Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Bob Dole

| Bob Dole |
| --- |
|  |
| Yhdysvaltain senaatin enemmistöjohtaja |
|
3. tammikuuta 1995 – 11. kesäkuuta 1996
 |
| Edeltäjä | George J. Mitchell |
| Seuraaja | Trent Lott |
|
3. tammikuuta 1985 – 3. tammikuuta 1987
 |
| Edeltäjä | Howard Baker |
| Seuraaja | Robert Byrd |
| Yhdysvaltain senaatin vähemmistöjohtaja |
|
3. tammikuuta 1987 – 3. tammikuuta 1995
 |
| Edeltäjä | Robert Byrd |
| Seuraaja | Tom Daschle |
| Yhdysvaltain senaattori Kansasista |
|
3. tammikuuta 1969 – 11. kesäkuuta 1996
 |
| Edeltäjä | Frank Carlson |
| Seuraaja | Sheila Frahm |
| Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Kansasista |
|
3. tammikuuta 1961 – 3. tammikuuta 1969
 |
| Edeltäjä | Wint Smith |
| Seuraaja | Keith Sebelius |
| Henkilötiedot |
| **Syntynyt** | 22. heinäkuuta 1923 Russell, Kansas, Yhdysvallat |
| **Kuollut** | 5. joulukuuta 2021 (98 vuotta) Washington D.C., Yhdysvallat |
| Puoliso | Elizabeth Dole |
| Tiedot |
| Puolue | Republikaanit |
|  Nimikirjoitus |
| Sotilaspalvelus |
| Palvelusmaa(t) |  Yhdysvallat |
| Puolustushaara | Maavoimat |
| Palvelusvuodet | 1942–1948 |
| Taistelut ja sodat | toinen maailmansota |
| Aiheesta muualla |
| www.bobdole.org |
| [ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OK |

**Robert Joseph "Bob" Dole** (22. heinäkuuta 1923 Russell, Kansas, Yhdysvallat – 5. joulukuuta 2021 Washington D.C., Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen republikaanipuolueen poliitikko. Dole toimi Yhdysvaltain senaatin enemmistöjohtajana 1985–1987 ja 1995–1996 ja oli presidenttiehdokkaana vuoden 1996 presidentinvaaleissa.

Hän oli Kansasin osavaltion edustaja Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1961–1969 ja Yhdysvaltain senaatissa vuosina 1969–1996. Hän oli republikaanisen puolueen virallisena valtakunnallisena ehdokkaana kahteen otteeseen, ensin Gerald R. Fordin varapresidenttiehdokkaana 1976 ja viisi vaalikautta myöhemmin presidenttiehdokkaana 1996, häviten molemmissa vaaleissa. Dole luopui poliitikonurastaan Bill Clintonin voitettua helposti vuoden 1996 presidentinvaalit.

Dolen oikea käsi halvaantui hänen taistellessaan Italiassa toisessa maailmansodassa. Hänen vaimonsa (vuodesta 1975) Elizabeth Dole on Yhdysvaltain entinen liikenneministeri (1983–1987) ja työministeri (1989–1990), joka on myös toiminut Yhdysvaltain senaatin jäsenenä, vuosina 2003–2009 Pohjois-Carolinan osavaltion edustajana. Dolen ensimmäinen vaimo oli Phyllis Holden, jonka kanssa hän oli naimisissa vuodesta 1948 vuoteen 1972, ja jonka kanssa hän sai yhden lapsen, vuonna 1954 syntyneen tyttären.

Dolella todettiin keuhkosyöpä alkuvuonna 2021. Hän kuoli sairauteensa 98-vuotiaana kotonaan Washingtonissa 5. joulukuuta 2021.

Bob Dole toisen maailmansodan Euroopassa päättymisen 60-vuotisjuhlassa.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
# David B. Henderson

David B. Henderson
**David Bremner Henderson** (14. maaliskuuta 1840 Old Deer, Skotlanti – 25. helmikuuta 1906 Dubuque, Iowa) oli yhdysvaltalainen republikaanipuoluetta edustanut poliitikko. Hän edusti Iowan osavaltiota Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 1883–1903 ja toimi edustajainhuoneen puhemiehenä 1899–1903. Henderson syntyi Skotlannissa, mutta muutti vanhempiensa kanssa Yhdysvaltoihin vuonna 1846.

