Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Särkkä

Särkkä yhdistää Wayan ja Wayasewan saaret Fidžillä
**Särkkä** on vedenalainen tai hieman vedenpinnan yläpuolelle kohoava hiekasta tai muusta aineksesta muodostunut kasauma esimerkiksi järvessä tai joenuomassa.

Särkkä syntyy, kun rannikon suuntaisesti aaltojen tai virtojen mukana kulkeutuva aines kohtaa esteen (esimerkiksi korkean niemen tai rannan suunnan äkillisen muutoksen), jolloin erodoituneen aineksen kulkeutumisnopeus hidastuu ja aines alkaa kasaantua. Särkät voivat kasvaa kaareksi lahden tai jokisuun eteen, jolloin niiden taakse salpautuu matala laguunimainen järvi tai lahti eli haffi. Toiset särkät taas eivät ole kiinni mantereessa, vaan kasautuvat mereen rannikon suuntaisiksi saariksi tai saarijonoiksi. Samalla tavalla muodostuu kannas kahden saaren tai saaren ja mantereen välille.

Rannikoiden eroosiota ja aineksen kulkeutumista pyritään estämään siellä, missä siitä aiheutuu haittaa esimerkiksi rakennuksille ja rakenteille. Tähän tarkoitukseen rakennetaan muun muassa rautamuureja, aallonmurtajia ja sedimenttiaineksen rannansuuntaista vaellusta estäviä aitauksia eli groyneja. Hiekan sitomiseen voidaan käyttää myös kasvillisuutta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Särkkä** Wikimedia Commonsissa
# Vincent Price

Vincent Price
**Vincent Leonard Price, Jr.** (27. toukokuuta 1911 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat – 25. lokakuuta 1993 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.

Price opiskeli St. Louis Country Day Schoolissa ja Yalen yliopistossa. Hän oli nuoruudessaan kiinnostunut teatterista ja ryhtyi näyttelijäksi vuonna 1935. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli vuonna 1938 elokuvassa *Toiminimi järjestää kaiken*.

Price tuli tunnetuksi lukuisten kauhuelokuvien tähtenä ja näytteli useimmissa Roger Cormanin Edgar Allan Poe -filmatisoinneissa. Price muistetaan myös roolistaan elokuvassa *Noidantappajat*, jossa hän esitti päähenkilö Matthew Hopkinsia.

Pitkän uransa jälkipuoliskolla Price ennätti saavuttaa suosiota muiden muassa kauhuelokuvarooleillaan. Uransa aikana hän toimi myös ääninäyttelijänä, ja hän jatkoi uraansa vanhuutensa päiville. Price näytteli puheosuudet Michael Jacksonin *Thriller*-albumin (1982) nimiraidalla. Myöhäisiin menestyselokuviin kuuluu *Saksikäsi Edward* (1990).

Price esiintyi urallaan myös paljon radiossa. Hänen tunnetuimpia radiosarjojaan on *The Saint* (*Pyhimys*), jossa hän esitti Simon Templaria vuosina 1947–1951 ja 1973–1974. Vuodesta 1983 alkaen hän teki kauhuantologiasarjaa *Price of Fear*.

Price kuoli 82-vuotiaana sairastettuaan emfyseemaa, keuhkosyöpää ja Parkinsonin tautia. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.

## Kulinaristi

Vincent Price oli myös tunnettu kulinaristi ja kirjoitti yhdessä Mary-vaimonsa kanssa kaksi keittokirjaa:

* *A Treasury of Great Recipes*, 1965 ja
* *Mary and Vincent Price's Come into the Kitchen Cookbook*, 1970.

