# Prantsusmaa lahtiste tennisemeistrivõistluste meeste üksikmängu võitjate nimekiri

**Prantsusmaa lahtised tennisemeistrivõistlused meeste üksikmängus**, lühidalt ka *Roland Garros*, on iga-aastane tenniseturniir, mis toimub üle kahe nädala mais ja juunis. Asutatud 1891. aastal ja turniir toimub alates 1928. aastast Prantsusmaal Pariisis Stade Roland Garrose välistingimustes punase saviga väljakutel. Prantsusmaa lahtised meistrivõistlused on alates 1925. aastast üks neljast igal aastal mängitavast suure slämmi turniirist, ülejäänud kolm on Austraalia lahtised meistrivõistlused, Wimbledon ja USA lahtised meistrivõistlused. Fédération Française de Tennis (FFT) korraldatud Prantsuse lahtised meistrivõistlused on aasta neljast suure slämmi turniirist kronoloogiliselt kolmandad. 1968. aastal oli see esimene suure slämmi turniir, mis oli avatud ka elukutselistele tennisistidele.

Meeste üksikmängu võitja saab Prantsuse tennise nelja musketäri järgi nime saanud Coupe des Mousquetaires: Jean Borotra, Jacques Brugnon, Henri Cochet ja René Lacoste. Turniiri ei korraldatud aastatel 1915–1919 Esimese maailmasõja tõttu ning see toimus mitteametlikult Saksa okupatsiooni ajal aastatel 1941–1945, Teise maailmasõja ajal.

Rafael Nadal on tulnud Prantsusmaa meistriks tennises kolmeteist korda (mis on rekord ka kõigi mängijate, nii meeste kui ka naiste arvestus, neljal suurturniiril) ning omab ka lahtiste meistrivõistluste ajastu järjestikuste võitude rekordit, viiega aastatel 2010–2014. Max Decugis võitis enne lahtiste meistrivõistluste ajastu (Open Era) algust kaheksa Prantsusmaa meistrivõistlust. Michael Changist sai lahtiste meistrivõistluste ajastu noorim mängija, kes võitis Prantsusmaa lahtised meistrivõistlused, kui ta võttis selle turniiri 1989. aastal 17 aasta, 3 kuu ja 20 päeva vanuselt. Seevastu Andrés Gimeno on lahtiste meistrivõistluste vanim meister. Kui ta 1972. aastal võitis, oli ta 34 aastat ja 9 kuud vana. Prantsuse tennisistid on tulnud enim Prantsusmaa meistriks 38 võiduga, neile järgnevad Hispaania (19) ja Austraalia tennisistid (11). Praegune meister on Rafael Nadal, kes võitis 2020. aasta finaalis Novak Djokovici, et võita 13. korda Prantsusmaa lahtised meistrivõistlused.

## Ajalugu

Rafael Nadal, kes on kõigi aegade rekordiga tulnud 13 korda Prantsusmaa meistriks. Nadal võitis neli turniiri järjest aastatel 2005–2008 ja tema käes on ka lahtiste meistrivõistluste rekord viie järjest võiduga aastatel 2010–2014
Prantsuse lahtisi meistrivõistlusi hakati pidama 1891. aastal. Algul olid need Prantsusmaa meistrivõistlused. Turniiril said osaleda ainult Prantsuse tennisistid või välismängijad, kes kuulusid Prantsuse klubisse selle esimese 34 aasta jooksul. Meistrivõistluste esimeseks võitjaks tuli Suurbritannia mängija H. Briggs, klubisse Stade Français kuuluv liige, mis andis talle õiguse võistelda. Turniiri mänge mängiti kolme seast parima formaadiga kuni 1902. või 1903. aastani, mil võeti kasutusele viiest parimast seeria. Turniiri algusaastatel domineerisid Prantsusmaa mängijad, eriti Max Decugis, kes võitis enne Esimese maailmasõja puhkemist kaheksa turniiri. Aastatel 1924–1932 võitis selle turniiri The Four Musketeeri liige. Parimaid mängijaid hakkasid meistrivõistlused meelitama pärast seda, kui sellest sai 1925. aastal rahvusvaheline võistlus, mille võitis René Lacoste. Prantsusmaa võit 1927. aasta Davis Cupil suurendas huvi turniiri vastu ja nõudis uue staadioni ehitamist. Varem oli turniir korraldanud Racing Clubi ja La Faisanderie, enne kui Stade Roland Garros 1928. aastal ehitati. Esimese turniiri võitis uues kohas Henri Cochet.

