Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Sädekukat

| Sädekukat |
| --- |
|  Kesäsädekukka (*Gaillardia pulchella*) |
| Tieteellinen luokittelu |
| Kunta: | Kasvit *Plantae* |
| Alakaari: | Koppisiemeniset *Magnoliophytina* |
| Luokka: | Kaksisirkkaiset *Magnoliopsida* |
| Kladi: | Asteridit |
| Lahko: | *Asterales* |
| Heimo: | Asterikasvit *Asteraceae* |
| Alaheimo: | *Asteroideae* |
| Tribus: | *Helenieae* |
| Suku: | **SädekukatGaillardia* Foug. |
| Katso myös |
|   Sädekukat Wikispeciesissä   Sädekukat Commonsissa
 |
| Infobox OKNimi-testi OK |

**Sädekukat** (*Gaillardia*) on suku asterikasvien heimossa. Siihen kuuluu 21 lajia. Sädekukat kasvavat alkuperäisenä Pohjois-Amerikassa ja Etelä-Amerikassa. Useita niistä viljellään koristekasvina.

## Lajeja

* syyssädekukka (*Gaillardia aristata*)
* loistosädekukka (*Gaillardia* × *grandiflora*) – syyssädekukan ja kesäsädekukan risteymä
* sulkasädekukka (*Gaillardia pinnatifida*)
* kesäsädekukka (*Gaillardia pulchella*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: *Gaillardia*
* Suomen Lajitietokeskus: Sädekukat – *Gaillardia*
# Ryytisalvia

| Ryytisalvia |
| --- |
|  |
| Uhanalaisuusluokitus |
| **Elinvoimainen** |
|  |
| Tieteellinen luokittelu |
| Domeeni: | Aitotumaiset Eucarya |
| Kunta: | Kasvit Plantae |
| Alakunta: | Putkilokasvit Tracheobionta |
| Kaari: | Siemenkasvit Spermatophyta |
| Alakaari: | Koppisiemeniset Magnoliophytina |
| Luokka: | Kaksisirkkaiset Magnoliopsida |
| Lahko: | Lamiales |
| Heimo: | Huulikukkaiskasvit Lamiaceae |
| Suku: | Salviat *Salvia* |
| Laji: | *officinalis* |
| Kaksiosainen nimi |
| Salvia officinalis L. |
| Katso myös |
|   Ryytisalvia Wikispeciesissä   Ryytisalvia Commonsissa
 |
| Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK |

**Ryytisalvia** (*Salvia officinalis*) on monivuotinen siemenkasvi, joka kasvaa luonnostaan Välimeren alueella. Sitä on jalostettu niin pitkään, että satoja muunnoksia on kehittynyt. Lehdet voivat olla esimerkiksi vihreitä, violetteja, keltaisia, harmaita tai näiden sekoituksia. Koristeelliset lajit eivät sovi mausteeksi niin hyvin kuin tavallinen harmahtava lajike.

Salvia tulee latinan sanasta pelastaa, ja se viittaa kasvin lääkinnällisiin ominaisuuksiin. Perinteisesti ryytisalviaa on totuttu käyttämään mausteena hyvin rasvaisissa porsasruuissa vähentämään rasvaisuuden makua (esimerkiksi hernekeitto). Platinuksen mukaan ryytisalvia rauhoittaa myrkkykäärmeen puremat. Salvian uskottiin myös auttavan hammaskiilteeseen.

Kasvin eteerisestä öljystä 35–60 % on myrkyllistä tujonia, minkä vuoksi salvian pitkäaikainen ja runsas käyttö voi aiheuttaa hermoston ja ruoansulatuksen toiminnan häiriöitä. Ryytisalvian yhdisteet ovat täysin erilaisia kuin päihteenä käytetyn *Salvia divinorumin*.

Kasvi kasvaa noin 70 senttimetriä pitkäksi. Se kukkii kesäkuun ja syyskuun välisenä aikana.