Price nimettiin Kalifornian viinien kansainväliseksi lähettilääksi, ja esiintyessään Johnny Carsonin Tonight Showssa 21. marraskuuta 1975 hän valmisti kalaa astianpesukoneessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Vincent Price Internet Movie Databasessa. (englanniksi)

## Kirjallisuutta

* Raitio, Risto: ”Vinnie matkalla kauhuun, Vincent Price 100 vuotta osa 1”, *Filmihullu 3/2011.*
* Raitio, Risto: ”Poe-tiikkaa korpinnaurun varjosta, Vincent Price 100 vuotta osa 2”, *Filmihullu 6/2011.*
# William Emory

William H. Emory.
**William Hemsley Emory** (7. syyskuuta 1811 Queen Anne's'n piirikunta, Maryland – 1. joulukuuta 1887 Washington (DC)) oli yhdysvaltalainen sotilas, joka palveli Yhdysvaltoja Meksikon–Yhdysvaltain sodassa sekä Unionia Yhdysvaltain sisällissodassa.

## Yhdysvaltain sisällissota

Yhdysvaltain sisällissodan syttyessä Emory oli sijoitettuna Indianan territorion alueelle. Vuonna 1862 hänestä tehtiin prikaatin komentaja Potomacin armeijaan. Vuonna 1863 käydyssä Port Hudsonin taistelussa sekä muissa siihen liittyneissä taisteluissa hän komensi jo omaa divisioonaa. Myöhemmin hän sai komentoonsa vielä kokonaisen armeijakunnan, kun hänestä tehtiin Unionin 19. armeijakunnan ylin komentaja. Tässä roolissa hän osallistui kaikkiin Shenandoahin laakson vuoden 1864 sotaretken yhteydessä käytyihin taisteluihin.

Vapautuessaan sodan jälkeen palveluksesta Emory oli sotilasarvoltaan vakituisen armeijan eversti ja vapaaehtoisarmeijan kenraalimajuri.

## Lähteet
# Joe Pasternak

Joe Pasternak
**Joseph "Joe" Pasternak** (19. syyskuuta 1901 Itävalta-Unkari – 13. syyskuuta 1991) oli unkarilaissyntyinen yhdysvaltalainen elokuva-alan legendoihin kuuluva ohjaaja ja tuottaja.

Hänen tunnetuimpiaan töitään ovat Elvis Presleyn tähdittämät elokuvat Spinout (1966) ja Tyttöjen Elvis (1965), joissa hän toimi tuottajana. Kaiken kaikkiaan hän tuotti 99 elokuvaa ja televisiosarjaa.

Hän menehtyi Parkinsonin tautiin 13. syyskuuta vuonna 1991.

Hänellä on tähti Hollywoodin Walk of Famella.

## Lähteet

‪
# Virginia Mayo

| Virginia Mayo |
| --- |
|  Virginia Mayo suunnilleen vuonna 1950. |
| Henkilötiedot |
| Koko nimi | Virginia Mayo alk. Virginia Clara Jones |
| **Syntynyt** | 30. marraskuuta 1920 Saint Louis, Missouri |
| **Kuollut** | 17. joulukuuta 2004 (84 vuotta) Thousand Oaks, Kalifornia |
| Kansalaisuus | Yhdysvallat |
| Ammatti | näyttelijä |
| Aiheesta muualla |
| IMDb |
| Elonet |
| [ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OK |

**Virginia Mayo** (alk. **Virginia Clara Jones**; 30. marraskuuta 1920 Saint Louis, Missouri – 17. joulukuuta 2004 Thousand Oaks, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.

Virginia Jones opiskeli lapsena tanssia tätinsä palkkaamien tanssinopettajien johdolla. Sittemmin hän esiintyi kotikaupunkinsa oopperan kuorossa. Vaudevilletaiteilija Andy Mayo keksi lahjakkuuden, ja Virginia alkoi esiintyä vaudevillessa. Tämä jakso kesti kolme vuotta, ja Broadwaylle hän pääsi vuonna 1941. Tällöin hän myös otti taiteilijanimen Mayo.