Jack Crawfordi võit 1933. aastal oli pärast 1891. aastat esimene kord, kui turniiri võitis välismaalane. Pärast tema võitu ei võitnud ükski Prantsusmaa mängija seda tiitlit kuni 1940. aastani, kui turniir peatati pärast Teise maailmasõja puhkemist. Don Budge'i võit 1938. aastal oli märkimisväärne, kuna ta võitis aasta jooksul kõik suure slämmi turniirid. Ehkki turniir peatati 1940. aastal, toimus see mitteametlikult Tournoi de France'i varjus. Esimesed kaks üritust võitis Bernard Destremau, 1942–1945 aga Yvon Petra kolm. FFT ega muud suuremad rahvusvahelised organisatsioonid ei tunnusta neid tulemusi ja neid peetakse mitteametlikeks. Esimese tiitli võitis pärast sõja lõppu 1946. aastal Marcel Bernard; ta oli ainus prantslane, kes võitis selle võistluse enne lahtiste meistrivõistluste ajastu saabumist 1968. aastal.

Sellel perioodil ei domineerinud ükski mängija. Ainult viis mängijat, Frank Parker, Jaroslav Drobný, Tony Trabert, Nicola Pietrangeli ja Roy Emerson, võitsid turniiri mitu korda. Turniirist sai 1968. aastal avatud võistlus, kuna profimängijatel lubati võistelda amatööridega, varem said suure slämmi turniiridel võistelda ainult amatöörid. Austraallase Ken Rosewalli võidetud turniir oli esimene suure slämmi turniir, mis mängiti avatud ajastul.

Rootslane Björn Borg võitis suurema osa turniiridest lahtiste meistrivõistluste algusaastatel. Ta võitis järjest 1974. ja 1975. aasta turniiri, enne kui võitis järjest neli turniiri aastatel 1978–1981. Esimese prantslasena võitis Yannick Noah turniiri alates 1946. aastast, kui ta 1983. aastal võitis. Ivan Lendl tuli esimest korda Prantsusmaa meistriks 1984. aastal, enne kui kaotas finaalis järgmisel aastal Mats Wilanderile ning tuli Prantsusmaa meistriks 1986. ja 1987. aastal. Michael Changist sai noorim mees, kes võitis Prantsusmaa lahtised meistrivõistlused, kui ta 1989. aastal võitis Stefan Edbergi.

Ameeriklane Jim Courier võitis turniiri järjest 1991. ja 1992. aastal, enne kui hispaanlane Sergi Bruguera kordas seda saavutust 1993. ja 1994. aastal. Gustavo Kuerten võitis turniiri kolm korda: 1997., 2000. ja 2001. aastal. 2005. aastal tähistati Rafael Nadali esimest Prantsuse lahtist turniiri võitu; aastatel 2005–2008 võitis ta neljal aastal järjest. Nadali võitis 2009. aasta turniiri kaheksandikfinaalis Robin Söderling, kes kaotas finaalis Roger Federerile. Nadal tuli taas meistriks 2010. aastal ja kaitses oma võitu aastatel 2011, 2012, 2013 ja 2014. 2015. aasta võistlusel kukutas tema veerandfinaalis välja Novak Djokovic, kes kaotas lõpuks finaalis Stan Wawrinkale.

