Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Budivelnyk

**Budivelnyk** (’Rakentaja’) on rakentamista ja kunnallistekniikkaa käsittelevään tekniseen kirjallisuuteen erikoistunut ukrainalainen kirjankustantamo. Se on perustettu 1947 ja toimii Kiovassa. Tammikuuhun 1964 asti se kuului Ukrainan SNT:n Rakennus- ja arkkitehtuuriakatemiaan. Se julkaisee alan aikakauslehtiä *Stroitelstvo i arh’itektura* ja *Silske budivnytstvo*, tieteellisiä kokoelmia ja kansantajuista kirjallisuutta venäjäksi ja ukrainaksi.

## Lähteet
# Ciskei

| Ciskein tasavalta  |
| --- |
| 1981–1994 |
|  Ciskein lippu |  Ciskein vaakuna |
|  |
| Valtiomuoto | Tasavalta (Bantustan) |
| Pääkaupunki | Bisho |
| Viralliset kielet | xhosa englanti |
| Valuutta | Etelä-Afrikan randi |
| Edeltäjä(t) |  Etelä-Afrikan tasavalta |
| Seuraaja(t) |  Etelä-Afrikan tasavalta |
| Infobox OK |

**Ciskei** on entinen, vuonna 1961 Etelä-Afrikkaan perustettu apartheid-järjestelmän mukainen bantustan. Kaakkois-Etelä-Afrikassa ja oli tarkoitettu xhosa-heimoon kuuluneelle mustalle väestölle.

Ciskein maaseutua
Alue sai "sisäisen itsehallinnon" vuonna 1972 ja sen pääkaupungiksi julistettiin Bisho. Itsenäiseksi se julistettiin vuonna 1981, mutta ei koskaan saanut kansainvälistä tunnustusta. Vuonna 1994 Ciskei liitettiin takaisin osaksi Etelä-Afrikan Itä-Kapin provinssia. Ciskein johtajana toimi prikaatikenraali Oupa Gqozo.

## Katso myös

* Suurapartheid

## Lähteet
# Transvaalin provinssi

| Transvaal |
| --- |
|  Vaakuna |
|  Transvaalin Etelä-Afrikan kartalla |
| Valtio |  Etelä-Afrikka |
| Perustettu | 31. toukokuuta 1910 |
| Lakkautettu | 27. huhtikuuta 1994 |
| Hallinto |  |
|  – hallinnollinen keskus | Pretoria |
|  – suurin kaupunki | Johannesburg |
| Pinta-ala | 288 000 km² |
| Väkiluku (1991) | 9 491 265 |
| Infobox OK |

**Transvaalin provinssi** oli vuosina 1910–1994 yksi Etelä-Afrikan neljästä provinssista. Nykyään Transvaal käsittää joko osittain tai kokonaan Gautengin, Luoteismaakunnan, Limpopon ja Mpumalangan provinssit.

## Historia

Kun Etelä-Afrikan unioni perustettiin vuonna 1910, Transvaalin provinssi muodostettiin entisestä Transvaalin valtion alueesta, joka oli menettänyt itsenäisyytensä toisessa buurisodassa. Vuonna 1961 liitto erosi Brittiläisestä kansainyhteisöstä ja muodosti Etelä-Afrikan tasavallan. Niin sanotusta PWV-alueesta (Pretoria-Witwatersrand-Vereeniging) Transvaalissa (nykyään Gautengin provinssi) muodostui Etelä-Afrikan talouden veturi – asema jota se yhä pitää hallussaan.

Vuonna 1994 ensimmäisten kaikille roduille avointen vaalien jälkeen vanhat provinssit ja asuinalueet järjestettiin uudelleen eikä erillistä Transvaalin provinssia enää ole. Osa Transvaalista kuuluu nykyisiin Gautengin, Luoteismaakunnan, Limpopon ja Mpumalangan provinsseihin.