Samuel Goldwyn näki Virgina Mayon mahdollisuudet elokuvauralla. Mayon ensimmäinen merkittävä elokuva oli *Jack London* vuonna 1943. Siitä seurasi useampi elokuva Danny Kayen kanssa. Vuonna 1946 hän teki yhden merkittävimmistä rooleistaan elokuvassa *Parhaat vuodet* (*The Best Years of Our Lives*), joka voitti Oscarin. Vuonna 1947 Virginia Mayo avioitui vastanäyttelijänsä Michael O'Shean kanssa – samalla hän oli elokuvayhtiö Warner Brosin suurin kassamagneetti. Toinen huippurooli Mayolle oli vuonna 1949 elokuvassa *Valkoinen hehku* (*White Heat*), jossa hän oli James Cagneyn esittämän paatuneen rikollisen vaimon roolissa.

Mayon uran seuraavat vuosikymmenet olivat B-elokuvien aikaa, ja mukaan mahtui jokunen musikaalikin. Näissä hänen lauluäänensä korvattiin dubbaamalla. Tällöin hän teki myös paluun teatterilavoille. 1980-luvulla Mayo niitti mainetta televisiorooleillaan; hän vieraili useissa ajan suosituissa sarjoissa, kuten *Lemmenlaiva*, *Remington Steele* ja *Murhasta tuli totta*. Hän näytteli myös tusinan verran jaksoja saippuasarjassa *Santa Barbara*.

Avioliittonsa aikana Mayo ja O'Shea saivat yhden lapsen, tyttären nimeltä Mary Catherine. Liitto päättyi O'Shean kuolemaan vuonna 1973. Mayolla on yhteensä kolme lapsenlasta. Myöhempinä vuosinaan hän omisti aikaansa heille ja harrasti myös innokkaasti maalaamista. Näyttelemistä hän jatkoi 1990-luvulle asti.

Virginia Mayo kuoli 84-vuotiaana keuhkokuumeen ja sydänkohtauksen aiheuttamiin komplikaatioihin Los Angelesissa 17. tammikuuta 2005. Hän oli yksi ensimmäisistä Hollywood Walk of Famelle tähden saaneista näyttelijöistä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Virginia Mayo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
# Art director

**Art director** eli **AD** on yleisesti käytössä oleva ammattinimike visuaalisen suunnittelun alalla. Nimikettä käytetään esimerkiksi mainos-, lehti-, elokuva- ja televisioaloilla, graafisen suunnittelun toimistoissa ja internet- ja tietokonepelialoilla. Art directorin tehtävä on toimia visuaalisuuden auktoriteettina työryhmässä. Tyypillisesti AD voi työskennellä suunnittelutoimistossa luovassa ryhmässä, mainostoimistossa copywriterin kanssa työparina tai lehdessä ulkoasusta vastaavana tahona. Lähtökohtaisesti AD:n tehtävänkuvaan kuuluu muiden suunnittelijoiden ja avustajien ohjaaminen.

Art director vastaa projektien visuaalisesta ideoinnista, toimistosta ja projektista riippuen luovan johtajan alaisuudessa tai itsenäisesti. Hän suunnittelee kokonaisratkaisut ja yleisilmeen kampanjoihin, yritysilmeisiin, mainosmateriaaleihin, tuotepakkauksiin, painotuotteisiin kuten esitteet ja julisteet ja muihin graafisiin sovelluksiin. AD:n rooliin kuuluu kaikkien projektin liittyvien osa-alueiden suunnittelu – esimerkiksi mahdollisten kuvausten ideointi valitun valokuvajaan kanssa, kuvittajien valitseminen ja ohjaaminen, joskus myös kirjasintyyppien työstäminen typograafikon kanssa. Tehtävänkuvaan kuuluu työvaiheiden valvominen suunnittelusta toteutukseen asti. Art directorin alaisena työskentelee usein avustavia graafisia suunnittelijoita (ammattinimikkeenään esimerkiksi graafinen suunnittelija, AD-assistentti tai tuotanto-AD), joiden tehtävänä on tyypillisesti lopullisen ulkoasun toteuttaminen AD:n luoman suunnitelman tai idean pohjalta.