## Võitjad

### Prantsusmaa meistrivõistlused

"Neli musketäri" võitis aastatel 1925–1932 kokku kaheksa turniiri. Alates 1981. aastast on nende auks nimetatud Coupe des Mousquetaires
Max Decugis tuli aastatel 1903–1914 kaheksa korda Prantsusmaa tennisemeistriks
Maurice Germot tuli aastatel 1905–1910 kolm korda Prantsusmaa tennisemeistriks
Henri Cochet tuli aastatel 1922–1932 viis korda Prantsusmaa tennisemeistriks
René Lacoste tuli 1920. aastatel kolm korda Prantsusmaa tennisemeistriks
Jean Borotra võitis aastatel 1924 ja 1931.
Sven Davidson tuli esimese rootslasena Prantsusmaa meistriks 1957. aastal.
Björn Borg tuli aastatel 1978–1981 kuus korda Prantsusmaa meistriks
Ivan Lendl tuli 1980. aastatel kolm korda Prantsusmaa meistriks
Gustavo Kuerten võitis Prantsusmaa lahtistel kõik kolm oma suure slämmi karikat
Roger Federer võitis 2009. aastal – pärast seda, kui Robin Söderling katkestas Rafael Nadali võiduseeria
Rafael Nadal tuli neli korda meistriks aastatel 2005–2008, siis veel viiel aastal järjest aastatel 2010–2014 ja veel neli korda aastatel 2017–2020, saades kokku kolmteist turniirivõitu. Nadalil on turniiril 100–2 võitude-kaotuste rekord.

|  |
| --- |
|  *Aastatel 1941–1945 toimusid võistlused mitteametlikult Saksa okupatsiooni ajal, Teise maailmasõja tõttu.*  |

