta 1789.

## Lähteet

Marmorimurrin poikanen
# Ilma-alus

Kuumailmapallo
**Ilma-alus** on ilmakehässä lentävä kulkuneuvo. Yleisimpiä ilma-aluksia ovat lentokoneet, helikopterit, kuumailmapallot ja ilmalaivat. Jotkut niistä pysyvät ilmassa, koska ovat ilmaa kevyempiä (kuumailmapallot ja ilmalaivat), toisten nostovoima syntyy aerodynaamisesti ilman virratessa vaakasuoraan liikkuvan laitteen tai sen osien ohi.

## Määritelmistä

Ilma-alus on Suomessa määritelty ilmailulaissa (864/2014). Lain 2 §:n 1 momentin 6 kohdan mukaan ilma-alus on laite, ”jota kannattavat ilmakehässä muut ilman reaktiot kuin ilman reaktiot maan tai veden pintaa vastaan”. Määritelmä vastaa pitkälti kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen (Chicagon yleissopimuksen) liitteissä käytettyä. Ilma-alukset jaetaan yleisesti *ilmaa kevyempiin* ja *ilmaa raskaampiin* ilma-aluksiin.

Satelliitit ja avaruusraketit eivät ole ilma-aluksia, koska ne liikkuvat ilmakehän ulkopuolella.
Maaefektialukset eli pintaliitäjät, jotka ”lentävät” veden pinnan yläpuolella niin kutsutun maavaikutuksen avustamana, ja ilmatyynyalukset eivät ole ilma-aluksia, vaan niitä koskevat merenkulkuun liittyvät säädökset.

## Ilma-aluksiin liittyviä ennätyksiä

Maailman suurin käyttöön päässyt lentokone on Antonov An-225. Se painaa 640 tonnia, on 84 m pitkä ja siipien kärkiväli on 88 metriä.

Nopein ilma-alustyyppi on avaruussukkula. Sen nopeus nousee 29 000 kilometriin tunnissa. Suihkukoneista nopein on SR-71 Blackbird 3418 km/h.
Nopein sotilaskone oli Mikojan MiG-31. Nopeimmat matkustajakoneet olivat Tupolev Tu-144 ja Concorde.

## Muuta

Ilma-aluksen propulsio voi tulla potkurista, suihkumoottorista tai raketista.

Ilma-alusten tunnukset ilmaistaan kirjain- ja numerokoodilla, kuten esimerkiksi OH-CAA (moottorikone) tai OH-999 (purjelentokone), missä OH on Suomen maatunnus.

Maapallon lisäksi myös Venus-planeetan yläilmakehässä on lentänyt ilma-alus, tarkemmin sanottuna automaattinen vetypallo tai heliumpallo.

## Ilma-alustyyppejä

### Ilmaa kevyemmät eli aerostaatit

Aerostaatit pysyvät ilmassa, koska ovat ilmaa kevyempiä (kuumailmapallot ja ilmalaivat). On myös kapeampi määritelmä sanalle aerostaatti, jolloin se tarkoittaa vain kaapelilla / hihnalla maahan, laivaan tai meren pohjaan kiinnitettyä ilmaa kevyempää alusta, toiselta nimitykseltään kiintopallo. On myös kiintopallotyyppi, jossa on leijan kaltainen aerodynamiikka, jotta se pysyy tuulessa vakaampana. Näistä käytetään nimiä *helikite* tai *kytoon*.

* Ilmalaiva
* Kuumailmapallo
* Kiintopallo

### Ilmaa raskaammat

* Avaruussukkula
* Autogiro eli gyrokopteri
* Helikopteri
* Lennokki
* Lentokone
* Liidin
* Liitokone
* Multikopteri
* Purjelentokone
* Ornitopteri - linnun lentotapaa jäljittelevä lennokki tai lentokone, joka räpyttää siipiä.

## Katso myös

* Aerodynamiikka
* Ilmailu
* Lentäjä
* Liikenne

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Ilma-alus** Wikimedia Commonsissa
# Douglas A-26 Invader

**Douglas A-26 Invader** oli yhdysvaltalainen kaksimoottorinen rynnäkköpommituskone. Konetyypin ensilento tapahtui vuonna 1942 ja otettiin käyttöön vuonna 1945, jolloin se osallistui toisen maailmansodan lopputaisteluihin. Yhdysvaltain ilmavoimat poisti konetyypin käytöstä vuonna 1972, mutta Kolumbian ilmavoimat käytti konetta vielä vuoteen 1980.