Art directorin tärkeimpiä ominaisuuksia ovat luovuus, visuaalisen suunnittelun periaatteiden hallinta sekä yhteistyökyky. Nykyisin art directorilta vaaditaan usein lisäksi tärkeimpien graafisen alan tietokoneohjelmien tuntemusta (esimerkiksi InDesign, Photoshop, Freehand, Illustrator). Tietokone, mutta myös tussit, kynät, paperit ja erilaiset kuva-aineistot ovat AD:lle tavanomaisia työvälineitä.

Art directorin ammattinimikkeenä käyttämistä ei ole rajoitettu. Perinteisesti sitä ovat käyttäneet vastuutehtävissä toimivat graafiset suunnittelijat, joilla on vuosien työkokemus alalta. Nykyisin nimikkeen käyttäminen on yleistynyt ja art director -nimikkeellä saatetaan kutsua lähes ketä tahansa visuaalisen suunnittelun ammattilaista tehtävänkuvasta tai työkokemuksesta riippumatta.

Ammatissa toimitaan soveltuvalla koulutuksella yleensä riittävän työkokemuksen hankkimisen jälkeen. Usein art directoreilla on graafisen suunnittelun koulutus, mutta koulutustaustat voivat olla hyvin moninaisia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Art director** Wikimedia Commonsissa
# Jimmy McHugh

| Jimmy McHugh |
| --- |
|  |
| Henkilötiedot |
| **Syntynyt** | 10. heinäkuuta 1894 Boston |
| **Kuollut** | 23. toukokuuta 1969 (74 vuotta) Beverly Hills |
| Ammatti | Säveltäjä |
| Aiheesta muualla |
| Löydä lisää muusikoitaMusiikin teemasivulta |
| [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  |
| Infobox OK |

**James Francis ”Jimmy” McHugh** (1894 Boston – 23. toukokuuta 1969 Beverly Hills) oli yhdysvaltalainen populaarimusiikin säveltäjä.

McHugh syntyi Bostonissa ja työskenteli ennen säveltäjäksi ryhtymistään McHugh Bostonin oopperatalossa harjoituspianistina. Hän työskenteli Bostonissa Irving Berlinin julkaisuyhtiössä ja vuonna 1921 muutti New Yorkiin. Hänen ensimmäinen menestyskappaleensa oli Irving Millsin ja Gene Austinin sanoittama ”When My Sugar Walks Down the Street” vuonna 1924.

Hän kirjoitti yhdessä sanoittaja Dorothy Fieldsin kanssa musiikin Broadway-näytelmään *Blackbirds of 1928*, joka sisälsi muun muassa kappaleen ”I Can’t Give You Anything But Love”. McHugh ja Fields toimivat pitkään yhdessä kirjoittaen New Yorkissa muun muassa hittikappaleet ”On the Sunny Side of the Street” (1930), ”Exactly Like You” (1930) ja ”Don’t Blame Me” (1932). He muuttivat Hollywoodiin 1930-luvun alussa. McHugh’n ja Fieldsin elokuvamusiikkikappale ”I’m in the Mood for Love” nousi listalla ensimmäiselle sijalle vuonna 1935.

1930-luvun puolivälissä McHugh aloitti yhteistyön sanoittaja Harold Adamsonin kanssa. He kirjoittivat musiikin yhteensä 19 elokuvaan. Frank Sinatra lauloi heidän kappaleensa ”I Couldn’t Sleep a Wink Last Night” ja ”This Is a Lovely Way to Spend an Evening” vuoden 1943 elokuvassa *Sano se iskusävelin* (engl. *Higher and Higher*). Toisen maailmansodan aikana McHugh ja Adamson kirjoittivat isänmaallisia lauluja, muun muassa ”Coming In On a Wing and a Prayer” vuonna 1943. He saivat sodanaikaisesta työstään *President’s Certificate of Merit* -kunniamitalin presidentti Harry Trumanilta. McHugh työskenteli toisinaan myös muiden sanoittajien kuten Johnny Mercerin, Ted Koehlerin, Ned Washingtonin ja Frank Loesserin kanssa.