## Maantiede

Transvaalin provinssi sijaitsi etelän Vaal-joen ja pohjoisen Limpopo-joen välissä (suuripiirteisesti 22 1/2 S ja 27 1/2 S, 25 E ja 32 E). Etelässä se jakoi rajan Oranjen vapaavaltion provinssin kanssa ja Natalin provinssin kanssa, lännessä Kapmaan provinssin ja Betšuanamaan protektoraatin (myöhemmin Botswana), pohjoisessa Rhodesian (myöhemmin Zimbabwe) ja idässä Portugalin Itä-Afrikan (myöhemmin Mosambik) ja Swazimaan kanssa. Ainoastaan lounaassa rajoja eivät määrittele selkeät maanpiirteet.

Transvaalin rajojen sisäpuolella sijaitsi useita bantustaneja: Venda, KwaNdebele, Gazankulu, Kangwane ja Lebowa. Osa Bophuthatswanaa sijaitsi myös Transvaalissa, muiden alueiden sijaitessa Kapmaan ja Oranjen vapaavaltion provinsseissa.

Osa-alueet:

* Zoutpansberg

Kaupungit Transvaalissa:

* Heidelberg
* Johannesburg
* Messina
* Nelspruit
* Pietersburg
* Pretoria
* Vereeniging

## Aiheesta muualla

* Public-domain historical maps of South Africa (englanniksi)
# Kansallinen vapautusrintama (Algeria)

**Kansallinen vapautusrintama**  (arabiaksi: *جبهة التحرير الوطني‎*, *Jabhat al-Taḩrīr al-Waţanī*, ransk. *Front de Libération Nationale* eli **FLN**) on algerialainen puolue. Se on perustettu vuonna 1954. Puolue on Algerian itsenäisyyssodan voittaneen osapuolen jatkumo ja ainut puolue 1980-luvulle asti, jolloin siirryttiin monipuoluejärjestelmään.

Puolueen nuorisojärjestö on Union nationale de la jeunesse algérienne.

Vuoden 2002 parlamenttivaaleissa puolue sai 2 618 003 ääntä (35,3 %, 199 paikkaa). Vuoden 2004 presidentinvaaleissa puolueen ehdokas Ali Benflis sai 653 951 ääntä (6,4 %).

## Ideologia

Puolueen ideologia koostuu pääasiassa nationalismista. Aluksi tärkeintä oli irtautuminen Ranskasta. Ideologiaan myös kuuluu sosialismi ja uskontojen erottaminen valtiosta. Kylmän sodan aikana puolue vastusti kommunismia.

## Historia

FLN julkaisi 31. lokakuuta 1954 lehtisen, jossa se ilmoitti aloittavansa sodan Algerian itsenäisyyden puolesta. Sitä seurasi sarja yllätyshyökkäyksiä, jotka kohdistuivat hallintorakennuksiin, poliisiasemiin, armeijan rakennuksiin ja viestintäyhteyksiin Algeriassa. Elokuussa 1955 FLN iski lähelle Philippevillen kaupunkia. Iskussa kuoli noin sata ihmistä joukossa vanhuksia ja lapsia. Ranskan viranomaiset vastasivat iskuun voimalla, mikä johti Algerian sodan syttymiseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Pfln.dz (arabiaksi)
# Tino Rossi

Tino Rossi 1930-luvulla.
**Tino Rossi** (29. huhtikuuta 1907 Ajaccio, Korsika, Ranska – 26. syyskuuta 1983 Neuilly-sur-Seine, Ranska) oli ranskalainen laulaja ja elokuvanäyttelijä.

Rossi avioitui nuoren tanssijan Lilia Vettin kanssa vuonna 1947. Avioliitto kesti laulajan loppuelämän. Heillä on yhteinen poika, laulaja Laurent Rossi (s. 1949).

Rossi kuoli haimasyöpään vuonna 1983. Hänet on haudattu kotikaupunkiinsa Ajaccioon, missä on laulajan mukaan nimetty katu ja venesatama. Nogent-sur-Marnessa Pariisissa on Rossin mukaan nimetty aukio.