*
*

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Suomen Lajitietokeskus: Ryytisalvia (*Salvia officinalis*)
* Yrttitarha: Salvia (*Salvia officinalis*)
* Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Ryytisalvia (*Salvia officinalis*)
* ITIS: *Salvia officinalis* (englanniksi)
* United States Department of Agriculture (USDA): *Salvia officinalis* (englanniksi)
* Flora of China: *Salvia officinalis* (englanniksi)
* Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Salvia officinalis (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
* Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Salvia officinalis (common sage) (englanniksi)
* Gernot Katzer's spice pages: Sage (*Salvia officinalis*) (englanniksi)
# Ndebelet

**Ndebelet** (Zimbabwen ndebeleksi: amaNdebele, käytetty myös nimeä **matabelet**) on bantukieltä puhuva kansanryhmä Zimbabwessa. He saavat toimeentulonsa pääasiassa karjanhoidosta ja maissinviljelystä, mutta monet ovat myös ansiotyössä kaupungeissa. Ndebelillä oli kuningaskunta Limpopojoen pohjoispuolella vuosina 1837–1893.

Britit tuhosivat Ndebele-kuningaskunnan ensimmäisessä matabelesodassa ja valtasivat sen pääkaupungin Bulawayon. Viimeinen kuningas Lobengula kuoli sairauteen sodan aikana. Ndebelet nousivat vielä brittejä vastaan toisessa matabelesodassa 1896.

Vuosina 1983–84 Zimbabwen armeija terrorisoi Matabelemaata, josta oli muodostunut Robert Mugaben hallinnon vastustuksen keskus.

## Lähteet
# Kultarannikko (alue)

Kartta vuodelta 1725, johon on merkitty Kultarannikon (*Gold Coast*) alue.
**Kultarannikko** (engl. *Gold Coast*) on nykyisen Ghanan alueella Guineanlahden rannalla Länsi-Afrikassa sijaitseva alue, jonka maaperässä on runsaasti kultaa sekä maaöljyä ja maakaasua.

## Siirtomaa-aikainen Kultarannikko

Kultarannikon alueelliset kokonaisuudet olivat:

* Portugalin Kultarannikko, 1482–1642
* Alankomaiden Kultarannikko, 1598–1872
* Ruotsin Kultarannikko, 1650–1658; 1660–1663)

* Kuurinmaan Kultarannikko, (Kuurinmaan herttuakunta ja Semigallia), 1651–1661

* Tanskan Kultarannikko, (Tanska-Norja), 1658–1850
* Brandenburgin Kultarannikko ja Preussin Kultarannikko, 1682–1721
* Brittiläinen Kultarannikko, 1821–1957

Ghanan aluetta kutsutaan väljästi Kultarannikoksi. Se koostuu neljästä osasta, joista jokaisella oli ennen maan itsenäistymistä 1957 perustuslaillinen asema.

* Kultarannikon kruununsiirtomaa (*Gold Coast Crown Colony*)
* Ashantin kruununsiirtokunta
* Kultarannikon protektoraatin pohjoiset alueet
* Trust Territory of Togoland (Britannian hallinnon alaisuudessa)

## Etymologia

Kultarannikko, Orjarannikko, Pippurirannikko sekä Norsunluurannikko nimettiin kukin sieltä saatujen tuottoisimpien vientitavaroiden mukaan. Kultarannikko sijaitsi Norsunluunrannikosta itään ja Orjarannikosta länteen.

*Kultarannikko*-nimen aikaisimmat tunnetut maininnat viittaavat kirjaimellisesti alueen rannikkoon eivätkä juurikaan sen sisäosiin. Vasta 1800-luvulla *Kultarannikoksi* alettiin kutsua varsinaisen rannikon lisäksi myös laajempaa aluetta.

## Historia

Kultarannikon postimerkki 1930-luvulta, jossa on Britannian silloinen kuningas Yrjö VI.
Kultarannikko tuli ensin Portugalin siirtomaaksi vuonna 1482, jolloin aluetta kutsuttiin Portugalin Kultarannikoksi. Vuonna 1642 samainen alue tuli osaksi Alankomaiden Kultarannikkoa, joka oli ollut Alankomaiden siirtomaana vuodesta 1598. Alankomaalaiset pysyivät alueella vuoteen 1871, kunnes Brittiläinen Kultarannikko otti haltuunsa heidän siirtokuntansa.