McHugh’n sävellystyö vähentyi 1950-luvulla ja hän keskittyi enemmän musiikin julkaisemiseen. Hän perusti hyväntekeväisyyssäätiö Jimmy McHugh Polio Foundationin vuonna 1951. Hän oli jäsenenä Beverly Hillsin kauppakamarin johtokunnassa ja toimi vuosina 1950–1952 sen puheenjohtajana. Hän oli myös muusikkojärjestö ASCAP:n puheenjohtaja vuodesta 1960 lähtien. Jimmy McHugh kuoli Beverly Hillsissä 23. toukokuuta 1969.

## Lähteet
# I’ll See You in My Dreams (vuoden 1924 kappale)

| ”I’ll See You in My Dreams” Isham Jones |
| --- |
|  |
| Kappaleen tiedot |
|  Äänitetty  | 4. joulukuuta 1924 |
|  Julkaistu | 19. joulukuuta 1924 |
|  Tekijä(t) | Isham Jones, Gus Kahn |
|  Tyylilaji | jazz |
|  Kesto | 02.59 |
|  Levy-yhtiö | Brunswick Records |

**I’ll See You in My Dreams** on Isham Jonesin säveltämä ja Gus Kahnin sanoittama jazzkappale, joka julkaistiin vuonna 1924. Kappaleen äänitti alun perin Ray Millerin orkesteri, ja se pysyi kappalelistoilla 16 viikkoa vuonna 1925. Kappaleen ovat levyttäneet myös muun muassa Louis Armstrong, Ella Fitzgerald, Doris Day, Anita O’Day ja The Platters

## Lähteet
# Too Much Johnson

| Too Much Johnson |
| --- |
|  |
| Ohjaaja | Orson Welles |
| Käsikirjoittaja | Orson Welles |
| Perustuu | William Gilletten näytelmään |
| Tuottaja | John Houseman |
| Säveltäjä | Paul Bowles |
| Kuvaaja | Paul Dunbar Harry Dunham |
| Leikkaaja | William Alland Orson Welles Richard Wilson |
| Pääosat | Joseph Cotten Mary Wickes Arlene Francis |
| Valmistustiedot |
| Valmistusmaa | Yhdysvallat |
| Tuotantoyhtiö | Mercury Theatre |
| Kesto | 66 min |
| Alkuperäiskieli | mykkä |
| Aiheesta muualla |
| IMDb  |
| Elonet |
| AllMovie |
|
[ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OK |

**Too Much Johnson** on Orson Wellesin ohjaama mykkäelokuva vuodelta 1938.

Herkästi syttyvälle nitraattifilmille kuvatun elokuvan luultiin hävinneen ikuisiksi ajoiksi Wellesin kodissa vuonna 1970 sattuneessa tulipalossa, mutta siitä löytyi kopio vuonna 2013 varastosta Pordenonen kaupungissa Italiasta. Se entistetään ja esitetään yleisölle Italiassa Giornate del Cinema Muton mykkäfilmifestivaalilla Pordenonessa lokakuussa 2013. Sen jälkeen se on tarkoitus esittää Yhdysvalloissa New Yorkissa, ja jos rahoitus saadaan kuntoon, se on nähtävissä internetissä.

Elokuva oli tarkoitettu William Gilletten kirjoittaman, Wellesin teatteriseurueen esittämän 1800-luvulle sijoittuvan kolmiosaisen farssinäytelmän *Too Much Johnson* esityksen esinäytöksiksi, mutta Welles ei tehnyt elokuvaa valmiiksi syistä, joiksi on arvailtu esimerkiksi näyttelijöiden vaatimat lisäkorvaukset. Ilman elokuvaa näytelmän esitys lässähti, eikä sitä viety Broadwaylle kuten oli ollut tarkoitus.