Henderson palveli Pohjoisvaltioiden armeijassa Yhdysvaltain sisällissodassa ja haavoittui kaksi kertaa vakavasti. Henderson liittyi armeijaan sotamiehenä syyskuussa 1861, mutta myöhemmin hänet valittiin komppaniansa yliluutnantiksi (*first lieutenant*). Henderson sotilaspalvelus loppui ensimmäisen kerran hänen menetettyään taistelussa jalkansa. Tämän jälkeen Henderson toimi toukokuusta 1863 kesäkuuhun 1864 saakka rekrytointitehtävissä Iowassa, minkä jälkeen hän palasi armeijaan everstinä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Henkilöartikkeli Hendersonista kongressin sivuilla

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: **Thomas Brackett Reed** | **Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemies** 1899–1903 | Seuraaja: **Joseph Gurney Cannon** |
# John Jacob Rhodes

John Jacob Rhodes
**John Jacob Rhodes** (18. syyskuuta 1916 Council Grove, Kansas – 24. elokuuta 2003 Mesa, Arizona) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko.

Rhodes toimi 3. tammikuuta 1953 – 3. tammikuuta 1983, tasan kolmenkymmenen vuoden ajan, Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Arizonan osavaltion ensimmäisestä vaalipiiristä. Vuosina 1973–1981 hän toimi edustajainhuoneen vähemmistöjohtajana, jossa tehtävässä hän seurasi Yhdysvaltain varapresidentiksi siirtynyttä Gerald Fordia. Hän ei asettunut enää ehdolle vuoden 1982 edustajainhuoneen vaaleissa ja hänen seuraajakseen Arizonan ensimmäisen vaalipiirin edustajana valittiin John McCain.

Rhodes oli varsinaiselta ammatiltaan juristi. Hän opiskeli lakia Harvard Law Schoolissa, josta hän valmistui vuonna 1941.

Rhodes oli vuodesta 1942 naimisissa Elizabeth Harvey Rhodesin kanssa. Heillä oli neljä lasta, tytär ja kolme poikaa. Yksi pojista, John Jacob Rhodes III, toimi vuosina 1987–1993 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä samasta vaalipiiristä kuin isänsä.

## Lähteet
# Bill Frist

Bill Frist
**William Harrison ”Bill” Frist, Sr.** (s. 22. helmikuuta 1952) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän syntyi Nashvillessä, Tennesseessä, ja toimi Yhdysvaltain senaatissa vuosina 1995–2007.

Lääkäriksi valmistunut Frist suuntautui urallaan sydän- ja keuhkokirurgiaan. Hän toimi senaatin enemmistöjohtajana vuosina 2003–2007.

Frist päätti jättää senaatin kahden kauden jälkeen; häntä seurasi Bob Corker. Frist ilmoitti marraskuussa 2006 myös päätöksestään olla osallistumatta vuoden 2008 presidentinvaaleihin.

## Lähteet
# Michael Steele

| Michael Steele |
| --- |
|  |
| Henkilötiedot |
| **Syntynyt** | 19. lokakuuta 1958 Maryland, Yhdysvallat |
| Poliitikko |
| Puolue | Yhdysvaltain republikaaninen puolue |
| Uskonto | katolilainen |
|  Nimikirjoitus |
| Aiheesta muualla |
| steeleforum.com |
| [ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OK |

**Michael Stephen Steele** (s. 19. lokakuuta 1958) on yhdysvaltalainen poliitikko, joka toimi vuosina 2009–2011 Yhdysvaltain republikaanisen puolueen puheenjohtajana. Hän oli ensimmäinen afroamerikkalainen republikaanien puheenjohtaja. Hän on toiminut urallaan myös muun muassa Marylandin varakuvernöörinä vuosina 2003–2007 ja republikaanisen GOPAC-järjestön johtajana vuosina 2007–2009.

Steele syntyi Andrewsin lentotukikohdassa Marylandissä ja hänet adoptoitiin lapsena. Alkoholisoitunut isä kuoli vuonna 1962 ja äiti elätti pojan ja tämän sisaren yksinhuoltajana pienellä pesulatyöntekijän palkalla, kunnes meni uudestaan naimisiin. Perhe oli syvästi katolinen. Steele opiskeli kansainvälistä politiikkaa Johns Hopkinsin yliopistossa ja lakia Georgetownin yliopistossa. Valmistuttuaan vuonna 1991 hän pääsi töihin washingtonilaiseen asianajotoimistoon. Myöhemmin hän perusti oman yrityksensä, Steele Groupin.