Oli myös Brandenburgin Kultarannikko, joka perustettiin siirtomaana alueelle vuonna 1682. Tästä alueesta tuli myöhemmin Preussin Kultarannikko, joka myytiin vuonna 1721 Alankomaille. Myös Ruotsilla oli asutuksia Kultarannikolla; Ruotsin Kultarannikko perustettiin vuonna 1650, mutta Tanska-Norja otti sen haltuunsa vuonna 1663 ja liitti sen osaksi Tanskan Kultarannikkoa. Tanskalaiset olivat olleet Kultarannikolla vuodesta 1658. Vuonna 1850 kaikista näistä siirtokunnista tuli osa Brittiläistä Kultarannikkoa.

## Katso myös

* Merirosvorannikko

## Lähteet
# MENA

MENA-maat. Mitä sinisempi väri, sitä useammassa määritelmässä maa on luettu mukaan.
**MENA** on akronyymi englannin kielen ilmaisusta "*Middle East* *and North Africa".* MENA tarkoittaa vaihtelevaa joukkoa näillä alueilla sijaitsevia maita. Kansainvälisillä järjestöillä on toisistaan poikkeavia määritelmiä MENA-alueen rajoista. Joskus myös Afganistan, Pakistan ja Etiopia on laskettu mukaan.

Käsitettä käyttävät hieman vaihtelevin merkityksin Maailmanpankki, Unicef ja monet muut järjestöt.

## Lähteet
# Puistolumikello

| Puistolumikello |
| --- |
|  |
| Uhanalaisuusluokitus |
| **Silmälläpidettävä** |
|  |
| Tieteellinen luokittelu |
| Kunta: | Kasvit Plantae |
| Alakunta: | Putkilokasvit Tracheobionta |
| Kaari: | Siemenkasvit Spermatophyta |
| Alakaari: | Koppisiemeniset Magnoliophytina |
| Luokka: | Yksisirkkaiset Liliopsida |
| Lahko: | Asparagales |
| Heimo: | Narsissikasvit Amaryllidaceae |
| Alaheimo: | Amaryllidoideae |
| Tribus: | Galantheae |
| Suku: | Lumikellot *Galanthus* |
| Laji: | *nivalis* |
| Kaksiosainen nimi |
| Galanthus nivalis L. |
| Katso myös |
|   Puistolumikello Wikispeciesissä   Puistolumikello Commonsissa
 |
| Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK |

Lumikello
**Puistolumikello**, joskus myös pelkkä **lumikello**, (*Galanthus nivalis*) on varhain kukintansa aloittava narsissikasvi. Puistolumikellon kukat ovat valkoiset ja kellomaiset. Sen luontainen levinneisyysalue on Etelä-Euroopassa. Suomessa sitä käytetään koristekasvina.

Suomessa puistolumikello voi aikaisina keväinä kukkia jo maaliskuun lopussa, tavallisin kukkimisaika kuitenkin vaihtelee. Poikkeuksellisen lämpimillä paikoilla, etenkin Etelä-Suomessa, ne voivat lauhoina talvina kukkia jo tammikuun lopussa. Tyypillisenä vuotena ne aloittavat kukintansa Etelä-Suomessa huhtikuun alun pälvillä ja jatkavat huhtikuun loppupuolelle saakka kukintaansa. Pohjoissuomalaisissa puutarhoissa lumikellon kukinta tapahtuu tyypillisesti vapun tienoilla. Kasvin varhainen kukkiminen perustuu sen erikoiseen kykyyn alijäähdyttää kasvinesteensä sokerin avulla. Lumikelloa voi kasvattaa koko Suomessa.

Lumikellojen sipulit istutetaan syyskuussa maahan 8–10 cm syvyyteen. Lumikello ei ole nuuka siitä, millaisessa maassa se kasvaa, sillä se ehtii kukkia ennen kuin keväinen kosteus on ehtinyt haihtua maasta. Tiivistä savimaata tulisi kuitenkin välttää. Lumikello tulee toimeen niin porottavassa auringossa kuin varjossakin. Aurinkopaikoissa kukinta on normaalisti viikon pari aikaisempi kuin saman alueen varjopaikoissa.

