Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Allopatrinen lajiutuminen

Lajiutumisen neljä mekanismia.
**Allopatrinen lajiutuminen** on lajiutumisen muoto, jossa maantieteellisesti eristyneelle populaatiolle kehittyy tehokkaat isolaatiomekanismit. Jos maantieteellinen este joskus poistuu ja eristyksissä olleen populaation ja lähtöpopulaation levinneisyysalueet yhtenevät, lisääntymisisolaatio estää populaatioiden yksilöitä lisääntymästä keskenään; eristyneestä populaatiosta on kehittynyt uusi laji.

Eristyneessä populaatiossa muodostuu rekombinaation tuloksena uudenlaisia fenotyyppejä, voi syntyä uusia mutaatioita, muista populaatioista voi satunnaisesti levitä erilaisia geenejä ja populaation pienestä koosta johtuvan geneettisen ajautumisen seuraksena geenejä saattaa hävitä. Eristynyt populaatio elää todennäköisesti myös erilaisessa ympäristössä kuin lähtöpopulaatio, jolloin siihen kohdistuu erilaisia valintapaineita. Mikäli populaatio on tarpeeksi kauan eristyksissä, geneettiset erot lähtöpopulaatioon voivat kasvaa niin suuriksi, että siitä kehittyy oma lajinsa. Isolaatiomekanismit voivat syntyä sattumalta esimerkiksi tiettyyn ekologiseen lokeroon sopeutumisen "sivutuotteena" tai sukupuolivalinnan kautta, jolloin esimerkiksi käyttäytymiseen tai ulkonäköön liittyvät muutokset voivat muodostua pretsygoottisiksi isolaatiomekanismeiksi. Jos maantieteellinen este poistuu ennen kuin populaatiolle syntyy isolaatiomekanismeja, voi eristyksissä ollut populaatio sulautua takaisin lähtöpopulaatioon. Eristyneen populaation riski kuolla sukupuuttoon saattaa myös olla varsin suuri.

## Allopatrisen lajiutumisen muodot

Allopatrisessa lajiutumisessa on kaksi muotoa: **dikopatrinen lajiutuminen** ja **peripatrinen lajiutuminen**. Ne eroavat toisistaan siinä, miten populaatio joutuu eristyksiin lähtöpopulaatiosta. Dikopatrisessa lajiutumisessa populaation esiintymisalueelle syntyy maantieteellinen este, joka jakaa populaation kahteen osaan. Tällainen este voi olla esimerkiksi mannerjäätikkö tai salmi.

Peripatrisessa lajiutumisessa perustajapopulaatio siirtyy elämään uudelle, lajin alkuperäisen levinneisyysalueen ulkopuoliselle alueelle ylitettyään yleensä ensin lajille soveltumattoman maaston; näin populaatio jää eristyksiin lähtöpopulaatiosta. Koska perustajapopulaation koko on usein hyvin pieni, se edustaa todennäköisesti vain pientä osaa lähtöpopulaation geneettisestä vaihtelevuudesta. Siksi populaation yksilöt voivat olla genotyypiltään ja fenotyypiltään huomattavan erilaisia kuin lähtöpopulaation yksilöt; tätä ilmiötä kutsutaan perustajavaikutukseksi. Perustajavaikutus sekä uudesta elinympäristöstä johtuvat erilaiset valintapaineet saattavat kiihdyttää genotyypin uudelleenjärjestäytymistä ja uuden lajin syntyä.

## Lähteet

* Mayr, Ernst: *Evoluutio*.  (s. 272–284)  Helsinki: WSOY, 2003.  ISBN 951-0-27897-1
# Ernst Mayr

| Ernst Mayr |
| --- |
|  Ernst Mayr vuonna 1994. |
| Henkilötiedot |
| **Syntynyt** | 5. heinäkuuta 1904 Kempten, Saksa |
| **Kuollut** | 3. helmikuuta 2005 (100 vuotta) Bedford, Massachusetts, Yhdysvallat |
| Koulutus ja ura |
| Väitöstyön ohjaaja | Carl Zimmer |
| Tutkimusalue | Systematiikka, evoluutiobiologia, ornitologia, kuratointi ja luonnonhistoriallinen kokoelma |
| [ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OK |

**Ernst Walter Mayr** (5. heinäkuuta 1904 Kempten, Saksa – 3. helmikuuta 2005 Bedford, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yksi 1900-luvun johtavia evoluutiobiologeja. Mayr toimi urallaan luonnontieteilijänä, tutkimusmatkailijana, lintutieteilijänä sekä tieteenhistorioitsijana. Hän oli yksi evoluutioteorian modernin synteesin pääluojista. Lisäksi hän kehitti biologisen lajikäsitteen.