| Aasta | Riik | Võitja | Riik | 2. koht | Tulemus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1891 |  | H. Briggs |  | P. Baigneres | 6–3, 6–4 |
| 1892 |  | Jean Schopfer |  | Francis Louis Fassitt | 6–2, 1–6, 6–2 |
| 1893 |  | Laurent Riboulet |  | Jean Schopfer | 6–3, 6–3 |
| 1894 |  | André Vacherot |  | Gérard Brosselin | 1–6, 6–3, 6–3 |
| 1895 |  | André Vacherot |  | Laurent Riboulet | 9–7, 6–2 |
| 1896 |  | André Vacherot |  | Gérard Brosselin | 6–1, 7–5 |
| 1897 |  | Paul Aymé |  | Francky Wardan | 4–6, 6–4, 6–2 |
| 1898 |  | Paul Aymé |  | Paul Lebreton | 5–7, 6–1, 6–2 |
| 1899 |  | Paul Aymé |  | Paul Lebreton | 9–7, 3–6, 6–3 |
| 1900 |  | Paul Aymé |  | André Prévost | 6–3, 6–0 |
| 1901 |  | André Vacherot |  | Paul Lebreton | — |
| 1902 |  | Marcel Vacherot |  | Max Decugis | 6–4, 6–2 |
| 1903 |  | Max Decugis |  | André Vacherot | 6–3, 6–2 |
| 1904 |  | Max Decugis |  | André Vacherot | 6–1, 9–7, 6–8, 6–1 |
| 1905 |  | Maurice Germot |  | André Vacherot | — |
| 1906 |  | Maurice Germot |  | Max Decugis | 5–7, 6–3, 6–4, 1–6, 6–3 |
| 1907 |  | Max Decugis |  | Robert Wallet | — |
| 1908 |  | Max Decugis |  | Maurice Germot | 6–2, 6–1, 3–6, 10–8 |
| 1909 |  | Max Decugis |  | Maurice Germot | 3–6, 2–6, 6–4, 6–4, 6–4 |
| 1910 |  | Maurice Germot |  | François Blanchy | 6–1, 6–3, 4–6, 6–3 |
| 1911 |  | André Gobert |  | Maurice Germot | 6–1, 8–6, 7–5 |
| 1912 |  | Max Decugis |  | André Gobert | — |
| 1913 |  | Max Decugis |  | Georges Gault | — |
| 1914 |  | Max Decugis |  | Jean-Pierre Samazeuilh | 3–6, 6–1, 6–4, 6–4 |
| 1915 | Turniiri ei peetud aastatel 1915–1919 I maailmasõja tõttu. |
| 1916 |
| 1917 |
| 1918 |
| 1919 |
| 1920 |  | André Gobert |  | Max Decugis | 6–3, 3–6, 1–6, 6–2, 6–3 |
| 1921 |  | Jean Samazeuilh |  | André Gobert | 6–3, 6–3, 2–6, 7–5 |
| 1922 |  | Henri Cochet |  | Jean-Pierre Samazeuilh | 8–6, 6–3, 7–5 |
| 1923 |  | François Blanchy |  | Max Decugis | 1–6, 6–2, 6–0, 6–2 |
| 1924 |  | Jean Borotra |  | René Lacoste | 7–5, 6–4, 0–6, 5–7, 6–2 |
| 1925 |  | René Lacoste |  | Jean Borotra | 7–5, 6–1, 6–4 |
| 1926 |  | Henri Cochet |  | René Lacoste | 6–2, 6–4, 6–3 |
| 1927 |  | René Lacoste |  | William Tilden | 6–4, 4–6, 5–7, 6–3, 11–9 |
| 1928 |  | Henri Cochet |  | René Lacoste | 5–7, 6–3, 6–1, 6–3 |
| 1929 |  | René Lacoste |  | Jean Borotra | 6–3, 2–6, 6–0, 2–6, 8–6 |
| 1930 |  | Henri Cochet |  | William Tilden | 3–6, 8–6, 6–3, 6–1 |
| 1931 |  | Jean Borotra |  | Christian Boussus | 2–6, 6–4, 7–5, 6–4 |