Lumikellot ovat oivia kasveja perennapenkeissä, sillä ne kukkivat ensimmäisinä ennen kuin muita kasveja on edes näkyvissä. Myöhemmin keväällä ne antavat tilaa muille kasveille. Toinen hyvä vaihtoehto on istuttaa lumikellot pihanurmelle, esimerkiksi omenapuiden juurelle. Lumikello leviää melko hyvin sipuleista, sivusipuleista ja siemenistä, joita muurahaiset levittävät. Puistolumikellon siemenissä on elaiosomi eli rasvalisäke, joka houkuttelee muurahaisia. Sipulit tulisi jakaa kolmen vuoden välein kesällä loistavan kukinnan takaamiseksi. Sipulit sietävät huonosti säilytystä, joten ne kannattaa liottaa yön yli vedessä ennen istutusta.

Puistolumikello sisältää galantamiini-nimistä alkaloidia, jota käytetään esimerkiksi Alzheimerin taudin hoidossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Puistolumikello (*Galanthus nivalis*)
* Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Puistolumikello (*Galanthus nivalis*)
* Luontoportti: Puistolumikello (*Galanthus nivalis*)
* United States Department of Agriculture (USDA): *Galanthus nivalis* (englanniksi)
* Michigan State University: Snowdrops, *Galanthus nivalis* (pdf) (englanniksi)
# Kappaluku

**Kappaluku** on paperimassan ligniinipitoisuutta tai oikeammin valkaistavuutta kuvaava indikaattori.

## Mittaus

ISO 302:2004 -standardi määrittelee kappaluvun. Määritelmä sopii kaikenlaisiin kemiallisiin ja puolikemiallisiin massoihin. Kappaluku on välillä 1-100.

Luku mittaa, kuinka paljon Kaliumpermanganaattiliuosta massa kuluttaa. Se voidaan mitata reaaliaikaisella kappa-analysaattorilla sellutehtaassa.

## Käyttö

Kappaluku kertoo, paljonko kemikaaleja tarvitaan paperimassan valkaisemiseksi tiettyyn valkoisen sävyyn. Tämä määrä riippuu pitkälti massan ligniinipitoisuudesta, joten kappalukua voidaan käyttää karkeana ligniinipitoisuuden mittarina:

K ≈ c\*l

K: Kappaluku;
c: vakio ≈ 6,57 (riippuu puusta ja prosessista);
l: ligniinipitoisuus prosentteina.

## Lähteet

## Tietoa muualla

* Valkaisun tehtävä (Arkistoitu – Internet Archive)
* Kappa number (lignin) analyzer (Arkistoitu – Internet Archive)
# ANSI C

**ANSI C** on ANSI-standardi C-kielelle.

ANSI C korvasi aiemman K&R C -version, joka syntyi Brian Kernighanin ja Dennis Ritchien toimesta ennen varsinaista standardia. Kernighan ja Ritchie julkaisivat vuonna 1978 kirjan *The C Programming Language*, jossa K&R-versio kielestä oli *approksimaatio* standardille, mutta tarve muodolliselle standardille oli ilmeinen vuonna 1982. Vuonna 1982 käytössä ollut versio ei ollut sama kuin kirjassa kuvattu ja eri kääntäjissä ei ollut mukana uusimpia muutoksia. K&R ei ollut myöskään riittävän tarkka monissa kielen yksityiskohdissa. Myöskään Stephen Johnsonin Portable C Compiler ei enää ollut sopiva referenssikääntäjänä.
Myös kielen käyttö projekteissa, joita koskivat kaupalliset ja valtion hallinon sopimukset aiheutti paineita standardin muodostamiselle.
Vuonna 1983 ANSI perusti X3J11-komitean stadardoimaan C-kieli.
ANSI X3.159-1989 -standardi hyväksyttiin 14. joulukuuta 1989 ja julkaistiin keväällä 1990. ANSI-standardi korvattiin kansainvälisellä ISO-standardina (ISO C) nimellä ISO/IEC 9899:1990, joka oli ISO/IEC JTC 1 -ryhmän työtä. Standardit erotetaan myös nimillä C89 ja C90.