## Ura

Tino Rossi oli suosituimpia ranskalaisia laulajia ja elokuvanäyttelijöitä. Rossi oli kabareemusiikin tenori, joka lauloi levylle kuuluisia tangoja ja ranskalaisia chansoneita. Oopperalaulajan ääni ja "latinalaisen rakastajan" persoona tekivät hänestä suositun filmitähden. Rossi teki satoja levytyksiä ja esiintyi yli 25 elokuvassa. Uransa aikana hän lauloi Jules Massenet’n (1842–1912), Reynaldo Hahnin ja muiden säveltäjien lauluja.

Nuorena Rossi soitti kitaraa ja lauloi pienissä yhtyeissä Ajacciossa. Myöhemmin hän esiintyi Marseillessa ja ravintoloissa Ranskan Rivieralla. Hän muutti 1930-luvulla Pariisiin ja esiintyi siellä muutamia vuosia saavuttaen menestystä. Rossi liittyi Columbia Records -levy-yhtiöön, jossa työskentelivät tuon ajan suurimmat tähdet, kuten **Lucienne Boyer**, **Damin**, **Mireille** ja **Jean Sablon**. Rossin menestystä lisäsi lauluntekijä Vincent Scotto (1876–1952), joka laati hänen ensimmäiset menestyskappaleensa. Rossi kävi toisen maailmansodan aikana esiintymässä Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Hänen läpimurtonsa oli laulu "Petit Papa Noël", jonka koko maailman myyntimäärä ylitti 13 miljoonaa.

Rossilla oli useita filmi- ja operettirooleja. Hän esiintyi myös televisiossa varieteeohjelmissa. Rock and rollin tullessa hän joutui syrjään 1960-luvulla, mutta hänet tunnettiin henkilönä, joka oli rakentanut uraansa yli viidenkymmenen vuoden ajan. Vuonna 1982 Ranskan presidentti François Mitterrand nimesi Rossin kunnialegioonan komentajaksi tunnustuksena hänen työstään Ranskan ja sen kulttuurin hyväksi. Samana vuonna hän esiintyi viimeisen kerran Casino de Paris’ssa.

## Diskografia

* 1933 Tango de Marilou
* 1934 O Corse île d’amour
* 1934 Vieni vieni
* 1935 Il pleut sur la route
* 1935 Chanson pour Nina
* 1936 Tchi-Tchi
* 1936 Marinella
* 1936 Tant qu’il y aura des étoiles
* 1936 Bohémienne aux grands yeux noirs
* 1937 Catari Catari
* 1938 Ave Maria de Charles Gounod
* 1941 Ma ritournelle
* 1941 Le chant du gardian
* 1941 Maria
* 1946 Petit Papa Noël
* 1946 Destin
* 1950 Envoi de fleurs
* 1955 Méditérrannée
* 1957 Naples au baiser de feu
* 1967 Le plus beau tango du monde
* 1969 Le marchand de soleil
* 1974 J’avais 20 ans
* 1977 Ma dernière chanson sera comme la première
* 1978 La vie commence à 60 ans
* 1982 50 ans d’amour
# Uusin aika

**Uusin aika** on varsinkin poliittisen historian tutkimuksessa käytetty periodisaatiokäsite, joka rajaa osan uudesta ajasta omaksi aikakaudekseen. Raja asetetaan usein 1700–1800-lukujen taitteeseen. Perinteisesti yhtenä rajapyykkinä on pidetty Ranskan vallankumousta 1789. Uusinta aikaa edelsi varhaismoderni kausi ja sen katsotaan loppuneen toiseen maailmansotaan, jota seuraa nykyaika.

## 1800-luku

*Pääartikkeli: 1800-luku*
Yhdysvaltain sisällissota käytiin orjuuden kannattajien ja vastustajien välillä.
1800-luvun merkittäviä tapahtumia maailmassa olivat esimerkiksi Yhdysvaltain laajeneminen länteen ja sisällissota 1861–1865, Australian ja Uuden-Seelannin eurooppalainen asutus, osmanien valtakunnan heikkeneminen, Afrikan jako eurooppalaisten siirtomaavaltojen kesken ja kolonialismin huipentuminen, Venäjän imperiumin laajeneminen, kansallisuusaatteen nousu Euroopassa ja sitä seurannut kansallisvaltioiden synty, Japanin avautuminen länsimaisille vaikutteille Meiji-restauraatiossa sekä useat sodat Euroopassa. Naiset saivat 1800- ja 1900-luvuilla äänioikeuden.