| 1932 |  | Henri Cochet |  | Giorgio de Stefani | 6–0, 6–4, 4–6, 6–3 |
| 1933 |  | Jack Crawford |  | Henri Cochet | 8–6, 6–1, 6–3 |
| 1934 |  | Gottfried von Cramm |  | Jack Crawford | 6–4, 7–9, 3–6, 7–5, 6–3 |
| 1935 |  | Fred Perry |  | Gottfried von Cramm | 6–3, 3–6, 6–1, 6–3 |
| 1936 |  | Gottfried von Cramm |  | Fred Perry | 6–0, 2–6, 6–2, 2–6, 6–0 |
| 1937 |  | Henner Henkel |  | Bunny Austin | 6–1, 6–4, 6–3 |
| 1938 |  | Donald Budge |  | Roderich Menzel | 6–3, 6–2, 6–4 |
| 1939 |  | Donald McNeill |  | Bobby Riggs | 7–5, 6–0, 6–3 |
| 1940 | Turniiri ei toimunud II maailmasõja tõttu. |
| 1941 |  | Bernard Destremau |  | Robert Ramillon | 6–4, 2–6, 6–3, 6–4 |
| 1942 |  | Bernard Destremau |  | Christian Boussus | 5–7, 6–4, 6–4, 6–1 |
| 1943 |  | Yvon Petra |  | Henri Cochet | 6–3, 6–3, 6–8, 2–6, 6–4 |
| 1944 |  | Yvon Petra |  | Marcel Bernard | 6–1, 4–6, 4–6, 7–5, 6–2 |
| 1945 |  | Yvon Petra |  | Bernard Destremau | 7–5, 6–4, 6–2 |
| 1946 |  | Marcel Bernard |  | Jaroslav Drobný | 3–6, 2–6, 6–1, 6–4, 6–3 |
| 1947 |  | József Asbóth |  | Eric Sturgess | 8–6, 7–5, 6–4 |
| 1948 |  | Frank Parker |  | Jaroslav Drobný | 6–4, 7–5, 5–7, 8–6 |
| 1949 |  | Frank Parker |  | Budge Patty | 6–3, 1–6, 6–1, 6–4 |
| 1950 |  | Budge Patty |  | Jaroslav Drobný | 6–1, 6–2, 3–6, 5–7, 7–5 |
| 1951 |  | Jaroslav Drobný |  | Eric Sturgess | 6–3, 6–3, 6–3 |
| 1952 |  | Jaroslav Drobný |  | Frank Sedgman | 6–2, 6–0, 3–6, 6–4 |
| 1953 |  | Ken Rosewall |  | Vic Seixas | 6–3, 6–4, 1–6, 6–2 |
| 1954 |  | Tony Trabert |  | Arthur Larsen | 6–4, 7–5, 6–1 |
| 1955 |  | Tony Trabert |  | Sven Davidson | 2–6, 6–1, 6–4, 6–2 |
| 1956 |  | Lew Hoad |  | Sven Davidson | 6–4, 8–6, 6–3 |
| 1957 |  | Sven Davidson |  | Herbert Flam | 6–3, 6–4, 6–4 |
| 1958 |  | Mervyn Rose |  | Luis Ayala | 6–3, 6–4, 6–4 |
| 1959 |  | Nicola Pietrangeli |  | Ian Vermaak | 3–6, 6–3, 6–4, 6–1 |
| 1960 |  | Nicola Pietrangeli |  | Luis Ayala | 3–6, 6–3, 6–4, 4–6, 6–3 |
| 1961 |  | Manuel Santana |  | Nicola Pietrangeli | 4–6, 6–1, 3–6, 6–0, 6–2 |
| 1962 |  | Rod Laver |  | Roy Emerson | 3–6, 2–6, 6–3, 9–7, 6–2 |
| 1963 |  | Roy Emerson |  | Pierre Darmon | 3–6, 6–1, 6–4, 6–4 |
| 1964 |  | Manuel Santana |  | Nicola Pietrangeli | 6–3, 6–1, 4–6, 7–5 |
| 1965 |  | Fred Stolle |  | Tony Roche | 3–6, 6–0, 6–2, 6–3 |
| 1966 |  | Tony Roche |  | István Gulyás | 6–1, 6–4, 7–5 |
| 1967 |  | Roy Emerson |  | Tony Roche | 6–1, 6–4, 2–6, 6–2 |