Elinaikanaan Mayr kirjoitti suuren määrän tieteellisiä artikkeleita sekä useita kirjoja, joista osa kansantajuisia. Hän toimi Harvardin yliopistossa vuodesta 1953 vuoteen 1975 saakka, jolloin hän jäi eläkkeelle emeritusprofessorina. Mayr julkaisi neljätoista kahdestakymmenestäviidestä kirjastaan vasta yli 65 vuoden ikäisenä, sekä yli 200 artikkelia monissa lehdissä eläkkeelle jäämisensä jälkeen. Elinaikanaan hän nimesi 26 uutta lintulajia, muun muassa haamulintuhaukan (*Accipiter princeps*), papuanpöllön suvun *Uroglaux*, suuren joukon alalajeja ja 38 orkidealajia.

## Mayrin biologinen lajikäsite

Mayrin aikalaisille oli ongelmallista selittää, miten eri lajit ovat lajiutuneet yhdestä kantamuodosta. Mayr lähestyi ongelmaa toisesta näkökulmasta ja määritteli lajin käsitteen uudestaan. Hänen biologisen lajikäsitteen määritelmänsä kuuluu: *tosiasiallisesti tai potentiaalisesti lisääntyvien populaatioiden ryhmä, jota lisääntymisisolaatio erottaa muista ryhmistä*. Kaksi eliötä kuuluu siis samaan lajiin, jos ne pystyvät luonnonoloissa tuottamaan lisääntymiskykyisiä jälkeläisiä keskenään. Näin toisistaan erille joutuvat saman lajin populaatiot alkavat geneettisesti erota toisistaan sukupolvien myötä geneettisen ajautumisen ja luonnonvalinnan seuraksena, siten lopulta lajiutuen kahdeksi eri lajiksi.

## Suomennetut teokset

* *Biologia – elämän tiede*.  ((This is biology – the science of the living world, 1997.) Suomentanut Anto Leikola)  Helsinki:  Art House, 1999.  ISBN 951-884-241-8
* *Evoluutio*.  ((What evolution is, 2001.) Suomentanut Jani Kaaro. Tieteen huiput)  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-27897-1

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ernst Mayrin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
# Systema Naturae

**Systema Naturae** (alun perin ligatuurin kanssa **Systema Naturæ**) on vuonna 1735 ilmestynyt Carl von Linnén teos ja hänen tärkeimpiä teoksiaan. Teoksessa esitellään Linnén taksonomialuokittelu.

## Sisällys

Systema Naturaesta otettiin useita painoksia. Kirja on latinankielinen. Se sisältää noin 10 000 lajin tieteellisen luokittelun. Ensimmäisessä painoksessa oli vain 11 suurta sivua, mutta 12. painos sisältää noin 2 400 pienempikokoista sivua. Kirjan viimeiseksi painokseksi jäi Leipzigissa vuonna 1793 painettu 13. painos.
# Antoine Laurent de Jussieu

| Antoine Laurent de Jussieu |
| --- |
|  Antoine Laurent de Jussieu |
| Henkilötiedot |
| **Syntynyt** | 12. huhtikuuta 1748 Lyon, Ranskan kuningaskunta |
| **Kuollut** | 17. syyskuuta 1836 (88 vuotta) Venteuil, Marne, Ranskan kuningaskunta |
| Kansalaisuus | Ranska |
| **Arvonimi** | professori |
| Koulutus ja ura |
| Oppilaat | Auguste Plée ja Elisabeth Julienne Pommereul |
| Tutkimusalue | kasvitiede |
| Tunnetut työt | määritteli ensimmäisenä heimokäsitteen kasvitieteessä |
| [ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OK |

**Antoine Laurent de Jussieu** (12. huhtikuuta 1748 Lyon – 17. syyskuuta 1836 Venteuil, Marne) oli ranskalainen lääkäri ja kasvitieteilijä. Hän toimi 1770-luvulta alkaen Jardin du Roin ja Muséum national d’Histoire naturellen kasvitieteen professorina. Antoine Laurent de Jussieu kehitti kasvien luokittelujärjestelmää ja määritteli ensimmäisenä heimokäsitteen kasvitieteessä. Jussieu myös laati tieteelliset kuvaukset aikakautenaan tunnetuille kasviheimoille. Hänen pääteoksensa olivat *Genera plantarum secundum ordines naturales disposita* (1789–1805) ja *Principes de la méthode naturelle des végétaux* (1824).