Steele aloitti poliittisen uransa 1990-luvulla ja toimi paikallistason luottamustehtävissä omassa piirikunnassaan. Vuonna 2000 hänet valittiin Marylandin republikaanien puheenjohtajaksi ja vuonna 2003 Marylandin varakuvernööriksi. Vuonna 2006 hän pyrki senaattiin, mutta hävisi vastaehdokkaalleen, demokraattien Ben Cardinille.

Steele on naimisissa ja hänellä on kaksi poikaa.

## Lähteet
# ConservAmerica

| ConservAmerica |
| --- |
|  |
|  |
| Perustettu | 1995 |
| Toimisto | Sturgis, Michigan |
| Emopuolue | Republikaanit |
| Kotisivu | www.conservamerica.org |
| Infobox OKNimi-testi OK |

**ConservAmerica**, aiemmalta nimeltään **Republicans for Environmental Protection** (**REP**), on yhdysvaltalainen järjestö, jonka tarkoituksena on parantaa Yhdysvaltain republikaanisen puolueen asennetta ympäristönsuojeluun. Se perustettiin vuonna 1995.

Martha Marks, Kim O'Keefe-Wilkins ja Aurie Kryzuda perustivat REP:n tavattuaan uhanalaisten lajien konferenssissa Chevy Chasessä, Marylandissa, 1995. He olivat kaikki republikaaneja ja huolissaan uuden republikaanienemmistöisen Yhdysvaltain 104. kongressin tekemistä ympäristöpäätöksistä.

Järjestö muutti nimensä nykyiseen muotoonsa alkuvuodesta 2012.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Järjestön kotisivut (englanniksi)
# Yhdysvaltain presidentinvaalit 1848

Yhdysvaltain presidentinvaalit 1848|

---

 |
|

|  |
| --- |
| **7. marraskuuta 1848** |

 |
|

|  |
| --- |
|

---

 |
| 290 valitsijamieskokouksen valitsijamiesääntä 146 valitsijamiesääntä tarvitaan voittoon |
| Äänestysprosentti | 72,7 %  6,2 %-yks. |
|   |  |  |  |
| Ehdokas | **Zachary Taylor** | Lewis Cass | Martin Van Buren |
| Puolue | Whig | Demokraatit | Free Soil Party |
| Kotiosavaltio | Louisiana | Michigan | New York |
| Varapresidenttiehdokas | **Millard Fillmore** | William O. Butler |  Charles Francis Adams |
| Valitsijamiesäänet | **163** | 127 | 0 |
| Voitetut osavaltiot | 15 | 15 | 0 |
| Äänet | **1 361 393** | 1 223 460 | 291 501 |
| Kannatus | **47,3 %** | 42,5 % | 10,1 % |

 |
|

---

 |
| Ruskeankeltaisissa osavaltioissa Taylor voitti valitsijamiehet ja sinisissä Cass. Numerot kertovat jokaisen osavaltion valitsijamiesäänten määrän. |
|

---

|  |  |
| --- | --- |
| **Presidentti ennen vaaleja**
James K. Polk
Demokraatit | **Uusi presidentti**
Zachary Taylor
Whig |

 |

**Yhdysvaltain presidentinvaalit 1848** olivat 16:nnet Yhdysvaltain presidentinvaalit. Vaalit järjestettiin 7. marraskuuta 1848. Meksikon–Yhdysvaltain sodan jälkiseurauksena kenraali Zachary Taylor whig-puolueesta voitti senaattori Lewis Cassin demokraattisesta puolueesta. Vaalit olivat ensimmäiset, jotka järjestettiin yhtä aikaa kaikissa osavaltioissa, ja ensimmäisen kerran lakisääteisesti tiistaina.

Vaaleihin osallistui ensimmäistä kertaa Free Soil Party, joka vastusti orjuuden laajentamista uusiin osavaltioihin. Puolue ei saanut yhtään valitsijamiesääntä, vaikka onnistui saamaan yli 10 prosenttia äänistä.