### Prantsusmaa lahtised meistrivõistlused

| Aasta | Riik | Võitja | Riik | 2. koht | Tulemus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1968 |  | Ken Rosewall |  | Rod Laver | 6–3, 6–1, 2–6, 6–2 |
| 1969 |  | Rod Laver |  | Ken Rosewall | 6–4, 6–3, 6–4 |
| 1970 |  | Jan Kodeš |  | Željko Franulović | 6–2, 6–4, 6–0 |
| 1971 |  | Jan Kodeš |  | Ilie Năstase | 8–6, 6–2, 2–6, 7–5 |
| 1972 |  | Andrés Gimeno |  | Patrick Proisy | 4–6, 6–3, 6–1, 6–1 |
| 1973 |  | Ilie Năstase |  | Nikola Pilić | 6–3, 6–3, 6–0 |
| 1974 |  | Björn Borg |  | Manuel Orantes | 2–6, 6–7(4–7) 6–0, 6–1, 6–1 |
| 1975 |  | Björn Borg |  | Guillermo Vilas | 6–2, 6–3, 6–4 |
| 1976 |  | Adriano Panatta |  | Harold Solomon | 6–1, 6–4, 4–6, 7–6(7–3) |
| 1977 |  | Guillermo Vilas |  | Brian Gottfried | 6–0, 6–3, 6–0 |
| 1978 |  | Björn Borg |  | Guillermo Vilas | 6–1, 6–1, 6–3 |
| 1979 |  | Björn Borg |  | Víctor Pecci | 6–3, 6–1, 6–7(6–8), 6–4 |
| 1980 |  | Björn Borg |  | Vitas Gerulaitis | 6–4, 6–1, 6–2 |
| 1981 |  | Björn Borg |  | Ivan Lendl | 6–1, 4–6, 6–2, 3–6, 6–1 |
| 1982 |  | Mats Wilander |  | Guillermo Vilas | 1–6, 7–6(8–6), 6–0, 6–4 |
| 1983 |  | Yannick Noah |  | Mats Wilander | 6–2, 7–5, 7–6(7–3) |
| 1984 |  | Ivan Lendl |  | John McEnroe | 3–6, 2–6, 6–4, 7–5, 7–5 |
| 1985 |  | Mats Wilander |  | Ivan Lendl | 3–6, 6–4, 6–2, 6–2 |
| 1986 |  | Ivan Lendl |  | Mikael Pernfors | 6–3, 6–2, 6–4 |
| 1987 |  | Ivan Lendl |  | Mats Wilander | 7–5, 6–2, 3–6, 7–6(7–3) |
| 1988 |  | Mats Wilander |  | Henri Leconte | 7–5, 6–2, 6–1 |
| 1989 |  | Michael Chang |  | Stefan Edberg | 6–1, 3–6, 4–6, 6–4, 6–2 |
| 1990 |  | Andrés Gómez |  | Andre Agassi | 6–3, 2–6, 6–4, 6–4 |
| 1991 |  | Jim Courier |  | Andre Agassi | 3–6, 6–4, 2–6, 6–1, 6–4 |
| 1992 |  | Jim Courier |  | Petr Korda | 7–5, 6–2, 6–1 |
| 1993 |  | Sergi Bruguera |  | Jim Courier | 6–4, 2–6, 6–2, 3–6, 6–3 |
| 1994 |  | Sergi Bruguera |  | Alberto Berasategui | 6–3, 7–5, 2–6, 6–1 |
| 1995 |  | Thomas Muster |  | Michael Chang | 7–5, 6–2, 6–4 |
| 1996 |  | Jevgeni Kafelnikov |  | Michael Stich | 7–6(7–4), 7–5, 7–6(7–4) |
| 1997 |  | Gustavo Kuerten |  | Sergi Bruguera | 6–3, 6–4, 6–2 |
| 1998 |  | Carlos Moyá |  | Àlex Corretja | 6–3, 7–5, 6–3 |
| 1999 |  | Andre Agassi |  | Andrei Medvedev | 1–6, 2–6, 6–4, 6–3, 6–4 |
| 2000 |  | Gustavo Kuerten |  | Magnus Norman | 6–2, 6–3, 2–6, 7–6(8–6) |
| 2001 |  | Gustavo Kuerten |  | Àlex Corretja | 6–7(3–7), 7–5, 6–2, 6–0 |
| 2002 |  | Albert Costa |  | Juan Carlos Ferrero | 6–1, 6–0, 4–6, 6–3 |
| 2003 |  | Juan Carlos Ferrero |  | Martin Verkerk | 6–1, 6–3, 6–2 |
| 2004 |  | Gastón Gaudio |  | Guillermo Coria | 0–6, 3–6, 6–4, 6–1, 8–6 |
| 2005 |  | Rafael Nadal |  | Mariano Puerta | 6–7(6–8), 6–3, 6–1, 7–5 |
| 2006 |  | Rafael Nadal |  | Roger Federer | 1–6, 6–1, 6–4, 7–6(7–4) |
| 2007 |  | Rafael Nadal |  | Roger Federer | 6–3, 4–6, 6–3, 6–4 |
| 2008 |  | Rafael Nadal |  | Roger Federer | 6–1, 6–3, 6–0 |
| 2009 |  | Roger Federer |  | Robin Söderling | 6–1, 7–6(7–1), 6–4 |
| 2010 |  | Rafael Nadal |  | Robin Söderling | 6–4, 6–2, 6–4 |
| 2011 |  | Rafael Nadal |  | Roger Federer | 7–5, 7–6(7–3), 5–7, 6–1 |
| 2012 |  | Rafael Nadal |  | Novak Djokovic | 6–4, 6–3, 2–6, 7–5 |
| 2013 |  | Rafael Nadal |  | David Ferrer | 6–3, 6–2, 6–3 |
| 2014 |  | Rafael Nadal |  | Novak Djokovic | 3–6, 7–5, 6–2, 6–4 |
| 2015 |  | Stan Wawrinka |  | Novak Djokovic | 4–6, 6–4, 6–3, 6–4 |
| 2016 |  | Novak Djokovic |  | Andy Murray | 3–6, 6–1, 6–2, 6–4 |
| 2017 |  | Rafael Nadal |  | Stan Wawrinka | 6–2, 6–3, 6–1 |
| 2018 |  | Rafael Nadal |  | Dominic Thiem | 6–4, 6–3, 6–2 |
| 2019 |  | Rafael Nadal |  | Dominic Thiem | 6–3, 5–7, 6–1, 6–1 |
| 2020 |  | Rafael Nadal |  | Novak Djokovic | 6–0, 6–2, 7–5 |
| 2021 |  | Novak Djokovic |  | Stefanos Tsitsipas | 6–7(6–8), 2–6, 6–3, 6–2, 6–4 |
| 2022 |  | Rafael Nadal (**14**) |  | Casper Ruud | 6–3, 6–3, 6–0 |
| 2023 |  | Novak Djokovic (**3**) |  | Casper Ruud | 7–6(7–1), 6–3, 7–5 |
| 2024 |  | Carlos Alcaraz |  | Alexander Zverev | 6–3, 2–6, 5–7, 6–1, 6–2 |
| 2025 |  | Carlos Alcaraz |  | Jannik Sinner | 4–6, 6–7(4–7), 6–4, 7–6(7–3), 7–6(10-2) |