Maailman taloudet sulautuivat vuosien 1870–1914 välillä yhdeksi riippuvuussuhteiden verkostoksi. Kehityksen aiheutti kolme suurta ilmiötä. Ensinnäkin liikenneyhteydet paranivat rautateiden määrän ja laivaliikenteen lisääntymisen myötä. Panaman ja Suezin kanavat avattiin. Toiseksi, viestintäliikenteen vauhti kiihtyi kun mannertenväliset lennätin- ja puhelinlinjat vedettiin valtamerten pohjaan. Kolmanneksi, maailmankaupan kokonaisarvo kasvoi vuosien 1860–1913 välillä 8 miljardista dollarista 39 miljardiin dollariin. Suurimmat kaupankävijät olivat asemiaan koko ajan menettänyt Iso-Britannia sekä Yhdysvallat ja Saksa.

## 1900-luvun alkupuoli

*Pääartikkeli: 1900-luku*
Kiinasta tuli tasavalta vuonna 1912. Japani teollistui ja loi vahvat sotavoimat, joiden avulla se löi Venäjän sodassa 1904–1905 ja miehitti Korean vuonna 1910. Tutkimusmatkat huipentuivat napaseutujen tutkimusretkiin 1910-luvun taitteessa.

Euroopan poliittiset jännitteet johtivat ensimmäiseen maailmansotaan vuosina 1914–1919. Sodan seurauksena suuret imperiumit Saksa, Itävalta-Unkari, Venäjä ja Osmanien valtakunta hajosivat. Venäjällä vallankumoukset ja sisällissota johtivat Neuvostoliiton perustamiseen. Yhdysvalloissa koettiin suuri lama 1930-luvulla.

Italiassa nousi 1920-luvulla Benito Mussolinin perustama fasismi ja Saksassa 1930-luvulla Adolf Hitlerin kansallissosialismi. Espanjassa sisällissodan seurauksena valtaan nousi kenraali Francisco Franco. Saksan laajentumispyrkimykset johtivat toiseen maailmansotaan (1939–1945), joka laajeni myös Tyynellemerelle. Sodassa kuoli kaikkiaan yli 50 miljoonaa ihmistä.

## Lähteet

* Parker, Geoffrey (toim.): *Elävä maailmanhistoria*.  (alkuteos *The Times Compact History of the World: World History Brought to Life*, 2005)  Suomentanut Raudaskoski, Seppo & Rekiaro, Ilkka. Otava, 2006.  ISBN 951-1-20444-0
* Parker, Philip: *Maailmanhistoria*.  Suomentanut Lahtinen, Tapani. readme.fi, 2011.  ISBN 978-952-220-406-6

### Viitteet
# Polaaririntama (ilmakehä)

Lämmin ja kylmä ilmavirtaus kohtaavat lähellä 60. leveyspiiriä.
**Polaaririntama** on vyöhyke, jossa keskileveysasteiden lämmin ilma ja polaarinen kylmä ilma kohtaavat. Ilmojen kohdatessa tähän kohtaan syntyy Matalapaine, kun kylmä ilma työntyy lämpimän ilman alle.

Matalapaineet johtuvat lämpimistä ilmavirroista. Nämä ilmavirrat tuovat mukanaan sateita ja räntää.

## Lähteet
# São Jorge (juusto)

Juustoa pakkauksessaan.
Juustosiivu.
**São Jorge** on portugalilainen Azorien São Jorgen saarelta lähtöisin oleva lehmänmaitojuusto.