Näyttelijöissä oli teatteriseurueen näyttelijöitä: Joseph Cotten, Arlene Francis, Howard Smith, Edgar Barrier, Mary Wickes ja Wellesin tuolloinen vaimo Virginia Nicholson taiteilijanimellä Anna Stafford. Pienessä roolissa nimettömänä avustajana elokuvassa on tiettävästi Judith Tuvim, joka myöhemmin tunnetaan nimellä Judy Holliday.

*Too Much Johnson* oli Wellesin toinen elokuva. Ensimmäinen oli lyhytelokuva *Hearts of Age*, jonka hän teki 1934 koulussa ystävänsä William Vancen kanssa.

## Näyttelijät

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  Joseph Cotten  | … |  Augustus Billings
  |
|  Virginia Nicholson  | … |  Lenore Faddish
  |
|  Edgar Barrier  | … |  Leon Dathis
  |
|  Arlene Francis  | … |  Mrs. Dathis
  |
|  Ruth Ford  | … |  Mrs. Billings
  |
|  Mary Wickes  | … |  Mrs. Battison
  |
|  Eustace Wyatt  | … |  Faddish
  |
|  Guy Kingsley  | … |  MacIntosh
  |
|  George Duthie  | … |  Purser
  |
|  Orson Welles  | … |  Keystone Kop
  |
|  John Houseman  | … |  Duelist
  |

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* *Too Much Johnson* Internet Movie Databasessa (englanniksi)
# Matka kauhuun

| Matka kauhuun |
| --- |
| Journey into Fear |
|  |
| Ohjaaja | Norman Foster |
| Käsikirjoittaja | Joseph Cotten Romaani: Eric Ambler |
| Tuottaja | Orson Welles |
| Säveltäjä | Roy Webb |
| Kuvaaja | Karl Struss |
| Leikkaaja | Mark Robson |
| Lavastaja | Albert S. D'Agostini Mark-Lee Kirk |
| Pääosat | Joseph Cotten Dolores del Río Ruth Warrick Orson Welles |
| Valmistustiedot |
| Valmistusmaa | Yhdysvallat |
| Tuotantoyhtiö | Mercury Productions RKO Pictures |
| Ensi-ilta | 12. helmikuuta 1943 |
| Kesto | 68 min. |
| Alkuperäiskieli | englanti |
| Aiheesta muualla |
| IMDb  |
| Elonet |
| AllMovie |
|
[ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OKNimi-testi OK |

**Matka kauhuun** (*Journey into Fear*) on yhdysvaltalainen film noir -elokuva vuodelta 1943. Sen vakoilutarina sijoittuu Istanbuliin. Elokuvan näyttelijöinä oli useita jäseniä Orson Wellesin Mercury Theatre -ryhmästä.

## Lähteet
# Jane Powell

| Jane Powell |
| --- |
|  Jane Powell vuonna 1952 |
| Henkilötiedot |
| Koko nimi | Jane Powell, oikealta nimeltään Suzanne Lorraine Burce |
| **Syntynyt** | 1. huhtikuuta 1929 Portland, Oregon |
| **Kuollut** | 16. syyskuuta 2021 (92 vuotta) Wilton, Connecticut |
| Kansalaisuus | Yhdysvallat |
| Ammatti | näyttelijä, tanssija ja laulaja |
| Aiheesta muualla |
| IMDb  |
| Elonet |
| AllMovie |
| [ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OK |

**Jane Powell**, oikealta nimeltään **Suzanne Lorraine Burce** (1. huhtikuuta 1929 Portland, Oregon – 16. syyskuuta 2021 Wilton, Connecticut) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, tanssija ja laulaja.