Douglas A-26 (B-26) Invader
Konetyypin suunnittelivat Ed Heinemann, Ted R. Smith sekä Robert Donovan. Sen edeltäjä oli A-20 Havoc, joka oli myös Neuvostoliiton käytössä vuokraus- ja lainauslain nojalla (Lend-Lease). Muun muassa Suomessa A-20 Havoc tunnettiin nimellä "Boston". Profiilikuvissa koneet näyttävätkin paljolti toisiltaan. Vertailun vuoksi mainittakoon Invaderin olleen muotoilultaan hieman Havocia/Bostonia "kulmikkaampi".

A-26 osallistui useisiin aseellisiin selkkauksiin usealla mantereella Korean sodasta lähtien aina Vietnamin sotaan saakka. Se oli mukana muun muassa Sikojenlahden maihinnousussa ennen Kuuban ohjuskriisiä ja Biafran sodassa.

Konetyyppi tunnettiin vuosina 1948–1965 tunnuksella B-26, joka saattaa varsin herkästi aiheuttaa sekaannusta. Myös Martin B-26 Marauder oli liittoutuneiden suosima kaksimoottorinen matalapommituskone. Lisäksi molemmat käyttivät samantyyppistä voimanlähdettä, 2 000 hevosvoiman (1 491 kW) Pratt & Whitney R-2800 "Double Wasp" -kaksirivistä tähtimoottoria. Koneen siivet olivat niin sanotut trapetsimuotoiset keskitasot, sillä siipien kiinnitys on rungon keskellä. Korkeusvakain sijaitsi perässä rungon yllä sivuvakaimen läheisyydessä.

Kuvan A-26B ilman yläampumoa, kahdeksalla eteenpäin ampuvalla kk:lla varustettuna.
Kehitysversiosta riippuen koneen huippunopeus oli 570–610 km/h ja toimintamatka 2 300 km. Lakikorkeus oli noin
6 700 m.

Koneen kiinteästi eteenpäin ampuva aseistuksen muodosti mallista riippuen 4–8 kpl 12,7 mm Browning M2 -konekiväärejä. Näiden lisäksi siipien alle voitiin asentaa kahdeksan Browning M2 -konekivääriä neljässä kaksoispakassa. Puolustusaseistuksen muodostivat kaksi asetornia, joista toinen oli sijoitettu koneen katolle ja toinen koneen pohjaan pommikuilun taakse. Kummassakin oli kaksi 12,7 mm Browning M2 -konekivääriä. Loppusarjan koneiden ylätorni voitiin lukita ampumaan eteenpäin jolloin eteenpäin ampuvan aseistuksen muodosti jopa 18 Browning M2 -konekivääriä.

Kuvassa ladataan A-26 Invaderin keulakonekivääreitä.
Asekuormaa kone kykeni kantamaan yhteensä 8 000 paunaa (3 600 kg): 6 000 paunaa (2 700 kg) pommeja sisäisesti, sekä 2 000 paunaa (n. 900 kg) ulkoisesti. Ulkoiseen aseistukseen kuuluivat myös raketit.

Konetta käytettiin myös ns. vesipommittajana palonsammutukseen, sekä CIA:n suorittamiin salaisiin operaatioihin, jotka toteutettiin ilman ilmavoimien tunnuksia.

A-26 Invaderin siluettikuvat.
## Lähteet

* David Donald, American warplanes of world II

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Douglas A-26 Invader** Wikimedia Commonsissa

(englanniksi)

*
*  (Arkistoitu – Internet Archive)
*
*  (Arkistoitu – Internet Archive)
*
# Sonoma Raceway

| Sonoma Raceway |
| --- |
| Sears Point Raceway, Infineon Raceway |
|  |
| Sijainti | Sonoma, Kalifornia, Yhdysvallat |
| Aikavyöhyke | GMT-8 |
| Valmistumisvuosi | 1968 |
| Katsojakapasiteetti | 102 000 |
| Radan pituus | 4,05 km |
| Mutkia | 12 |
| Rataennätys | 1.21,688 (Marco Werner, Audi R8, 2004) |
| Suurimmat tapahtumat | WTCC, IndyCar, NASCAR |
| Infobox OK |

**Sonoma Raceway**, aiemmalta nimeltään **Sears Point Raceway** sekä **Infineon Raceway** on 4,05 kilometriä pitkä moottorirata lähellä Sonoman kaupunkia Kaliforniassa Yhdysvalloissa.