## Ehdokkaat

### Whig

|  |
| --- |
| **Whig-puolueen lista 1848** |
| Zachary Taylor | Millard Fillmore |
| presidentiksi | varapresidentiksi |
|  |  |
| Kenraalimajuri (1846–1849) | New Yorkin osavaltion pääkirjanpitäjä (1848–1849) |

### Demokraatit

|  |
| --- |
| **Demokraattisen puolueen lista 1844** |
| Lewis Cass | William O. Butler |
| presidentiksi | varapresidentiksi |
|  |  |
| Senaattori Michiganista (1845–1848) | Entinen edustajainhuoneen jäsen Kentuckysta (1839–1843) |

## Tulokset

Yhdysvaltain presidentinvaalit 1848

| Presidenttiehdokas | Puolue | Kotiosavaltio | Kansanäänet | Valitsijamiesäänet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Määrä | % |
|  | **Zachary Taylor** | Whig | Louisiana | 1 361 393 | 47,3 | 163 |
|  | Lewis Cass | Demokraatit | Michigan | 1 223 460 | 42,5 | 127 |
|  | Martin Van Buren | Free Soil | New York | 291 501 | 10,1 | 0 |

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Geoelections - Kartta vuoden 1848 presidentinvaalien annetuista äänistä (englanniksi)
# Louis Brandeis

| Louis Brandeis |
| --- |
|  |
| Yhdysvaltain korkeimman oikeuden jäsen |
|
1. kesäkuuta 1916–13. helmikuuta 1939
 |
| Presidentti | Woodrow Wilson (nimittäjä) |
| Edeltäjä | Joseph Rucker Lamar |
| Seuraaja | William Douglas |
| Henkilötiedot |
| **Syntynyt** | 13. marraskuuta 1856 Louisville, Kentucky, Yhdysvallat |
| **Kuollut** | 5. lokakuuta 1941 (84 vuotta) Washington DC, Yhdysvallat |
| Ammatti | juristi |
| Puoliso | Alice Goldmark (1891–1941) |
| [ Muokkaa Wikidatassa ]  |
| Infobox OK |

**Louis Dembitz Brandeis** [ˈbrændaɪs] (13. marraskuuta 1856 Louisville, Kentucky – 5. lokakuuta 1941 Washington DC) oli yhdysvaltalainen lakimies ja Yhdysvaltain korkeimman oikeuden jäsen. Hän oli tuomioistuimen ensimmäinen juutalainen tuomari. Brandeisia pidetään yleisesti yhtenä korkeimman oikeuden merkittävimmistä jäsenistä.

## Elämä

Keski-Euroopasta Yhdysvaltoihin muuttaneiden juutalaissiirtolaisten poika syntyi Keskilännen Kentuckyssa ja valmistui Harvardin yliopiston lakitieteellisestä tiedekunnasta parhain arvosanoin – tarinan mukaan paremmin arvosanoin kuin kukaan häntä ennen. Hän rikastui nopeasti asianajajan työllä Bostonissa ja toimi sitten yhteiskunnallisesti eräänlaisena ”kansan asianajajana”, kuten häntä kutsuttiin. Hän valikoi ajettavakseen yhteiskunnallisesti tärkeitä oikeusjuttuja korvauksetta niin, että *The Economist* kutsui häntä ”lakiasioiden Robin Hoodiksi”. Hänen kiinnostuksensa kohdistui erityisesti valtionhallinnon uudistamiseen, monopoliyritysten ja epätäydellisen kilpailun vastaiseen antitrustilainsäädäntöön sekä työväestön oikeuksien ja sananvapauden edistämiseen.

Brandeis toimi presidentti Woodrow Wilsonin neuvonantajana, ja Wilson nimitti Brandeisin vuonna 1916 korkeimman oikeuden tuomariksi. Brandeisia pidetään keskeisenä vaikuttajana Wilsonin radikalisoitumiseen virkakautensa aikana. Myöhemmin 1930-luvulla hän tuki Franklin D. Rooseveltin New Deal -hanketta. Brandeis toimi myös Balfourin julistuksen taustavoimana hankkeessa luoda juutalaisille oma valtio Palestiinaan.

## Perintö

Juutalainen Brandeisin yliopisto Massachusettsissa on nimetty Louis Brandeisin mukaan, samoin kuin hänen synnyinkaupunkinsa Louisvillen yliopiston lakitiedekunta Louis D. Brandeis School of Law.