X/Open käyttää standardointia edeltävästä versiosta tietyissä yhteyksissä termiä X/Open C.

Myöhemmin standardista on julkaistu useita päivitysversioita:

* ISO/IEC 9899:1990/Amd 1:1995, Amendment 1 (C95)
	+ ISO/IEC 9899:1990/Cor 1:1994
	+ ISO/IEC 9899:1990/Cor 2:1996
* ISO/IEC 9899:1999, C99
	+ ISO/IEC 9899:1999/Cor 1:2001
	+ ISO/IEC 9899:1999/Cor 2:2004
	+ ISO/IEC 9899:1999/Cor 3:2007
* ISO/IEC 9899:2011, C11
	+ ISO/IEC 9899:2011/Cor 1:2012
* ISO/IEC 9899:2018, C18
* tuleva versio on C23 (ISO/IEC CD 9899)

## Muutokset aiempaan

ANSI C -versiossa on useita eroja K&R C -versioon, joita ovat esimerkiksi funktioiden prototyyppien käsittelyssä, esikääntäjän toiminnan määrittelyssä ja uudet avainsanat. Yhteenveto K&R ja ANSI -versioiden eroista on lueteltu *The C Programming Language* -kirjan toisessa painoksessa (*Second Edition*, 1988). Standardissa C-kieleen on otettu eräitä vaikutteita C++-kielestä (muun muassa `const`-käyttö ja prototyyppien käsittely).

## Lähteet
# PDF/A

**PDF/A** on pitkäaikaissäilytykseen ja arkistointiin tarkoitettu ISO-standardisoitu tiedostomuoto. Sen tiedostopääte on pdf, mutta se eroaa normaalityypin PDF-tiedostomuodosta mm. sen salaustekniikan ja fonttien lukemistekniikan osalta.

## Standardit

ISO 19005 – Document management – Electronic document file format for long-term preservation (PDF/A)| Lyhenne | Alaotsikko | Julkaistu | Standardi | Perustuu | Ref. |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| PDF/A-1 | Part 1: Use of PDF 1.4 | 2005-09-28 | ISO 19005-1 | PDF 1.4 (Adobe Systems, *PDF Reference*, 3. painos) |  |
| PDF/A-2 | Part 2: Use of ISO 32000-1 | 2011-06-20 | ISO 19005-2 | PDF 1.7 (ISO 32000-1:2008) |  |
| PDF/A-3 | Part 3: Use of ISO 32000-1 with support for embedded files | 2012-10-15 | ISO 19005-3 | PDF 1.7 (ISO 32000-1:2008) |  |
| PDF/A-4 | Part 4: Use of ISO 32000-2 | 2020-11 | ISO 19005-4 | PDF 2.0 (ISO 32000-2:2020) |  |

## Yhteensopivuustasot ja versiot

### PDF/A-1

Osa 1 julkaistiin 28. syyskuuta 2005, ja määrittelee kaksi yhteensopivuustasoa:

* PDF/A-1b – taso **B** (Basic)
* PDF/A-1a – taso **A** (Accessible)

Taso B takaa asiakirjan visuaalisen ulkoasun luotettavan toiston, taso A sisältää myös rakenteen ja saavutettavuuden, mm.:

* kielimäärityksen
* hierarkkisen rakenteen
* tagatun tekstin ja kuvien kuvaukset
* merkkien Unicode-mappauksen

Tason A tarkoitus on helpottaa avustavien teknologioiden toimintaa, kuten ruudunlukijoiden. Myöhemmin kehitetty PDF/UA täydensi PDF/A:n puutteita.

### PDF/A-2

Osa 2 julkaistiin 20. kesäkuuta 2011, tukee PDF 1.5–1.7 ominaisuuksia ja tuo uusia:

* JPEG 2000 -pakkauksen tuki
* läpinäkyvyys ja kerrokset
* OpenType-fonttien upotus
* PAdES-yhteensopivat digitaaliset allekirjoitukset
* PDF/A-tiedostojen upotus

Yhteensopivuustasot: PDF/A-2a, PDF/A-2b ja PDF/A-2u (vaatii Unicode-mappauksen kaikelle tekstille).