São Jorge-juusto mainitaan historiallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1574. Juuston valmistuksen mahdollinen aloittaja oli flanderilainen Wilhelm van der Haegen, joka käytti sittemmin nimeä Guilherme da Silveira. São Jorge soveltui hyvin laidunmaaksi hedelmällisen vulkaanisen maaperänsä ja leudon ilmastonsa ansioista. Karjankasvatus saarella kasvoi huomattavasti 1870-luvulla, jolloin suurin osa saaren maatalouskelpoisesta maasta muutettiin laitumeksi. Maitotuotteiden tuotannosta tuli samalla saaren merkittävin talouden osa-alue.

Juustoa valmistettaessa maito lämmitetään ensin 30 °C lämpötilaan, jolloin siihen lisätään juksute ja heraa aiemmin tehdystä juustosta. Syntyvä juustomassa lämmitetään 36–37 °C lämpötilaan. Tämän jälkeen juustomassa kuivatetaan, suolataan ja asetellaan muotteihin. Juusto kypsyy kolmesta yhdeksään kuukautta. Kypsyessä juustossa esiintyy mikrobeja, joista yleisimpiä ovat *Lactobacillus paracasei*, *Lactobacillus rhamnosus* ja *Enterococcus*.

Valmiit juustot ovat painoltaan 8–12 kiloa. Juuston kuori on syvän kultainen ja sisältä vaalean kultainen. Juustossa on pieniäreikiä ja rakenteeltaan juusto on lujaa ja taipuisaa. Kypsyessään juusto saa lievän pippurisen, happaman ja tunkkaisen maun. Juustoa käytetään pöytäjuustona, muussa ruuanlaitossa tai jälkiruokana esimerkiksi hillon kanssa. Juustoa myydään merkittäviä määriä esimerkiksi Eurooppaan, Yhdysvaltoihin ja Kanadaan.

## Lähteet
# Merenalainen vuori

Merenalaisten vuorten sijainti kartalla.
**Merenalainen vuori** on vuori, joka on kokonaan meren alla tai suurin osa siitä on meren alla. Merenalaisia vuoria syntyy, kun merellinen laatta työntyy mannerlaatan alle. Tällä tavalla syntyneet vuoret ovat syntyessään tulivuoria. Merenalaisia vuoria on myös Valtamerten keskiselänteillä, missä merelliset laatat erkanevat toisistaan. Tästä on esimerkkejä Atlantin keskiselänteellä. Japanin alueella on tuhansia saaria, joista osa koostuu merenalaisista vuorista.

## Lähteet
# Vila Realin piiri

| Vila Real piiri Distrito de Vila Real |
| --- |
|  Sijainti |
| Valtio | Portugali |
| Alue | Norte |
| Kuntia | 14 |
| Hallinto |  |
|  – hallinnollinen keskus | Vila Real |
| Pinta-ala | 4 307,7 km² |
| Väkiluku (2014) | 198 630 |
|  – väestötiheys | 46,1 as./km² |
| Infobox OK |

**Vila Realin piiri** on piiri Portugalin pohjoisosassa. Sen pääkaupunki on Vila Real. Piirin pinta-ala on 4 307,7 km² ja väkiluku 198 630 (vuonna 2014).

Vila Realin piiri jakautuu neljääntoista kuntaan:

* Alijó
* Boticas
* Chaves
* Mesão Frio
* Mondim de Basto
* Montalegre
* Murça
* Peso da Régua
* Ribeira de Pena
* Sabrosa
* Santa Marta de Penaguião
* Valpaços
* Vila Pouca de Aguiar
* Vila Real

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Vila Realin piiri** Wikimedia Commonsissa

