Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Australianvesirotta

| Australianvesirotta |
| --- |
|  |
| Uhanalaisuusluokitus |
| **Elinvoimainen** |
|  |
| Tieteellinen luokittelu |
| Domeeni: | Aitotumaiset Eucarya |
| Kunta: | Eläinkunta Animalia |
| Pääjakso: | Selkäjänteiset Chordata |
| Alajakso: | Selkärankaiset Vertebrata |
| Luokka: | Nisäkkäät Mammalia |
| Lahko: | Jyrsijät Rodentia |
| Alalahko: | Oravanleukaiset jyrsijät Sciurognathi |
| Heimo: | Muridae |
| Suku: | *Hydromys* |
| Laji: | *chrysogaster* |
| Kaksiosainen nimi |
| Hydromys chrysogaster E. Geoffrey, 1804 |
|  Australianvesirotan levinneisyys (punainen ja vihreä) |
| Katso myös |
|   Australianvesirotta Wikispeciesissä   Australianvesirotta Commonsissa
 |
| Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK |

**Australianvesirotta** (*Hydromys chrysogaster*) on alkuperäinen australialainen istukkanisäkäs.

## Koko ja ulkonäkö

Australianvesirotan väritys vaihtelee lähes mustasta kullanruskeaan ja tummanharmaaseen. Alapuoli voi olla ruskea, keltainen, valkea tai jopa kirkkaan oranssi.

* Pituus: 23–37 cm
* Hännän pituus: 23–35 cm
* Paino: 0,3–1,3 kg

## Levinneisyys

Australianvesirotan levinneisyysalue kattaa Australian, Tasmanian ja Uuden-Guinean sekä lukuisia läheisiä saaria, kuten Obi Islandin. Laji elää joissa ja jokisuistoissa, seisovissa vesissä sekä soilla.

## Lisääntyminen

Australianvesirotta voi lisääntyä ympäri vuoden. Huippu on kuitenkin keväällä ja kesällä. Naaras synnyttää lyhyen tiineyden päätteeksi pesäänsä jopa 7 poikasta. Vastasyntyneet pennut ovat kaljuja, sokeita ja avuttomia sekä täysin riippuvaisia emonsa tarjoamasta ravinnosta ja suojasta. Huolenpito jälkeläisistä on vaativaa, ja emo viettääkin liki kaiken aikansa niiden parissa. Saalistamassa se käy lyhyesti yöllä. Pennut avaavat silmänsä kaksiviikkoisina ja alkavat pian tutkia pesää ja sen lähiympäristöä. Kuukauden vanhoina ne vieroitetaan, mutta vasta kuukautta myöhemmin ne itsenäistyvät.

## Ravinto

Australianvesirotta etsii ravintonsa enimmäkseen joen tai kosteikon pohjalta. Se sukeltaa silmät auki ja näkee mainiosti myös veden alla. Herkät viiksikarvat auttavat havaitsemaan saaliseläimen liikkeitä. Tarkan näkö- ja tuntoaistinsa ansiosta australianvesirotta pystyy pyydystämään ravinnokseen monenlaisia otuksia: vesihyönteisiä ja niiden toukkia, kaloja, äyriäisiä, simpukoita, sammakoita, ja kilpikonnia. Uhrinsa se kiikuttaa pintaan, ja asettuu aterioimaan suosikkitukilleen tai -kivelleen tai rannalle paikalle, jossa saa ahmia rauhassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* ITIS: *Hydromys chrysogaster* (englanniksi)
# Unikeko

| Unikeko |
| --- |
|  |
| Uhanalaisuusluokitus |
| **Elinvoimainen** |
|  |
| Tieteellinen luokittelu |
| Domeeni: | Aitotumaiset Eucarya |
| Kunta: | Eläinkunta Animalia |
| Pääjakso: | Selkäjänteiset Chordata |
| Alajakso: | Selkärankaiset Vertebrata |
| Luokka: | Nisäkkäät Mammalia |
| Lahko: | Jyrsijät Rodentia |
| Alalahko: | Oravamaiset jyrsijät Sciuromorpha |
| Heimo: | Unikeot Gliridae |
| Suku: | Glis Brisson, 1762 |
| Laji: | *glis* |
| Kaksiosainen nimi |
| Glis glis (Linnaeus, 1766) |
| Synonyymit |
| * *Myoxus glis* (Linnaeus, 1766)
 |
|  Unikeon levinneisyys |
| Katso myös |
|   Unikeko Wikispeciesissä   Unikeko Commonsissa
 |
| Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK |

**Unikeko** (*Glis glis*) on pieni nisäkäs, joka elää pääosin Keski- ja Etelä-Euroopassa. Britanniassa sitä esiintyy pienellä alueella istutettuna. Aikuinen unikeko on noin 16 cm pitkä, ja sillä on pitkä ja tuuhea häntä. Selkäpuolelta se on harmahtava tai ruskea, vatsapuoli on valkoinen. Unikeko on yöeläin eli nukkuu päivisin ja liikkuu lyhyen ajan öisin. Se nukkuu jopa 20 tuntia vuorokaudessa ja lisäksi talviunta seitsemän kuukauden ajan, mistä se on todennäköisesti saanut nimensäkin. Saksaksi unikeon nimi on *Siebenschläfer*, ”seitsennukkuja”.

Antiikin roomalaiset kasvattivat unikekoja ruoaksi ja söivät niitä välipaloina (katso Rooman valtakunnan ruokakulttuuri). He kasvattivat niitä joko suurissa kuopissa tai – varsinkin kaupungeissa – terrakotta-astioissa, jotka muistuttivat etäisesti nykyajan hamsterihäkkejä. Unikekoja syödään edelleen Sloveniassa harvinaisena herkkuna, joskin tapa oli yleisempi ennen toista maailmansotaa.*lähde?* Unikekoa pidetään nykyään joskus lemmikkieläimenä.

Unikeko esiintyy muun muassa Lewis Carrollin kirjassa *Liisan seikkailut ihmemaassa*, jossa Unikeko (engl. *Dormouse*, kirjan suomennoksissa usein murmeli ja Stephen Kingin *Unettomassa yössä* pähkinähiiri) osallistuu Hatuntekijän teekutsuille. Hahmo kertoo tarinan siirappikaivossa elävistä sisaruksista ja lopuksi höperö jänis ja Hatuntekijä työntävät sen teepannuun.

Unikeko on antanut nimensä myös jyrsijöiden lahkoon kuuluvalle unikekojen heimolle (*Gliridae*).

## Lähteet
# Taskurotat

| Taskurotat |
| --- |
|  |
| Tieteellinen luokittelu |
| Kunta: | Eläinkunta Animalia |
| Pääjakso: | Selkäjänteiset Chordata |
| Alajakso: | Selkärankaiset Vertebrata |
| Luokka: | Nisäkkäät Mammalia |
| Lahko: | Jyrsijät Rodentia |
| Alalahko: | Castorimorpha |
| Heimo: | **Taskurotat** Geomyidae Bonaparte, 1845 |
| Katso myös |
|   Taskurotat Wikispeciesissä   Taskurotat Commonsissa
 |
| Infobox OKNimi-testi OK |

**Taskurotat** (Geomyidae) on jyrsijöihin kuuluva heimo. Taskurottia esiintyy läntisessä Pohjois-Amerikassa ja Väli-Amerikassa. Ne kaivavat maanalaisia käytäviä. Heimon lajit elävät eri alueilla ja siksi heimon lajittuminen ja alalajien määrä on runsas. Taskurotat ovat 10-30 cm pitkiä, koiraat saattavat olla kaksi kertaa naaraiden pituisia. Eläinten raajat ovat lyhyet, mutta ne ovat voimakkaat. Niiden häntä on karvaton ja tämä seikka säätää eläinten ruumiin lämpöä.

## Sukuja

* *Geomys*
* Isotaskurotat (*Orthogeomys*)
* Meksikontaskurotat (*Pappogeomys*)
* Lännentaskurotat (*Thomomys*)
* Mitsoakantaskurotat (*Zygogeomys*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* UniProt: Taxonomy - Geomyidae (englanniksi)
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Geomyidae (englanniksi)
* University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Geomyidae, pocket gophers (englanniksi)
# Fukomys damarensis

| Fukomys damarensis |
| --- |
|  |
| Uhanalaisuusluokitus |
| **Elinvoimainen** |
|  |
| Tieteellinen luokittelu |
| Domeeni: | Aitotumaiset Eucarya |
| Kunta: | Eläinkunta Animalia |
| Pääjakso: | Selkäjänteiset Chordata |
| Alajakso: | Selkärankaiset Vertebrata |
| Luokka: | Nisäkkäät Mammalia |
| Lahko: | Jyrsijät Rodentia |
| Osalahko: | Piikkisikamaiset Hystricognathi |
| Heimo: | Maamyyrärotat Bathyergidae |
| Suku: | *Fukomys* |
| Laji: | *damarensis* |
| Kaksiosainen nimi |
| Fukomys damarensis Ogilby, 1838 |
| Katso myös |
|   Fukomys damarensis Wikispeciesissä   Fukomys damarensis Commonsissa
 |
| Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK |

**Fukomys damarensis** on eteläisessä Afrikassa tavattava maamyyrärotta.

## Levinneisyys ja elinympäristö

Lajia tavaan Sambian ja Zimbabwen länsiosissa, Botswanassa, Keski- ja Pohjois-Namibiassa ja osissa Pohjois-Kappia Etelä-Afrikassa. Joidenkin vahvistamattomien tietojen mukaan sitä esiintyy myös Etelä-Angolassa. Sitä esiintyy puolikuivilla pensaikkoalueilla, savanneilla, sekä metsä- ja ruohoalueella. Laji suosii heikosti kehittyneitä maannoksia ja lujittumattomia alluviaalimaannoksia. Sen esiintymisalueet ovat tavallisesti vähäsateisia.

## Elintavat

*Fukomys damarensis* on päiväaktiivinen ja viettää suurimman osan ajastaan maan alla. Laji elää aitososiaalisissa yhteiskunnissa, joissa on tyypillisesti noin 16 yksilöä, mutta enimmillään jopa 41. Yhteiskuntaan kuuluu vain yksi lisääntyvä pari ja muu yhteiskunta muodostuu parin jälkeläisistä. Lisääntyvä pari tuottaa enimmillään neljä 1-6 poikasen kokoista pesuetta vuosittain. Lisääntyvän naaraan kuollessa yhteisö hajoaa.

## Uhat ja suojelu

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto on määritellyt lajin elinvoimaiseksi lajiksi. Sitä tavataan suurella alueella, kannat ovat suhteellisen suuria ja sillä ei ole selviä uhkia. Lajin esiintymisalueeseen kuuluu myös useita suojeltuja alueita.

## Lähteet
# Nepotismi

**Nepotismi** (ital. *nepotismo* < lat. *nepos*, pojan- tai tyttärenpoika, myös veljen- tai sisarenpoika) tarkoittaa sukulaisten suosimista politiikassa, liike-elämässä ja muilla yhteiskunnan osa-alueilla esimerkiksi henkilövalinnoissa tai taloudellisten etujen myöntämisessä.

## Historiaa

Perhe tai suku on aina ollut ihmisyhteisön perusyksikkö, ja ihmisten sukulaisvalintavietti on saanut ihmisiä suosimaan omia lähisukulaisiaan. Rooman tasavallassa ja keisarikunnassa ylimystö siirsi valtansa tyypillisesti jälkeläisilleen ja sukulaisilleen. Jotkut pitävät epäpätevien johtajien nimittämistä Rooman valtakunnan tuhon tärkeänä syynä. Euroopan kuningashuoneissa kruunu on siirtynyt vanhemmilta lapsille.

Veljenpoikaa tarkoittavaa nepotismi-sanaa alettiin käyttää keskiajalla, kun paavit ryhtyivät nimittämään ”veljenpoikiaan”, usein aviottomia lapsiaan, korkeisiin kirkon virkoihin. Tällaisista kardinaaleista käytetään nykyään nimitystä "kardinaalinepos".

Nykyajan tunnettuja esimerkkejä poliittisesta nepotismista ovat esimerkiksi Nehrun–Gandhin suvun valta Intiassa ja Suharton valtakausi Indonesiassa. Yhdysvaltain presidenteistä John F. Kennedy ja Donald Trump ovat nimittäneet poliittisesti kokemattomia lähisukulaisiaan tärkeisiin asemiin hallinnossa.

## Suhtautuminen ja vaikutukset

Nepotismista puhutaan yleensä kielteisessä sävyssä, sillä sen katsotaan olevan hallintoa heikentävä korruption muoto. Kun hallinto suosii omia sukulaisiaan, tärkeisiin asemiin voi päätyä epäpäteviä henkilöitä. Kun kansalaiset havaitsevat tämän, he menettävät luottamuksensa hallintoon.

Toisaalta nepotismin on katsottu voivan tuoda vakautta ja poistaa valtataistelujen vaaran silloin, kun vallanpitäjä on saanut kerättyä ympärilleen lojaaleja sukulaisiaan tukemaan häntä. Liike-elämässä yritysjohtajan omilla lähisukulaisilla voi olla juuri sellaista liike-elämän tuntemusta, jota suvun omassa liikeyrityksessä tarvitaan.