### PDF/A-3

Osa 3 julkaistiin 15. lokakuuta 2012, ja sallii erilaisten tiedostojen (XML, CSV, CAD, taulukkolaskenta) upottamisen PDF/A-asiakirjoihin.

### PDF/A-4

Osa 4 perustuu PDF 2.0:aan ja julkaistiin 2020.

PDF/A-4:ssa on kaksi lisäyhteensopivuustasoa:

* PDF/A-4f – erilaisten tiedostojen upotus
* PDF/A-4e – tekniseen aineistoon, tukee myös 3D-, RichMedia- ja JavaScript-sisältöä

PDF/A-4e korvaa PDF/E-standardin PDF 2.0 -pohjaisena arkistointimuotona teknisille dokumenteille.

## Lähteet
# Toivo (tunne)

**Toivo** on harras odotus ja tunne siitä, että jotakin suotuisaa tapahtuu. Toivoon liittyy huomion kiinnittäminen tavoitteeseen, epävarmuuden tunne sekä usko tavoitteen saavuttamiseen. Toiveikkuutta voi tuntea myös sellaisista asioista, joihin ei voi itse vaikuttaa mitenkään.

## Katso myös

* Optimismi

## Lähteet
# Kukkaruukku

Kukkaruukku
**Kukkaruukku** on astia, jossa kasvatetaan erilaisia kasveja. Valmistusmateriaalina on yleisimmin terrakotta, mutta myös muovista, savesta, puusta tai kivestä voidaan valmistaa kukkaruukkuja.

Joidenkin kukkaruukkujen pohjassa on reikä, josta ylimääräinen vesi tulee ulos, jos kasville annetaan kerralla paljon vettä. Jos ruukun alla on alusastia, kasvi pystyy imemään myös siitä vettä juurillaan, mikäli sen tarvitsee. Ulos avoimelle paikalle eivät reiättömät ruukut sovellu, koska kaatosateella ruukku voi kastua likomäräksi eikä ylimääräinen vesi pääse helposti pois.

Kasveille, jotka eivät kestä märkyyttä, sopii parhaiten saviruukku, koska se hengittää ja sallii kosteuden haihtumisen.

Varsinkin savesta ja kivitavarasta tehdyt ruukut voivat rapautua ja jopa haljeta ulkona pakkasessa talvella, joten ne on hyvä tyhjentää talveksi tai säilyttää muuten suojattuna talven yli. Koristellut mosaikki- ja posliiniruukut kannattaa pitää sisäkasveilla, sillä ne eivät pidä päivänvalosta ja saattavat muun muassa haljeta.

## Ruukun tilavuus

Kuvan mukainen ruukku on muodoltaan katkaistu kartio. Sen tilavuus voidaan laskea seuraavalla kaavalla:

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_0

jossa  **WIKINIUM\_MATH\_PH\_2**  merkitsee tilavuutta,  **WIKINIUM\_MATH\_PH\_4**  korkeutta,  **WIKINIUM\_MATH\_PH\_6**  ruukun suuaukon sädettä ja  **WIKINIUM\_MATH\_PH\_8**  ruukun pohjan sädettä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Martat: Huonekasvit / Ruukun vaihto (Arkistoitu – Internet Archive)
# Amatsoninlilja

| Amatsoninlilja |
| --- |
|  |
| Tieteellinen luokittelu |
| Domeeni: | Aitotumaiset Eucarya |
| Kunta: | Kasvit Plantae |
| Alakunta: | Putkilokasvit Tracheobionta |
| Kaari: | Siemenkasvit Spermatophyta |
| Alakaari: | Koppisiemeniset Magnoliophytina |
| Luokka: | Yksisirkkaiset Liliopsida |
| Lahko: | Asparagales |
| Heimo: | Narsissikasvit Amaryllidaceae |
| Suku: | Amatsoninliljat *Eucharis* |
| Laji: | *amazonica* |
| Kaksiosainen nimi |
| Eucharis amazonica Linden ex Planch. |
| Muodot |
| * *Eucharis × grandiflora*
 |
| Katso myös |
|   Amatsoninlilja Wikispeciesissä   Amatsoninlilja Commonsissa
 |
| Infobox OKNimi-testi OK |

**Amatsoninlilja** (*Eucharis amazonica*) on narsissikasveihin (Amaryllidaceae) kuuluva valkokukkainen huonekasvi. Se on kotoisin Perun ja Equadorin alueilta. Kasvin lehdet ovat tummanvihreät ja noin 60 senttimetriä pitkät. Kukkavana on usein lehtiä pidempi. Yhdessä kukkavanassa on 5–6 valkoista kukkaa. Kukat voivat olla halkaisijaltaan 10 senttimetriä.