## Lähteet

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Louis Brandeis** Wikimedia Commonsissa
# Memorial Day

Presidentti Harry Truman laskee seppeleen tuntemattoman sotilaan muistomerkille Memorial Dayn juhlallisuuksissa 30. toukokuuta 1948
**Memorial Day** (suom. *Muistopäivä*) on Yhdysvalloissa virallinen vapaapäivä, jota vietetään vuosittain toukokuun viimeisenä maanantaina. Memorial Day on Yhdysvaltain asevoimien palveluksessa kaatuneiden miesten ja naisten muistopäivä samaan tapaan kuin Suomessa vietettävä Kaatuneiden muistopäivä.

Aiemmin päivä tunnettiin nimellä Decoration Day, mutta nimitystä Memorial Day ryhdyttiin käyttämään Yhdysvaltain sisällissodan jälkeen. Memorial Day on 1900-luvun puolella muuttunut yleisesti kaikkien eri sodissa kaatuneiden Yhdysvaltain kansalaisten muistopäiväksi.

Alun perin Memorial Day oli viikonpäivästä riippumatta aina 30. toukokuuta, mutta kongressin vuonna 1971 säätämällä lailla se siirrettiin toukokuun viimeiseen maanantaihin.

### Epäviralliset merkitykset

Nykyään Memorial Dayn aikaan on tapana muistaa myös esimerkiksi kuolleita lähisukulaisia tai ystäviä riippumatta siitä, olivatko he palvelleet Yhdysvaltain asevoimissa.

Memorial Daytä vietetään epävirallisesti myös kesälomakauden alkamispäivänä ja Labor Daytä vastaavasti sen päättymispäivänä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Memorial Day** Wikimedia Commonsissa
# Stalwart

Roscoe Conkling oli yksi stalwart-liikkeen johtohahmoista.
**Stalwart** (kirjaimellisesti suomennettuna "uskollinen kannattaja") oli Yhdysvaltain republikaanisen puolueen sisällä elänyt poliittinen liike 1870- ja 1880-luvuilla. Stalwartin kannattajat vastustivat presidentti Rutherford B. Hayesin virkanimityspolitiikkaa ja myöhemmin kannattivat Ulysses S. Grantin uudelleenvalintaa kolmannelle presidenttikaudelle. Stalwart-liikkeen johtohahmoihin kuuluivat muun muassa Roscoe Conkling ja presidentti Chester A. Arthur.

Stalwartin vastustaja republikaanisen puolueen sisällä oli liberaali Half-Breed-liike.

## Lähteet
# Naisten oikeuksien puolustus

| Naisten oikeuksien puolustus |
| --- |
| A Vindication of the Rights of Woman |
|  |
| Alkuperäisteos |
| Kirjailija | Mary Wollstonecraft |
| Kieli | englanti |
| Genre | feministinen filosofia |
| Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta |
| Infobox OK |

**Naisten oikeuksien puolustus** (alkuperäisteos *A Vindication of the Rights of Woman*) on 1700-luvun englantilaisen protofeministi Mary Wollstonecraftin kirjoittama teos ja yksi varhaisimpia feministisen filosofian teoksia. Siinä Wollstonecraft vastaa niille 1700-luvun koulutuksen ja politiikan teoreetikoille, jotka eivät uskoneet, että naisten pitäisi saada koulutusta. Hänen mukaansa naisilla tulisi olla koulutus, joka on vastaavansuuruinen suhteessa heidän asemaansa yhteiskunnassa, ja että naiset ovat olennaisia kansakunnalle, koska he kouluttavat sen lapsia ja jotta he voisivat olla ”kumppaneita” miehilleen ennemmin kuin pelkkiä vaimoja; sen sijaan, että hän olisi pitänyt naisia yhteiskunnan koristuksina tai omaisuutena, josta käydään vaihtokauppaa avioliiton solmimisessa, Wollstonecraftin mukaan he ovat ihmisolentoja, jotka ansaitsevat samat perusoikeudet kuin miehetkin.