Nepotismi nähdään huonona asiana etenkin nykyajan länsimaissa. Idän kollektiivisissa kulttuureissa, joissa painotetaan yksilön velvollisuuksia eikä oikeuksia, nepotismi voidaan nähdä tavoiteltavana asiana – esimerkiksi muinaiskiinalainen oppineisuus näkee sukulaisten suosimisen ihmisen korkeimpana velvollisuutena.

## Eläinkunnassa

Biologit rinnastavat eläinten sukulaisvalinnan nepotismiin. Moni eläin on valmis heikentämään omia selviytymismahdollisuuksiaan, jos se pystyy samalla parantamaan sukulaistensa selviytymismahdollisuuksia – sitä enemmän mitä läheisempää sukua toiset ovat. Esimerkiksi preeriakoirat huutelevat varoitushuutojaan petojen lähestyessä vain omille sukulaisilleen mutta eivät vieraille preeriakoirille.

## Etninen nepotismi

Etninen nepotismi on Tatu Vanhasen käyttämä termi, jolla hän tarkoittaa etnisiä ryhmiä laajennettuna sukulaisryhmiksi, joiden jäsenillä on Vanhasen mielestä ihmisluontoon perustuva taipumus suosia sukulaisia tai liittoutua konfliktitilanteissa heidän kanssaan joitakin toisia etnisiä ryhmiä vastaan.

## Lähteet
# Feromoni

Androstenoni on miehen hiessä esiintyvä feromoni.
Estratetraenoli on naisten erittämä feromoni.
**Feromonit** ovat ihmisen tai eläimen lähettämiä kemiallisia viestiaineita, jotka vaikuttavat saman lajin muiden yksilöiden käyttäytymiseen tai hormonitoimintaan. Feromonit kuuluvat semiokemikaalien aineryhmään.

Seksuaaliferomonien avulla houkutellaan vastakkaisen sukupuolen edustaja paritteluun. Näistä sukupuolihormoneista käytetään joskus harvoin myös nimitystä *gamoni* (engl. gamones).
Koostumukseltaan nämä feromonit voivat toisinaan olla verrattain yksinkertaisiakin yhdisteitä kuten asetaatteja, estereitä, aldehydejä, ketoneita ja sekundäärisia alkoholeja. Tavallisesti niiden kemiallinen rakenne on kuitenkin paljon monimutkaisempi.

Varsinkin aiemmin ja joskus nykyäänkin ajatellaan, että ihminen aistii feromoneja nenän sierainten välissä sijaitsevalla vomeronasaalielimellä. Tästä ei kuitenkaan ole vakuuttavia todisteita.

Miehen hiessä oleva feromoni on androstenoni (C19H28O). Naisen emättimen erittämä feromoni on nimeltään kopuliini.

Muurahaiset merkitsevät polkunsa feromonien avulla osatakseen takaisin. Muurahaisilla on myös hälytysferomoneja, joilla ne varoittavat uhkaavasta vaarasta. Lisäksi ampiais- ja muurahaiskuningattaret erittävät feromonia, joka vaikuttaa muihin naaraisiin siten, että niiden sukupuolinen kehitys lakkaa ja niistä tulee työläisiä. Tuhohyönteisiä hävitetään seksuaaliferomonien avulla: tuoksun houkuttelemat koiraat tuhotaan kun ne ehtivät paikalle. Nykyään tosin käyttö keskittyy lähinnä tuholaisfrekvenssin (määrien) monitorointiin näytepyydyksien avulla ja varsinainen torjunta toteutetaan muilla keinoin.

Kissat merkitsevät reviiriä hankaamalla poskeaan ihmistä vasten. Kissan suupielissä sijaitsevat hajurauhaset, joista erittyvä aine, feromoni, on kissan keino merkitä sen reviiri, eli se on kissan tapa merkitä ihminen sen "omaisuudeksi".

## Feromonien luokittelu

Feromonit voidaan jaotella vaikutuksen perusteella ainakin seuraaviin ryhmiin:

* Kokoontumisferomonit, yhdisteitä, jotka lisäävät hyönteisten esiintymistiheyttä feromonin alkulähteellä
* Hälytysferomonit, yhdisteitä, jotka stimuloivat hyönteisten pakenemiskäyttäytymistä tai puolustautumista
* Sukupuoliferomonit, yhdisteitä, joiden avulla eri sukupuolet löytävät toisensa
* Jälkiferomonit, yhdisteitä, joiden avulla sosiaalisten hyönteisten työläiset merkitsevät esimerkiksi tien ravintolähteelle
* Merkitsemisferomonit, yhdisteitä, joilla hyönteiset merkitsevät reviirinsä rajat

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Pherobase, tietokanta feromoneista ja semiokemikaaleista (englanniksi)
* Compound index (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)