Rata on aktiivisessa käytössä noin 340 päivää vuodesta ja vuosittain siellä järjestetään useiden moottoriurheilusarjojen osakilpailuja.

## Historia

Radan rakentaminen alkoi vuonna 1968 ja se päällystettiin samana vuonna. Radan nimi oli tuolloin Sears Point Raceway. Sports Car Club of America (SCCA) järjesti radalla ensimmäisen tapahtuman 1. joulukuuta 1968. Vuonna 1970 rata suljettiin talousongelmien vuoksi vuoteen 1973 saakka. Radan nimeksi tuli Golden State Raceway vuonna 1981. Infineon Technologies teki kymmenvuotisen sopimuksen kesällä 2002, jolloin radan nimeksi tuli Infineon Raceway.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Sonoma Raceway** Wikimedia Commonsissa

NäytäAmerican Le Mans Series -radat

|  |  |
| --- | --- |
| Moottoriradat | * Austin
* Laguna Seca
* Lime Rock
* Mid-Ohio
* Mosport
* Nürburgring
* Portland
* Road America
* Road Atlanta
* Sebring
* Silverstone
* Sonoma
* Utah
* Virginia
 |
| Katuradat | * Adelaide
* Baltimore
* Belle Isle
* Houston
* Long Beach
* Miami
* St. Petersburg
* Trois-Rivières
* Washington, D.C.
 |
| Ovaaliradat | * Charlotte
* Las Vegas
* Texas
 |
| European Le Mans Series 2001 -sarjaan kuuluneet radat | * Sebring
* Donington
* Jarama
* Estoril
* Most
* Vallelunga
* Road Atlanta
 |
# Progressiivinen puolue (1912)

Kuva Progressiivisen puolueen kokouksesta vuodelta 1912.
**Progressiivinen puolue** (engl. *Progressive Party*) oli Yhdysvalloissa 1910–luvulla toiminut poliittinen puolue. Poliittiselta kannaltaan puolue oli keskusta-vasemmistolainen. Puolue perustettiin vuonna 1912 ja lakkautettiin 1920.

Yhdysvaltain entinen presidentti (1901–1909) Theodore Roosevelt osallistui puolueen ehdokkaana vuoden 1912 presidentinvaaleihin, koska häntä ei valittu republikaanisen puolueen ehdokkaaksi. Vaalit voitti demokraattien Woodrow Wilson, ja puolueen toiminta lakkasi pian vaalien jälkeen.

## Lähteet
# Dorothy Dene

Dorothy Dene 1880-luvulla.
**Dorothy Dene**, alkuperäiseltä nimeltään **Ada Alice Pullen** (11. huhtikuuta 1859 – 27. joulukuuta 1899) oli englantilainen taidemalli ja näyttelijä. Hän oli useiden Frederic Leightonin teosten mallina.

## Elämänvaiheita

Dene ja Leighton tapasivat ensi kertaa vuonna 1879. Dene oli seuraavina vuosina mallina useissa Leightonin teoksissa, kuten *Bianca*, *Desdemona* ja *Clytie*.

Leighton yritti edistää myös Denen näyttelijän uraa. Sen esteenä pidettiin vaatimattomista oloista lähteneen Denen cockneyn-murretta. Huomiota herättävästä kauneudestaan huolimatta hän ei menestynyt näyttelijänä.

Dene ja Leighton olivat usein nähty pari erilaisissa seurapiiritapahtumissa. Lehdissä kirjoitettiin, että he vaikuttivat läheisiltä ja että he viihtyivät yhdessä. Dene muutti sisarineen vain muutaman minuutin kävelymatkan päähän Leightonista. Hän myös vietti paljon aikaa Leightonin asunnolla. Leighton kiisti sisarilleen, että hänellä olisi suhde Denen kanssa. Arvellaan, että pariskunnan tuntenut George Bernard Shaw olisi käyttänyt pariskuntaa *Pygmalion*-näytelmänsä esikuvana.

Denen perheessä oli kaikkiaan neljä tytärtä, ja myös hänen nuorempi siskonsa Lina oli mallina yhdessä Leightonin maalauksista. Leighton suositteli myös ystäväänsä George Frederick Wattsia pyytämään Deneä mallikseen. Linasta tuli myöhemmin taiteilija Herbert Gustave Carmichael Schmalzin vaimo.