Wollstonecraft sai kimmokkeen kirjoittaa *Naisten oikeuksien puolustuksen* luettuaan Charles Maurice de Talleyrandin raportin Ranskan kansalliskokoukselle vuodelta 1791. Wollstonecraft kirjoitti teoksensa kiireessä vastatakseen suoraan käynnissä oleviin tapahtumiin; hän pyrki kirjoittamaan harkitumman toisen painoksen, mutta kuoli ennen kuin sai sen valmiiksi

Vaikka Wollstonecraft vaatiikin tasa-arvoisuutta sukupuolten välille tietyillä elämänalueilla kuten moraalin alalla, hän ei yksiselitteisesti ilmaise, että miehet ja naiset olisivat tasa-arvoisia. Hänen monitulkintaiset väitteensä koskien sukupuolten tasa-arvoa ovat siksi tehneet vaikeaksi luokitella Wollstonecraftia moderniksi feministiksi, erityisestikin kun sana ja käsite eivät olleet hänen käytettävissään. Vaikka yleisesti nykyisin oletetaan, että *Naisten oikeuksien puolustus* otettiin vastaan kielteisesti, tämä on nykyajan väärinkäsitys, joka perustuu uskomukselle, että Wollstonecraft oli yhtä parjattu hänen elämänsä aikana kuin hän tuli William Godwinin *Memoirs of the Author of A Vindication of the Rights of Woman* -kirjan (1798) julkaisun jälkeen. *Naisten oikeuksien puolustus* varsinaisesti otettiin vastaan hyvin, kun se julkaistiin ensin vuonna 1792
# Seneca Fallsin konferenssi

Osallistujaluettelo
**Seneca Fallsin konferenssi** oli heinäkuussa 1848 New Yorkin osavaltion Seneca Fallsissa pidetty kaksipäiväinen kokous, jonka tärkeimpiä puuhanaisia olivat kansalaisoikeusaktiivi Lucretia Mott ja suffragetti Elizabeth Cady Stanton. Konferenssia pidetään feminismin alkusysäyksenä.

Kokoukseen osallistui 300 naista ja 40 miestä. Sen koollekutsujat Mott ja Stanton saivat kimmokkeen asialle, kun naisia ei hyväksytty osallistujiksi vuoden 1840 orjuuden vastaisessa maailmankonferenssissa Lontoossa. Kokouksessa käsiteltiin laajasti aihetta, miten miehet ovat sortaneet naisia historian kuluessa. Kokouksen päätös oli, että naisten on saatava yleinen äänioikeus ja tasaveroinen asema yhteiskunnassa. Äänioikeusvaatimuksen muotoili amerikkalainen orjuuden vastustaja Frederick Douglass. Vaatimusten toteuttamiseksi päätettiin perustaa naisliike, jolle 1900-luvun alun Britanniassa annettiin nimitys suffragetit. Vaatimusten lähtökohtana oli ajatus, että Jumala on tarkoittanut miehen ja naisen tasavertaisiksi keskenään.

Aluksi kokouksen tulokset näyttivät jäävän suhteellisen vaatimattomiksi. Tosin muutamat Yhdysvaltojen osavaltiot liberalisoivat omaisuuden hallintaa koskevia lakeja, eräät koulut avasivat ovensa tytöille ja eräät professorit alkoivat ottaa naisopiskelijoita. Ajan mittaan Seneca Fallsin konferenssi saavutti aseman järjestyneen naisasialiikkeen alkupisteenä, ja seuraavina vuosina siihen vedottiin useasti Yhdysvaltojen ja Euroopan naisjärjestöissä. Vuonna 1851 Mrs. John Stuart Mill kirjoitti Englannissa ilmestyvään Westminster Review -lehteen artikkelin naisten asemasta käyttäen esikuvanaan amerikkalaisen liikkeen tavoitteita ja iskulauseita. Pohjolassa Fredrika Bremer, joka oli tehnyt vuosina 1849–1851 matkan Amerikkaan, nousi merkittäväksi naisten aseman puolestapuhujaksi. Naisliike sai Seneca Fallsin jälkeen sivustatukea monilta kulttuurihenkilöiltä. Kirjailija Ralph Waldo Emerson julisti Bostonin naisasiakokouksessa 1855, että ”puoli maailmaa kuuluu naisille”. Myös Walt Whitman ja Edward Bellamy korostivat teoksissaan naisliikkeen vaatimusten oikeutusta.

## Lähteet
# Crédit Mobilier of American skandaali

**Crédit Mobilier of America -skandaali** oli 1870-luvun alussa alkanut poliittinen skandaali Yhdysvalloissa. Skandaali liittyi Credit Mobilier of America -nimiseen rakennusyhtiöön, joka teki rakennustöitä valtiontukia saaneelle Union Pacific Railroad -rautatieyhtiölle. Useat yhdysvaltalaiset kongressiedustajat olivat osakkaina Crédit Mobilier of Americassa, mikä herätti epäilyjä siitä, että osakkaina olleet kongressiedustajat olisivat käyttäneet asemaansa kongressissa heikentääkseen yritykseen kohdistunutta viranomaisvalvontaa.