Kasvi on myrkyllinen ja pieninä määrinä se aiheuttaa vain harvoin oireita. Suurien määrien oireina on vapina ja kouristuksia.*lähde?* Jos kasvin sipulia tai suuria määriä muita kasvin osia on syöty, suositellaan otettavaksi lääkehiiltä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* ITIS: *Eucharis amazonica* (englanniksi)
# Maundiaceae

| Maundiaceae |
| --- |
|  *Maundia triglochinoides* |
| Tieteellinen luokittelu |
| Domeeni: | Aitotumaiset Eucarya |
| Kunta: | Kasvit Plantae |
| Alakunta: | Streptophyta |
| Kaari: | Versokasvit Embryophyta |
| Alakaari: | Putkilokasvit Tracheophyta |
| Yläluokka: | Euphyllophyta |
| Luokka: | Siemenkasvit Spermatophyta |
| Alaluokka: | Koppisiemeniset Angiospermae |
| Ylälahko: | Yksisirkkaiset Liliopsida |
| Lahko: | Alismatales |
| Heimo: | **Maundiaceae** Nakai |
| Katso myös |
|   Maundiaceae Wikispeciesissä   Maundiaceae Commonsissa
 |
| Infobox OKNimi-testi OK |

**Maundiaceae** on yksisirkkaisheimo, joka kuuluu lahkoon Alismatales. Siihen kuuluu vain yksi itäaustralialainen laji: *Maundia triglochinoides*. Sen lehdet ovat kolmisärmäiset, kukinto vanallinen, emiö yhdislehtinen ja sikiäin kehänalainen sekä hedelmänä lohkohedelmä.

## Tuntomerkit

Vanan ulommat johtojänteet ovat kääntyneet nurin. Lehdet ovat poikkileikkaukseltaan kolmiomaiset, eikä niissä ole kielekettä. Kukinto on tähkämäinen ja sen kukat ovat perättömiä (sessiilejä). Kukat ovat vastakohtaisia ja suojuksettomia. Kehälehtiä on kaksi tai kukinnon kärjessä jopa neljä. Kehälehdet ovat kynnellisiä. Heteitä on tavallisesti kuusi, harvoin neljä tai viisi, ja niiden ponnenpuoliskot (teekat) ovat erillään toisistaan. Sikiäin on yhdislehtinen, tavallisesti neljästä, joskus kolmesta emilehdestä muodostunut. Emilehdet ovat sivuiltaan enemmän tai vähemmän erillisiä, ja niiden reunassa on käyristynyt vartalo. Siemenaiheen ulkokalvo on kolmen tai neljän solukerroksen paksuinen ja siinä on ilmakanavia. Sisäkalvo on noin kaksi solukerrosta, ja siemenaiheen reunasolukko neljä solukerrosta. Siemenaiheen sydän eli nukellus on solusulaumantapainen eli soluseinät ovat hävinneet. Hedelmä on lohkohedelmä, jossa kehälehtien jäänteet ovat jäljellä.

## Lähteet

* Stevens, P. F. 2001-: Angiosperm Phylogeny Website.

