Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Õendus

**Õendus** on tervishoiu valdkonda kuuluv iseseisev kutseala ja teadusharu (õendusteadus), mille ülesandeks on aidata inimest, nii haiget kui ka tervet, tema tervise kaitsmisel ja taastamisel ning haiguste preventsioonil. Tugineb meeskonnatööle.

## WHO 5 taset

* Tervise edendamine ja säilitamine
* Haiguste ennetamine
* Varajaste sümptomite avastamine
* Rehabilitatsioon
* Reparatiivne õendus

## Ajalugu

Keskajal tekkisid õenduse põhialused. Hooldus oli meditsiinist eraldi. Tol ajal hoolitseti haigete eest kloostrites.

Tänapäevase õenduse sünniks loetakse 1820. aastat. Esimese tänapäeva meditsiiniõdede kooli ja instituudi asutas 1860. aastal Florence Nightingale.

Eestis on termin "õendus" kasutusel aastast 1996.

## Õenduse teoreetikud ja teooriad

* Florence Nightingale – esimene õendusteoreetik
* Virginia Henderson – õenduse definitsioon
* Hildegard E. Peplau – õe ja patsiendi vaheline suhe õendusprotsessis, suhtlemisteooria
* Dorothea Orem – enesehooldusteooria õenduses
* Marta Rogers – inimene kui ühtne tervik
* Callista Roy – adaptatsiooniteooria
* Nancy Roper – inimese elamise mudel (Roperi-Logani-Tierney õendusmudel)

## Õendusharidus Eestis

* Tartu Tervishoiu Kõrgkool – põhiõpe, täiendõpe, magistriõpe
* Tallinna Tervishoiu Kõrgkool – põhiõpe, täiendõpe, magistriõpe
* Tartu Ülikooli arstiteaduskonna õendusteaduse osakond – magistriõpe; osakonda on juhatanud Ilme Aro ja Kristi Toode.

Tänapäeval toimub Eestis õdede koolitus vastavalt Euroopa Liidu programmidele ja normidele. Eestis on võimalik saada magistrikraad õenduses ning 2005. aastast spetsialiseeruda ehk saada õde-spetsialistiks. Õed, kes on saanud hariduse vanade programmide järgi, võivad saada täiendkoolitust ja omandada õendusliku kõrghariduse.

Õenduse erialal Tartu või Tallinna Tervishoiu kõrgkooli lõpetanu saab bakalaureusekraadi. See õppekava vastab EU direktiividele ning seetõttu on võimalik bakalaureuse kraadi saanud õel töötada ka väljaspool Eestit.

Pärast õe põhiõpet on võimalik saada eriõeks. Selleks tuleb astuda magistriõppesse, kus on võimalus valida 4 eriala vahel: terviseõendus, kliiniline õendus, intensiivõendus ja vaimse tervise õendus. Tartu Ülikoolis on võimalik edasi õppida ka õendusjuhiks.

## Õdede tegevus Eestis

Õenduse kutseala arendamisega tegeleb Eesti Õdede Liit.

## Vaata ka

* Humaansus

## Viited
# Sotsiaalteadused

**Sotsiaalteadused** ehk **ühiskonnateadused** on kogum akadeemilisi distsipliine, mis uurivad inimkäitumise sotsiaalseid ja kultuurilisi aspekte. Nad erinevad humanitaarteadustest rangemate tõendamisstandardite ja teadusliku meetodi rõhutamise poolest. Sotsiaalteadustes kasutatakse nii kvantitatiivseid kui ka kvalitatiivseid meetodeid.

Sotsiaalteaduste hulka arvatakse näiteks

* sotsioloogia
* majandusteadus
* politoloogia
* demograafia
* õigusteadus
* pedagoogika
* kulturoloogia
* kultuuriantropoloogia
* inimgeograafia
* semiootika
* infoteadus

Õigusteadus, kultuuriantropoloogia ja semiootika võidakse arvata ka humanitaarteaduste hulka.

Mõnikord eristatakse sotsiaalteadustest käitumisteadusi, mille alla kuuluvad põhiliselt psühholoogia ja pedagoogika (kasvatusteadused).

## Põhilised suunad

Teadmiste hankimise osas on sotsiaalteadustes kolm põhilist paradigmat:

* positivism,
* antipositivism ehk interpretivism,
* kriitiline teooria.

**Positivism** ja sotsiaalteaduse mõiste kui selline tuli päevakorda Auguste Comte'i teosega "A general view of positivism" (1856, prantsuskeelne väljaanne 1844). Kaasaegne positivism arenes välja aga Karl Popperi töödest, kes pani rõhku falsifitseerimisele.

Positivistid kalduvad kasutama loodusteaduste meetodeid ning keskenduvad ainult nendele nähtustele, objektidele, karakteristikutele, protsessidele, millele on n-ö otsene juurdepääs. Abstraktsust pole nende arvates mõtet uurida. Otsitakse eelkõige põhjus-tagajärg tüüpi seoseid.

**Antipositivism** seevastu püüab (tavaliselt kvalitatiivsete meetodite abil) pigem teatud sotsiaalseid nähtusi ja suhteid mõista. Siit ka antipositivismi saksakeelne nimi *Verstehen* (eesti k "mõistma"), mille võttis kasutusele sotsioloog Max Weber.

**Kriitiline teooria** peab oluliseks arvestada ka konteksti ja väärtusi. Eriti oluline on selle teooria esindajate arvates (valitseva) ideoloogia osa meie sotsiaalse maailma kujunemisel. Kriitiline lähenemine pärineb eelkõige Frankfurdi koolkonnalt ning hiljem feminismi teisest lainest.

Kriitilise lähenemise puhul on oluline välja tuua selle mõningast poliitilist laengut ning ebaõigluse ja ebavõrdsuse paljastamise eesmärki.

Need kolm suunda ei tähenda tingimata, et iga uuringu korral peab valima ühe. Vastupidi – täieliku pildi saamiseks on nii mõnigi kord mõistlik kasutada hoopis mitut meetodit korraga (triangulatsioon).

## Kirjandus

* Palmaru, Raivo. 2003. *Juhatus kommunikatsiooniteooriasse*. Tallinn: Akadeemia Nord.