Vaikka skandaaliin liitettiin mukaan useita kongressiedustajia, todettiin vain kaksi kongressiedustajaa lopulta syyllisiksi tapaukseen liittyen.

## Lähteet
# Star route -skandaali

Vuonna 1884 julkaistussa pilakuvassa republikaanista puoluetta symbolisoiva nainen joutuu kantamaan eri skandaaleissa ryvettyneitä republikaanipoliitikkoja. Star route -skandaaliin liitetyt Thomas Brady ja Stephen Dorsey ovat kuvassa säkeissä, joissa lukee "Star Route Swindle".
**Star Route -skandaali** oli poliittinen skandaali Yhdysvalloissa 1800-luvun lopulla. Skandaali liittyi postilaitoksen yksityisille yrityksille ulkoistamiin Yhdysvaltain harvaan asuttujen länsi- ja eteläosien postireitteihin eli niin kutsuttuihin star route -reitteihin. Skandaalin aikoihin Yhdysvalloissa oli yhteensä noin kymmenen tuhatta star route -postireittiä ja niiden ylläpitoon kului liittovaltiolta vuosittain kuusi miljoonaa tuon ajan Yhdysvaltain dollaria. Jotkin yksityisiä postireittejä hoitaneet yritykset olivat ensin tarjoutuneet hoitamaan star route -postireittejä lähes olematonta korvausta vastaan, mutta pian sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen ne olivat neuvotelleet itselleen Yhdysvaltain kongressissa huomattavasti suuremman korvauksen reittien hoitamisesta.

Skandaali alkoi purkautua vuonna 1880 kun kongressi sai tietoonsa, että jotkut kummankin pääpuolueen poliitikoista olivat sekaantuneet kyseenalaisten postireittien järjestämiseen. Maaliskuussa 1881 virkaan tullut uusi presidentti James Garfield määräsi pian virkaanastujaistensa jälkeen postilaitoksen johtajan Thomas Jamesin tutkimaan asiaa.

Skandaalin seurauksena monet skandaaliin liitetyt poliitikot ja virkamiehet erotettiin tehtävistään tai heidät asetettiin syytteeseen. Postilaitoksen toinen varajohtaja Thomas Brady erosi skandaalin vuoksi huhtikuussa 1881. Kesäkuussa republikaanisenaattori Stephen Dorseyn avustaja myönsi osallistuneensa skandaaliin ja sanoi myös Dorseyn ja tämän perheenjäsenten olleen osallisina siinä. Kesäkuussa 1882 Brady, Dorsey ja seitsemän muuta miestä joutuivat oikeuteen epäiltyinä petoksista. Ensimmäinen oikeudenkäynti johti Dorseyn avustajan ja toisen poliittisesti vähäpätöisen henkilön tuomioihin. Tuomion jälkeen oikeudenkäynti kuitenkin järjestettiin uudelleen, koska oikeuden puheenjohtajaa oli yritetty ensimmäisen oikeudenkäynnin aikana lahjoa. Toinen oikeudenkäynti johti vapauttavaan tuomioon kaikkien syytettyjen osalta.

## Lähteet
# Kulkuset (kappale)

MusiikkinäyteJingle BellsModerni instrumentaalisovitus. Sov. Kevin MacLeod.Äänitiedostojen kuunteluohjeet

”**Kulkuset**” (engl. *Jingle Bells*) on James Pierpontin säveltämä ja sanoittama joululaulu. Se julkaistiin 1857 nimellä ”**The One Horse Open Sleigh**” ja nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa vuoden 1859 uudelleenjulkaisussa.

Suomeksi kappaleen sanoitti Kullervo ja sen levyttivät Suomessa ensimmäisinä Henry Theel ja lauluryhmä Silver Stars vuonna 1948. Myöhemmin siitä ovat tehneet omia versioitaan muiden muassa Brita Koivunen, Eila Pellinen, Fredi ja Kai Hyttinen.

## Katso myös

* Luettelo joululauluista
* Luettelo uskonnottomista joululauluista

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta **Jingle Bells** Wikimedia Commonsissa

* Lisää luettavaa aiheesta **Jingle Bells** on Wikiaineistossa (englanniksi)