Dene kutsuttiin vierailemaan Leightonin kuolinvuoteen äärelle. Leighton testamenttasi Denen perheelle huomattavan rahasumman. Pian myös Denen terveys alkoi heiketä, ja hän kuoli kolmen vuoden kuluttua.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Dorothy Dene** Wikimedia Commonsissa
# Charles Chetwynd-Talbot

Charles Chetwynd-Talbotin karikatyyri.
**Charles Chetwynd-Talbot** (13. marraskuuta 1860 – 7. toukokuuta 1921) oli brittiläinen aatelinen, 20. Shrewsburyn ja Waterfordin jaarli ja Clément Talbotin perustaja.

Talbot oli perheessään ainoa lapsi ja isänsä, 19. Shrewsburyn jaarlin perillinen. Talbot peri jaarlin arvonsa jo nuorena. Hän meni naimisiin avioeron läpikäyneen Ellen Miller-Mundyn, paroni George Byronin tyttärentyttären, kanssa. Aviovaimoa ei hyväksytty seurapiireihin. Nuoripari sai pojan nimeltään Viscount Ingestre, joka kuoli vanhempiensa elinaikana, mutta ehti saada muutamia perillisiä, mukaan lukien 21. Shrewsburyn ja Waterfordin jaarlin.

Myöhemmin aviopari erosi. Talbot oli myös vastuussa Alton Towersin myynnistä, joka oli ollut aikaisempien Shrewsburyn jaarlien tyyssija. Se on nykyäänmilloin? laajalti tunnettu huvipuisto. Hänen tuellaan perustettiin vuonna 1903 Clément Talbot ltd. tuomaan Isoon-Britanniaan suosittua ranskalaista automerkkiä Clémentiä. Tämä johti automerkki Talbotin syntymiseen.

## Lähteet
# Southwark

| Southwark |
| --- |
|  Lontoon kaupungintalo sijaitsee Southwarkissa. |
| Kaupunki | Lontoo |
| Muodollinen kreivikunta | Suur-Lontoo |
| Lontoon kaupunkipiiri | Southwark |
| Koordinaatit | 51°29′56″N, 0°05′24″W |
|
Southwark
 |
|
[ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  |
| Infobox OK |

**Southwark** [ˈsʌðərk] on alue Southwarkin kaupunkipiirissä, Thamesjoen eteläpuolella Kaakkois-Lontoossa.

Southwarkin kylä on ollut tärkeä risteyspaikka vuodesta 43, jolloin roomalaiset rakensivat sillan Thamesin yli.

Useimmat Southwarkin rakennukset ovat valmistuneet toisen maailmansodan jälkeen. Näkyviä rakennuksia ovat Lontoon kaupungintalo, jossa toimii Suur-Lontoon yleishallintoviranomainen GLA, Will Alsopin suunnittelema palkittu Peckhamin kirjasto sekä 310 m korkea pilvenpiirtäjä Shard at London Bridge.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Lontoon suomalainen kirkko (33 Albion Street, Rotherhithe)
# Olga de Meyer

Paronitar Olga de Meyer, James Jebusa Shannonin maalaus.
**Maria Beatrice Olga Alberta Caracciolo** (8. elokuuta 1871 - 16. heinäkuuta 1931) oli englantilainen kirjailija, taiteiden tukija ja seurapiirihenkilö.

Nykyään Olga de Meyer muistetaan lähinnä valokuvaaja Adolph de Meyerin vaimona ja siitä, että hänen huhuttiin olevan Walesin prinssin, tulevan kuningas Edward VII:n tytär.

## Elämänvaiheita

Olga de Meyerin isä oli napolilainen Caracciolon ruhtinas, Gennaro Caracciolo Pinelli ja äitinsä oli Marie Blanche Sampayo, ranskalaisen diplomaatin tytär. Ainoana lapsena hän peri isänsä arvonimen. Huhuja Walesin prinssin isyydestä ei ole vahvistettu eikä kumottu. Toisaalta on esitetty arveluja hänen olleen tulevan hallitsijan kummitytön. Vanhempien avioliitto päättyi juuri siksi, että isä ei kestänyt kuunnella jatkuvia vihjailuja tyttärensä oikeasta isästä.

Vuonna 1892 Olga de Meyer avioitui ensimmäisen kerran. Aviomehenä oli italialainen aatelismies Marino Brancaccio. Liitto kesti seitsemän vuotta, jolloin se päättyi avioeroon. Liittoa on kuvailtu tapahtumarikkaaksi. Uuden avioliiton hän solmi vuonna 1899, kuuluisan valokuvaajan, Adolph de Meyerin kanssa.