Powell syntyi Portlandissa Oregonissa ja oli siellä jo nuorena varsin tunnettu laulaja. Hän oli kiertänyt toisen maailmansodan aikana Oregon Victory Girl -nimellä hankkimassa varoja myymällä sotaobligaatioita. Powell teki elokuvaensiesiintymisensä musikaalissa *Song of the Open Road* (1944). Powellista tuli nopeasti suosittu, ja hänen elokuviansa olivat 1940-luvulla muun muassa *Delightfully Dangerous* (1945) ja *Tapaamme illalla* (1948).

Powellin ensimmäiset elokuvat olivat olleet melko samanlaisia nuorisomusikaaleja, mutta Stanley Donenin ohjaamassa vuoden 1951 elokuvassa *Kuninkaalliset häät* hän pääsi näyttelemään Fred Astairen rinnalle. Powell ja Astaire näyttelivät elokuvassa sisarusparia, ja heillä oli yksi yhteinen tanssikohtaus. *Kuninkaallisten häiden* jälkeen Powell teki joitakin musikaaleja, mutta vuonna 1954 hän teki jälleen yhteistyötä Donenin kanssa. *Seitsemän veljeksen morsiamet* on toinen hänen keskeisistä elokuvistansa.

Powellilla oli vuonna 1954 *Seitsemän veljesten morsiamien* lisäksi roolit elokuvissa *Athena* ja *Syvällä sydämessäni*. Seuraavaa vuonna hän oli mukana elokuvissa *Meripojat ankkurissa* ja *On the Town*. Powellin laulama ”True Love” nousi vuonna 1956 *Billboardin* listan 15:nneksi. Hän alkoi 1950-luvun lopulla turhautua samanlaisiin musikaalirooleihin.

Powell siirtyi 1960-luvun aikana televisioon ja esiintyi useita kertoja muun muassa *The Red Skelton Show’ssa* ja muissa varieteenohjelmissa. Hän vieraili 1970- ja 1980-lukujen aikana muun muassa sarjoissa *Lemmenlaiva* ja *Seikkailujen saari*. Sarjassa *Growing Pains* Powellilla oli puolestaan sivurooli 1980- ja 1990-lukujen taitteessa. Hänen viimeinen televisioroolinsa oli vuonna 2002 sarjassa *Kova laki: Erikoisyksikkö*.

Powell näytteli aktiivisesti myös teatterissa, ja vuonna 1973 hän esiintyi Broadwayllä näytelmässä *Irene* ja vuonna 2000 Off Broadwayllä Bill C. Davisin kirjoittamassa draamakomediassa *Avow*. Powell oli vuonna 2003 mukana Chicagossa esitetyssä Stephen Sondheimin musikaalissa *Bounce*. Hän esiintyi vuoden 2007 jälkeen epäsäännöllisesti myös orkesterin Pink Martini mukana.

Hänelle on omistettu tähti Hollywood Walk of Famella.

Powellin viides aviomies oli entisen lapsinäyttelijä Dick Moore.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jane Powell** Wikimedia Commonsissa
# John Ireland (näyttelijä)

| John Ireland |
| --- |
|  John Irelan elokuvan *Koston laakso* (1951) trailerisa. |
| Henkilötiedot |
| **Syntynyt** | 30. tammikuuta 1914 Vancouver, Kanada |
| **Kuollut** | 21. maaliskuuta 1992 (78 vuotta) Santa Barbara, Kalifornia, Yhdysvallat |
| Ammatti | näyttelijä |
| Aiheesta muualla |
| IMDb  |
| Elonet |
| [ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OK |

**John Benjamin Ireland** (30. tammikuuta 1914 Vancouver, Kanada – 21. maaliskuuta 1992 Santa Barbara, Kalifornia, Yhdysvallat) oli kanadalaissyntyinen näyttelijä. Nuoruutensa hän vietti New Yorkissa, Yhdysvalloissa. Ireland oli ehdolla parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon saajaksi vuoden 1949 elokuvasta *Kaikki kuninkaan miehet*. Hänen muihin elokuviinsa kuuluvat muun muassa *Näin mitä teit* (*I Saw What You Did*, 1965) ja *Verenpunainen yö* (*Farewell, My Lovely*, 1975). Kaikkiaan Ireland näytteli yli 200 elokuvassa.