NäytäPortugalin piirit
* Aveiron piiri
* Bejan piiri
* Bragan piiri
* Bragançan piiri
* Castelo Brancon piiri
* Coimbran piiri
* Évoran piiri
* Faron piiri
* Guardan piiri
* Leirian piiri
* Lissabonin piiri
* Portalegren piiri
* Porton piiri
* Santarémin piiri
* Setúbalin piiri
* Viana do Castelon piiri
* Vila Realin piiri
* Viseun piiri
# Brittiläinen Guayana

| Brittiläinen Guayana British Guiana |
| --- |
| 1814–1966 |
|  lippu |  vaakuna |
|  Brittiläinen Guayana rajoineen vuoden 1896 kartassa. |
| Valtiomuoto | kruununsiirtomaa |
| Monarkki | Yrjö III (1814–1820) Yrjö IV (1820–1830) Vilhelm IV (1830–1837) Viktoria (1837–1901) Edvard VII (1901–1910) Yrjö V (1910–1936) Edvard VIII (1936) Yrjö VI (1936–1952) Elisabet II (1952–1966) |
| Pääkaupunki | Georgetown |
| Pinta-ala |  |
| – yhteensä | 231 804 km²  |
| Väkiluku (1924) | 307 391 |
| Viralliset kielet | englanti |
| Valuutta | Espanjan dollari (vuoteen 1876) Guyanan dollari (1940-luvulle) Brittiläisen Länsi-Intian dollari (1935–1965) Itä-Karibian dollari (1965–1966) |
| Tunnuslause | *Damus petimusque vicissim* (latinaa: ”Me annamme ja vastapalveluksena otamme”) |
| Kansallislaulu | ”God Save the King” / ”God Save the Queen” |
| Edeltäjät |  Berbice  Demerara  Essequibo  Suur-Kolumbia |
| Seuraaja |  Guyana (Commonwealth realm) |
| Infobox OK |

**Brittiläinen Guayana** (engl. *British Guiana*) oli Britannian siirtomaa Brittiläisessä Länsi-Intiassa ja Karibialla vuosien 1814 ja 1966 välillä. Vuodesta 1966 maa on ollut itsenäinen valtio Guyana.

Ensimmäinen Guianan löytänyt eurooppalainen oli sir Walter Raleigh, joka oli englantilainen tutkimusmatkailija. Alankomaalaiset olivat ensimmäiset Guianan asuttaneet eurooppalaiset, perustaen Essequibon ja Berbicen siirtomaat 1600-luvun alussa, ja myöhemmin Demeraran 1700-luvun puolivälissä. Vuonna 1796 Iso-Britannia valloitti nämä kolme siirtomaata ja palautti vuonna 1802 hallinnon takaisin Batavian tasavallalle, mutta valloitti siirtomaat jälleen Napoleonien sotien aikaan. Siirtomaat luovutettiin Yhdistyneelle kuningaskunnalle vuonna 1814 ja yhdistettiin yhdeksi siirtomaaksi vuonna 1831. Uuden siirtomaan pääkaupunki oli Georgetown, joka tunnettiin nimeltä *Stabroek* vuoteen 1812 asti.

Britannian kehittäessä siirtomaata sokeriruokoplantaaseille he toivat useita afrikkalaisia orjatyövoimaksi alueelle. Guiana itsenäistyi Yhdistyneestä kuningaskunnasta 26. toukokuuta 1966.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Brittiläinen Guayana** Wikimedia Commonsissa
# Rusolaukkaneilikka

| Rusolaukkaneilikka |
| --- |
|  |
| Tieteellinen luokittelu |
| Domeeni: | Aitotumaiset *Eucarya* |
| Kunta: | Kasvit *Plantae* |
| Alakunta: | Putkilokasvit *Tracheobionta* |
| Kaari: | Siemenkasvit *Spermatophyta* |
| Alakaari: | Koppisiemeniset *Magnoliophytina* |
| Luokka: | Kaksisirkkaiset *Magnoliopsida* |
| Lahko: | *Caryophyllales* |
| Heimo: | Lyijykukkakasvit *Plumbaginaceae* |
| Suku: | Laukkaneilikat *Armeria* |
| Laji: | *maritima* |
| Kaksiosainen nimi |
| Armeria maritima (Mill.) Willd. |
| Alalajeja |
| * *A. maritima* subsp. *azorica*
* *A. maritima* subsp. *barcensis*
* *A. maritima* subsp. *californica*
* niittylaukkaneilikka (*A. maritima* subsp. *elongata*)
* *A. maritima* subsp. *interior*
* atlantinlaukkaneilikka (*Armeria maritima* subsp. *maritima*)
* *A. maritima* subsp. *purpurea*
* tunturilaukkaneilikka (*A. maritima* subsp. *sibirica*)
 |
| Katso myös |
|   Rusolaukkaneilikka Wikispeciesissä   Rusolaukkaneilikka Commonsissa
 |
| Infobox OKNimi-testi OK |