Häiden jälkeisenä vuotena paljastui, että Olga de Meyerillä oli suhde Violet Trefusisin kanssa. Hänellä oli myös suhde perijätär Winnaretta Singerin kanssa. Aviomiestä asia ei tuntunut haittaavan, sillä hän oli homoseksuaali ja Olga oli luultavasti biseksuaali tai lesbo. Aviomiehen mielestä avioliitto ei saanut perustua intohimolle, vaan ymmärrykselle ja kumppanuudelle. Olga oli mallina useissa aviomiehensä valokuvissa ja poseerasi myös useille oman aikansa taiteilijakuuluisuuksille. Hänet ikuisti kankaalleen muiden muassa John Singer Sargent, James McNeill Whistler, Jacques-Emile Blanche ja Paul César Helleu.

Ranskassa Olga de Meyer ryhtyi kirjoittamaan säännöllistä palstaa La Galoise lehteen. Häneltä ilmestyi myös novelleja sekä romaani. Romaani, nimeltään "Nadine Narska" oli omaelämäkerrallinen. Kirjan ilmestyessä hän oli ottanut itselleen nimen Marah de Meyer, jolla halusi tulla kutsutuksi loppuikänsä. Uuden nimen ottamista oli suositellut astrologi. Yhden hänen novelleistaan sovitti valkokankaalle Erich von Stroheim vuonna 1919.

Olga de Meyer eli koko aikuisuutensa taiteellisissa piireissä joissa juhlittiin paljon. Alkoholia kului paljon ja kuviohin kuului myös kokaiini. Elämänsä viimeiset vuodet de Meyer olikin kokaiiniriippuvainen. Hän kuoli päihdevieroituksessa. Kuolinajasta esiintyy kaksi eri tietoa, vuodet 1930 ja 1931.

## Viitteet

## Lisää aiheesta

*
# Olympic Studios

Olympic Studios
**Olympic Studios** oli Lontoossa sijainnut äänitysstudio. Se sijaitsi alun perin Carlton Hall -nimisessä rakennuksessa West Endissä, josta se vuonna 1966 muutti Barnesiin. Vuonna 1968 avattiin uusi kakkosstudio, joka oli suosittu rockyhtyeiden keskuudessa. Studiossa levyttivät muun muassa Led Zeppelin, David Bowie, The Who ja Jimi Hendrix. The Rolling Stones äänitti siellä kuusi albumia vuosina 1966–1972.

Studio suljettiin vuonna 2009. Sittemmin sen paikalla on toiminut kahvila ja elokuvateatteri.

## Lähteet
# Hampton Courtin palatsi

Hampton Court Palacen läntinen julkisivu.
**Hampton Courtin palatsi** (engl. *Hampton Court Palace*) on entinen kuninkaallinen palatsi Richmond upon Thamesissa Lounais-Lontoossa, Englannissa. Palatsi sijaitsee 18,9 kilometriä lounaaseen Charing Crossista Thamesin rannalla. Nykyään palatsi on avoinna yleisölle.

Hampton Courtin palatsi
Johanniittain ritarikunta oli toiminut tilalla vuodesta 1236. Vuonna 1505 lordi Chamberlain, Sir Giles Daubeney vuokrasi alueen ja käytti sitä viihdyttääkseen kuningas Henrik VIII:ta. Vuonna 1514 alue siirtyi Yorkin arkkipiispa Thomas Wolseylle, joka rakennutti sinne palatsin.*lähde?* Vuonna 1526 Wolsey lahjoitti sen kuningas Henrik VIII:lle. Myöhemmin, 1690-luvulla, kuningas Vilhelm III Oranialainen ja kuningatar Maria II laajensivat palatsia Versaillesin esikuvaa käyttäen uudenaikaisemmaksi Christopher Wrenin piirustusten mukaan. Wren suunnitteli myös upean barokkipuutarhan. Vilhelmin ja Marian kuoltua kuningatar Anna jatkoi laajennustöitä. Palatsissa on myös merkittävä maalauskokoelma, ja pensasaitasokkelo.

Kuningatar Viktoria avasi palatsin yleisölle vuonna 1838.

Palatsin puutarhassa järjestetään yleisötapahtumia kuten suuri musiikkifestivaali.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Hampton Courtin palatsi** Wikimedia Commonsissa