### Viitteet
# Santalales

| Santalales |
| --- |
|  *Santalum haleakalae* |
| Tieteellinen luokittelu |
| Domeeni: | Aitotumaiset Eucarya |
| Kunta: | Kasvit Plantae |
| Alakunta: | Putkilokasvit Tracheobionta |
| Kaari: | Siemenkasvit Spermatophyta |
| Alakaari: | Koppisiemeniset Magnoliophytina |
| Luokka: | Kaksisirkkaiset Magnoliopsida |
| Lahko: | **Santalales** Dumort. |
| Katso myös |
|   Santalales Wikispeciesissä   Santalales Commonsissa
 |
| Infobox OKNimi-testi OK |

**Santalales** on varsinaiskaksisirkkaisiin, Rosopsida, kuuluva lahko, joka käsittää pääasiassa enemmän tai vähemmän loiselämään sopeutuneita kasveja. Ne ovat enimmäkseen puuvartisia ja joko maassa tai puiden oksilla kasvavia. Isäntänsä juuriin tai oksiin ne kasvattavat imuelimiä eli haustorioita, joiden välityksellä saavat ravintoa siitä.

Lehdet ovat ehyet ja kukinnot viuhkomaiset. Kukan verhiö on usein surkastunut ja heteenponnet kiinnittyvät palhoon tyvestään. Siitepöly on kolpaattinen (rakomaisia itureikiä) tai poraattinen (pyöreitä itureikiä). Sikiäimessä on riippuvia siemenaiheita, vartaloita on yksi ja luotti on pieni ja pallomainen. Hedelmä on yksisiemeninen luumarja, jossa verhiö säilyy pysyvänä.

Lahkon iäksi arvioidaan 115–113 miljoonaa vuotta.

## Heimot

Viimeaikaisten käsitysten (APG III) mukaan lahkoon kuuluu kolmetoista heimoa.

* **Erythropalaceae**
	+ 4 sukua ja 40 lajia tropiikissa
	+ synonyymi: Heisteriaceae
* **Strombosiaceae**
	+ 6 sukua ja 18 lajia tropiikissa (nimisuku ruotolehdet *Strombosia*)
	+ synonyymit: Scorodocarpaceae, Tetrastylidiaceae
* **Coulaceae**
	+ 3 sukua ja 3 lajia tropiikissa
* **Ximeniaceae**
	+ 4 sukua ja 13 lajia trooppisilla, subtrooppisilla ja lauhkeilla alueilla (nimisuku papinmarjat *Ximenia*)
* **Aptandraceae**
	+ 8 sukua ja 34 lajia tropiikissa.
	+ synonyymit: Cathedraceae, Chaunochitonaceae, Harmandiaceae
* **Olacaceae**
	+ 3 sukua ja 57 lajia tropiikissa
* **Octoknemaceae**
	+ yksi suku (*Octoknema*) ja 14 lajia trooppisessa Afrikassa
* **Loranthaceae**
	+ 68 sukua ja 950 lajia yleismaailmallisesti (nimisuku *Loranthus*)
	+ synonyymit: Bifariaceae, Elytranthaceae, Gaiadendraceae, Nuytsiaceae, Psittacanthaceae
* **Misodendraceae**
	+ yksi suku (*Misodendrum*) ja 8 lajia Etelä-Amerikan viileissä osissa
* **Schoepfiaceae**
	+ 3 sukua ja 55 lajia trooppisessa Amerikassa ja Kaakkois-Aasiassa
	+ synonyymi: Arjonaceae
* **Opiliaceae**
	+ 11 sukua ja 36 lajia tropiikissa
	+ synonyymit: Anthobolaceae, Cansjeraceae
* **Santalaceae** – santelikasvit eli santelipuukasvit
	+ 44 sukua ja 990 lajia lähes yleismaailmallisesti, erityisesti tropiikissa
	+ tunnettuja lajeja mm. misteli ja intiansanteli
	+ synonyymit: Amphorogynaceae, Arceuthobiaceae, Canopodaceae, Cervantesiaceae, Dendrophthoraceae, Eremolepidaceae, Exocarpaceae, Ginalloaceae, Lepidocerataceae, Nanodeaceae, Osyridaceae, Phoradendraceae, Thesiaceae, Viscaceae
* **Balanophoraceae**
	+ 17 sukua ja 50 lajia lähinnä trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla
	+ synonyymit: Dactylanthaceae, Hachetteaceae, Helosaceae, Langsdorffiaceae, Lophophytaceae, Mystropetalaceae, Sarcophytaceae, Scybaliaceae.

## Lähteet