Jussieun nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä **Juss.** Hänen kuvaamistaan heimoista monet ovat nykyäänkin käytössä, ja Jussieu on kymmenien kukkakasviheimojen tieteellisten nimien auktori, esimerkiksi kaktus-, kanerva-, kello-, kohokki-, kurjenmiekka-, kurkku-, kuusama-, kämmekkä-, leinikki-, lemmikki-, lilja-, matara-, sara-, tatar-, tyräkki- ja vehkakasvien.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Antoine Laurent de Jussieu** Wikimedia Commonsissa
# Adolf Engler

| Adolf Engler |
| --- |
|  |
| Henkilötiedot |
| **Syntynyt** | 25. maaliskuuta 1844 Sagan, Sleesia, Preussi (nykyään Żagań, Puola) |
| **Kuollut** | 10. lokakuuta 1930 (86 vuotta) Berliini |
| Koulutus ja ura |
| Väitöstyön ohjaaja | Heinrich Göppert |
| Oppilaat | Richard Kolkwitz, Ferdinand Albin Pax ja Franz Ewald Bachmann |
| Tutkimusalue | Kasvitiede ja taksonomia |
|  |
| [ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OK |

**Gustav Heinrich Adolf Engler** (25. maaliskuuta 1844 Sagan, Sleesia, Preussi – 10. lokakuuta 1930 Berliini) oli saksalainen kasvitieteilijä. Hän on tunnettu vaikutusvaltaisista kasvien taksonomiaa ja kasvimaantiedettä käsittelevistä teoksistaan.

## Elämä ja ura

Engler väitteli tohtoriksi Breslaun yliopistossa vuonna 1866. Hänestä tuli vuonna 1871 Münchenin kasvitieteellisten kokoelmien hoitaja, ja vuonna 1878 professori Kielin yliopistossa. Vuonna 1878 Engler valittiin myös Saksan tiedeakatemian jäseneksi. Vuonna 1884 hänet nimitettiin Breslaun yliopiston professoriksi ja kasvitieteellisen puutarhan johtajaksi. Vuosina 1889–1921 hän johti Berliinin kasvitieteellistä puutarhaa. Hän matkusteli paljon laajentaen tietämystä kasvien levinneisyydestä erityisesti Saksan hallitsemassa Itä-Afrikassa.

Engler teki yhteistyötä Carl Friedrich Philipp von Martiuksen kanssa *Flora Brasiliensis* -teoksessa (1861–1906) ja Alphonse Pyramus de Candollen kanssa *Monographiae Phanerogamarum* -teoksessa (1878–1891). Hänen suurin panoksensa taksonomiaan on hänen yhdessä Karl von Prantlin ja muiden kanssa toimittamansa monumentaalinen teos *Die natürlichen Pflanzenfamilien* (1887–1911), sekä teos *Das Pflanzenreich* (1900–1937), jonka oli määrä kattaa kaikki maapallon lajit. Näissä teoksissa Engler esitti kasvien luokittelujärjestelmän, jonka kasvien järjestelyt tulivat laajalti hyväksytyiksi. Englerin *Syllabus der Pflanzennamen* vuodelta 1892 on edelleen keskeinen hakuteos. Hän perusti myös *Botanische Jahrbücher* -lehden, jota hän toimitti vuodesta 1880 kuolemaansa saakka.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Adolf Engler** Wikimedia Commonsissa
# Molekyyligenetiikka

**PerinnöllisyystiedeKeskeisiä käsitteitä Kromosomi
* DNA
* RNA
* Genomi
* Perinnöllisyys
* Mutaatio
* Perinnöllinen muuntelu
* Nukleotidi

**Historia ja aiheet Johdatus
* Historia
* Evoluutio (molekyylievoluutio)
* Populaatiogenetiikka
* Mendelin perinnöllisyyssäännöt
* Kvantitatiivinen genetiikka
* Molekyyligenetiikka