Televisiossa Ireland näytteli muun muassa lännensarjassa *Lännen tie*. Irelandin suosio väheni 1960- ja 1970-luvuilla ja vuonna 1987 hän julkaisi lehti-ilmoituksen, jossa aneli itselleen töitä. Ilmoituksen ansiosta hän sai roolin televisioelokuvassa *Bonanza: The Next Generation*, jossa hän näytteli Ben Cartwrightin nuorempaa veljeä Jonathan Aaron Cartwrightia.

Ireland oli naimisissa näyttelijä Joanne Drun kanssa 1949–1956. Hän on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.

## Lähteet
# Spring Fever (elokuva)

| Spring Fever |
| --- |
|  |
| Ohjaaja | Edward Sedgwick |
| Käsikirjoittaja | Frank Davis Albert Lewin **Välitekstit:** Ralph Spence |
| Perustuu | Vincent Lawrencen näytelmään |
| Säveltäjä | William Axt |
| Kuvaaja | Ira H. Morgan (käännä suomeksi) |
| Leikkaaja | Frank Sullivan |
| Pääosat | William Haines Joan Crawford |
| Valmistustiedot |
| Valmistusmaa |  Yhdysvallat |
| Tuotantoyhtiö | Metro-Goldwyn-Mayer |
| Ensi-ilta |  18. lokakuuta 1927 22. lokakuuta 1927 Maanlaajuinen |
| Kesto | 60 minuuttia / 78 minuuttia (TCM:n restaurointi 2008) |
| Alkuperäiskieli | mykkä (välitekstit englanniksi) |
| Budjetti | 314 000 USD |
| Tuotto | 505 000 USD |
| Aiheesta muualla |
| IMDb  |
| AllMovie |
|
[ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OKNimi-testi OK |

**Spring Fever** on vuonna 1927 ensi-iltansa saanut Edward Sedgwickin ohjaama yhdysvaltalainen mykkäkomediaelokuva, jonka pääosissa ovat William Haines ja Joan Crawford heidän toisessa yhteisessä elokuvassaan. *Spring Fever* kertoo laivakuljetusvirkailijasta Jack Kellystä (Haines), joka teeskentelee olevansa mestarigolfaaja voittaakseen perijätär Allie Monten (Crawford) sydämen.

*Spring Fever* perustuu Vincent Lawrencen näytelmään, jonka pohjalta Frank Davis ja Albert Lewin laativat käsikirjoituksen. Ralph Spence teki elokuvan välitekstit. Metro-Goldwyn-Mayer oli elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana. *Spring Fever* sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 18. lokakuuta vuonna 1927. Maanlaajuinen ensi-ilta oli 22. lokakuuta. Vaikka *Spring Fever* oli suuri menestys, kriitikot olivat epäileviä itse elokuvan suhteen. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti 505 000 dollaria. Naispääosaa näyttelevä Joan Crawford sanoi elokuvasta: "*Spring Fever* oli kaikkien ajan ja rahan tuhlausta."

*Spring Feverista* tehtiin uudelleenfilmatisointi *Love in the Rough* vuonna 1930. *Spring Fever* julkaistiin DVD:lle 23. maaliskuuta vuonna 2009.

## Näyttelijät

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  William Haines  | … |  Jack Kelly
  |
|  Joan Crawford  | … |  Allie Monte
  |
|  George K. Arthur  | … |  Eustace Tewksbury
  |
|  George Fawcett  | … |  Herra Waters
  |
|  Eileen Percy  | … |  Martha Lomsdom
  |
|  Edward Earle  | … |  Johnson
  |
|  Bert Woodruff  | … |  Pop Kelly
  |
|  Lee Moran  | … |  Oscar
  |

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* *Spring Fever* Internet Movie Databasessa (englanniksi)
* *Spring Fever* AllMoviessa. (englanniksi)