**Rusolaukkaneilikka** eli **laukkaneilikka** (*Armeria maritima*) on monivuotinen, vähän ruoholaukan näköinen kasvi. Sitä kasvatetaan myös koristekasvina. Laji on Suomessa rauhoitettu ja uhanalainen.

## Ulkonäkö ja koko

Laukkaneilikan lehdet kasvavat mättäänä. Ne säilyvät vihreinä talvellakin. Lehdettömät kukkavarret nousevat 10–15 cm:n korkeuteen. Mykerömäinen kukinto on vaalean purppuranpunainen.

## Levinneisyys

Laukkaneilikkaa kasvaa harvinaisena Pohjois- ja Keski-Euroopan rannoilla, sekä Saksassa, Tanskassa ja Etelä-Ruotsissa myös sisämaassa. Pohjois-Amerikassa on oma alalajinsa.

## Elinympäristö

Laukkaneilikka tarvitsee paljon valoa, mutta kestää hyvin kuivuutta. Luonnonvarainen laukkaneilikka kasvaa töyräillä, etenkin rannoilla. Puutarhassa sitä viljellään kivikkokasvina.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kasviatlas: Rusolaukkaneilikan (*Armeria maritima*) levinneisyys Suomessa.
* Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Rusolaukkaneilikka (*Armeria maritima*)
# BBC Radio 3

|  |
| --- |
| **BBC Radio 3** |
|  |
| Kuuluvuus: | Valtakunnallinen |
| Slogan: | "As long as it takes." |
| Perustettu: | 29. syyskuuta 1946 |
| Tyylilaji: | Klassinen, jazz, ooppera |
| Omistaja: | BBC |
| Kotisivu: | BBC Radio 3 |

**BBC Radio 3** on BBC:n omistama radiokanava, jolla esitetään pääasiassa klassista musiikkia. Kanavan motto on "As long as it takes".

## Historia

Entinen BBC Radio 3 -logo.
Kanava aloitti 29. syyskuuta 1946 nimellä **The BBC Third Programme**, ja nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa 30. syyskuuta 1967, jolloin myös muille kolmelle BBCn pääradiokanavalle annettiin nimet Radio 1, Radio 2, Radio 4.

## Ohjelmisto

BBC Radio 3:n ohjelmisto sisältää klassista musiikkia, oopperaa, jazzia ja draamoja, joissa esitetään erityisesti William Shakespearen näytelmiä. Vuonna 2007 kanava vähensi suoria konserttilähetyksiä. Nykyisin konsertit ovat yleensä nauhoitettuja, ja näitä konsertteja tallennetaan yleensä julkisista musiikkitapahtumista.

BBC Radio 3:n vanha tunnus, joka vaihdettiin syyskuussa 2007.
Radio 3:n pitkäikäisimpiin ohjelmiin kuuluu *Composer of the Week*, jota esitetään nykyisin klo 12.00 ja uusintana samana iltana klo 20.45. Ohjelma kestää tunnin viitenä päivänä viikossa, jona aikana esitetään vain tietyn säveltäjän musiikkia.

Toinen pitkään jatkunut ohjelma on vuonna 1997 aloittanut *Private Passions* – viikoittainen haastatteluohjelma, jota juontaa Michael Berkeley.

Radio 3:a voi kuunnella nykyisin ympäri maailmaa internetin välityksellä, Britanniassa DAB-radioiden kautta sekä antenniverkon digilähetysten kautta.