**Tutkimus DNA:n sekvensointi
* Geenitekniikka
* Genomiikka
* Perinnöllisyyslääketiede

* n
* k
* m

**Molekyyligenetiikka** on biologian osa-alue, joka tutkii geenien rakennetta ja toimintaa molekyylitasolla sekä sitä, miten geenit siirtyvät sukupolvelta toiselle. Molekyyligeneettisessä tutkimuksessa sovelletaan genetiikan ja molekyylibiologian menetelmiä. *Molekyylisystematiikka* on molekyyligenetiikan osa-alue, joka tutkii eliöiden sukulaisuussuhteita niiden tieteellisen luokittelun parantamiseksi.*lähde?*

Molekyyligeneettinen tutkimus on osoittanut, että monet sairaudet, sekä fyysiset että psyykkiset, johtuvat ainakin osittain geeneistä. Esimerkiksi alttius skitsofreniaan periytyy, samoin kuin taipumus sairastua tietyntyyppisiin sydän- ja verisuonitauteihin

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Molekyyligenetiikka** Wikimedia Commonsissa

* Suomen kliinisen kemian yhdistys ry:n (SKKY): Arto Orpana, FT dos. apulaisylikemisti, Molekyyligenetiikka(pdf) (Arkistoitu – Internet Archive)
* Stanford Encyclopedia of Philosophy: Molecular Genetics (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)

NäytäPerinnöllisyystiede

|  |  |
| --- | --- |
| Peruskäsitteitä | * geeni
* kromosomi
* DNA
* RNA
* genomi
* mitoosi
* meioosi
* genotyyppi
* fenotyyppi
* geneettinen koodi
* mutaatio
 |
| Osa-alueita | * ekologinen genetiikka
* käyttäytymisgenetiikka
* molekyyligenetiikka
* populaatiogenetiikka
 |
| Sovellutuksia | * DNA-profilointi
* perinnöllisten sairauksien tutkimus
* molekyylievoluution tutkimus
* jalostus
* geenitekniikka
* geeniterapia
 |
# Selkärangattomat

Selkärangattomia eläimiä:Kiekkomeduusa (luokka Semaeostomeae)Kultakuoriainen (luokka Coleoptera)Monisukasmato (luokka Polychaeta)Eurotatoria-luokan rataseläin
**Selkärangattomat** (Invertebrata) ovat eläimiä, joilla ei ole sisäistä tukirankaa eli selkärankaa. Selkärangattomat ei ole taksonominen ryhmä. Selkärangattomia ovat kaikki muut eläinlajit paitsi selkäjänteisten pääjakson (Chordata) alajakson selkärankaiset (Vertebrata) lajit. Selkärangattomiin kuuluu 97 % kaikista eläinlajeista.

Selkärangattomien pääjaksot ovat:

* Väkäkärsämadot (Acanthocephala)
* Nivelmadot (Annelida)
* Niveljalkaiset (Arthropoda)
* Lonkerojalkaiset (Brachiopoda)
* Sammaleläimet (Bryozoa)
* Cephalorhyncha
* Nuolimadot (Chaetognatha)
* Polttiaiseläimet (Cnidaria)
* Kampamaneetit (Ctenophora)
* Cycliophora
* Mustekalanharvasoluiset (Dicyemida)
* Piikkinahkaiset (Echinodermata)
* Pikarimadot (Entoprocta)
* Sukaspintaiset (Gastrotricha)
* Gnathifera
* Kampaleukamadot (Gnathostomulida)
* Esiselkäjänteiset (Hemichordata)
* Nilviäiset (Mollusca)
* Sukkulamadot (Nematoda)
* Jouhimadot (Nematomorpha)
* Limamadot (Nemertea)
* Käsnäjalkaiset (Onychophora)
* Madonharvasoluiset (Orthonectida)
* Tupsumadot (Phoronida)
* Laakkoeläimet (Placozoa)
* Laakamadot (Platyhelminthes)
* Sienieläimet (Porifera)
* Rataseläimet (Rotifera)
* Ruiskumadot (Sipuncula)
* Karhukaiset (Tardigrada)
* Xenacoelomorpha
* Pääjakson selkäjänteiset (Chordata) alajaksot:
	+ Suikulaiset (Cephalochordata)
	+ Vaippaeläimet (Tunicata).