### Turniirivõitjate edetabel

|  |
| --- |
|  *Võistlused enne 1925. aastat olid avatud ainult Prantsuse tenniseklubi liikmetele ja Prantsusmaa kodanikele*  |

| Mängijad | Amatöörid | Avatud ajastu | Kokku | Aastad |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Rafael Nadal | 0 | 14 | **14** | 2005, 2006, 2007, 2008, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2017, 2018, 2019, 2020, 2022 |
|  Max Decugis | 8 | 0 | **8** | 1903, 1904, 1907, 1908, 1909, 1912, 1913, 1914 |
|  Björn Borg | 0 | 6 | **6** | 1974, 1975, 1978, 1979, 1980, 1981 |
|  Henri Cochet | 5 | 0 | **5** | 1922, 1926, 1928, 1930, 1932 |
|  André Vacherot | 4 | 0 | 4 | 1894, 1895, '1896, 1901 |
|  Paul Aymé | 4 | 0 | 4 | *1897*, *1898*, *1899*, *1900* |
|  MauriceGermot | 3 | 0 | 3 | 1905, 1906, 1910 |
|  René Lacoste | 3 | 0 | 3 | 1925, 1927, 1929 |
|  Mats Wilander | 0 | 3 | 3 | 1982, 1985, 1988 |
|  Ivan Lendl | 0 | 3 | 3 | 1984, 1986, 1987 |
|  Gustavo Kuerten | 0 | 3 | 3 | 1997, 2000, 2001 |

## Vaata ka

**Prantsusmaa lahtiste tennisemeistrivõistluste muud võistlused Prantsusmaa lahtiste tennisemeistrivõistluste naiste üksikmängu võitjate nimekiri
* Prantsusmaa lahtiste tennisemeistrivõistluste meeste paarismängu võitjate nimekiri
* Prantsusmaa lahtiste tennisemeistrivõistluste naiste paarismängu võitjate nimekiri
* Prantsusmaa lahtiste tennisemeistrivõistluste segapaarismängu võitjate nimekiri

**Suure slämmi turniiride meeste üksikmängu võitjate nimekirjad Suure slämmi meeste üksikmängu võitjate nimekiri
* Austraalia lahtiste tennisemeistrivõistluste meeste üksikmängu võitjate nimekiri
* Wimbledoni tenniseturniiri meeste üksikmängu võitjate nimekiri
* USA lahtiste tennisemeistrivõistluste meeste üksikmängu võitjate nimekiri