## Aiheesta muualla

* BBC Radio 3:n kotisivut. (englanniksi)
* BBC Radio 3:n fanisivut. (englanniksi)
# The Independent

| The Independent |
| --- |
|  |
| Lehtityyppi | sanomalehti |
| Kustantaja | Independent Print Limited |
| ISSN | ISSN 1741-9743 |
| Perustettu | 1986 |
| Päätoimittaja | Geordie Greig 2023– |
| Sitoutuneisuus | sitoutumaton |
| Kotikunta | Lontoo |
| Kotimaa |  Britannia |
| Sivukoko | tabloidi |
| Ilmestymistiheys | päivittäin |
| Kieli | englanti |
| Aiheesta muualla |
| OCLC |
| www.independent.co.uk/ |
| Infobox OK |

**The Independent** on brittiläinen sanomalehti. Se perustettiin vuonna 1986. Perustajina olivat kolme *The Daily Telegraphin* jättänyttä journalistia: Andreas Whittam Smith, Stephen Glover ja Matthew Symonds.

Lehden omistaa Aleksandr Lebedevin ESI Media, joka omistaa myös *London Evening Standardin*. Aiemmin lehteä julkaisi Tony O’Reillyn Independent News & Media.

*The Independent* teki vuonna 2009 tappiota 12,4 miljoonaa puntaa. Lehden levikki on 92 000. Paperilehti lakkautettiin vuonna 2016. Viimeinen numero ilmestyi maaliskuun lopussa. Sen sisarlehti myydään Johnston Pressille, ja osa työntekijöistä siirtyy uuden omistajan palvelukseen.

*The Independent* on puolueista riippumaton, mutta se on kampanjoinut vaaliuudistuksen ja luonnonsuojelun puolesta ja kansallista henkilökorttia vastaan, ja sitä pidetään usein vasemmalle kallistuvana. Lehti on tukenut Bonon Product Red -kampanjaa ja julkaisee ajoittain punaisen *The (RED) Independentin*, jonka tuotosta puolet menee Afrikan AIDSin vastaiseen taisteluun. Ensimmäinen The (RED) Independent ilmestyi toukokuussa 2005 Bonon toimittamana ja houkutteli paljon ostajia.

Lehden perustamisen aikaan Rupert Murdochin News International taisteli ammattiliittoja vastaan ja irtisanoi yli viisi tuhatta työntekijää. Useat ammattijournalistit jättivät Murdochin lehdet, ja *Independent* sai ammattitaitoista toimituskuntaa. *Independent* haastoi *The Guardianin* keskustavasemmistolaisten lukijoiden markkinoilla, ja sen levikki nousi vuonna 1989 ennätykselliseen 400 000:een. Kova kilpailu johti myös hintasotaan, eikä *Independentin* sunnuntainumero kerännyt tarpeeksi ostajia.

1990-luvun alussa julkaisijan Newspaper Publishing talousvaikeudet kävivät ilmeisiksi. Maaliskuussa 1995 Tony O’Reillyn yhtiöt ja Mirror Group Newspapers jakoivat yhtiön äänivallan (O’Reilly 43 %, MGN 43 % ja Prisa (El País), 12 %). Huhtikuussa 1996 O'Reilly osti 54 % yhtiöstä ja otti vastattavakseen sen velat. Päätoimittajaksi tuli Simon Kelner huhtikuussa 1998. Lehden levikki oli tällöin enää alle 200 000.

Syyskuussa 2003 lehti julkaisi ensimmäisen tabloid-kokoisen numeronsa, jota nimitetään ”compactiksi” tabloid-lehtiin liittyvien ennakkoluulojen vuoksi. Murdochin *The Times* seurasi pian perässä, ja 14. toukokuuta 2004 *Independent* julkaisi viimeisen broadsheet-kokoisen numeron. Maaliskuussa 2010 venäläinen Aleksandr Lebedev osti talousvaikeuksiin ajautuneen lehden yhden punnan nimellisellä hinnalla.

Kriittisestä näkökulmastaan tunnettu toimittaja Robert Fisk oli pitkään lehden Lähi-idän kirjeenvaihtaja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Lehden kotisivut