Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Raseborgi linn

| Raseborg |
| --- |
|

---

 |
| soome Raasepori |
| rootsi Raseborg |
|

---

 |
|

Raseborgi lipp
Raseborgi vapp

---

 |
|
Pindala: 2354 km² (2023)  |
|
Elanikke: 27 209 (31.12.2023)  |
|
Rahvastikutihedus: 11,6 in/km² |
|  |

**Raseborg** (soome keeles *Raasepori*) on omavalitsusüksus (linn) Soomes Lõuna-Soome läänis Uusimaa maakonnas. Moodustati 1. jaanuaril 2009 Ekenäsi ja Karise linna ning Pohja valla liitmise teel.

Linn on saanud nime Snappertunas asuva Raasepori linnuse järgi.

Raseborgi elanikest on 67,1% rootsikeelsed.

Raseborg pindala on 2354 km², millest 1206 km² on veepindala.

* Raasepori linnus
* Tammisaare kirik

## Vaata ka

* Fiskari

## Viited

## Välislingid

 Raseborgi linn – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
* Raseborgi koduleht rootsi ja soome keeles
* Raul Vinni, "Raseborgis avati Kuressaare tänav". Oma Saar, 2. märts 2009
# Réduit (Šveits)

*Réduit'* põhilised eelvööndid ja põhikaitseala edela-kirdesuunalistes Alpide kõrgematel osadel riigi lõunaosas
**Réduit** (saksa keeles **Schweizer Reduit**; prantsuse keeles **Réduit suisse** või **Réduit national**; itaalia keeles **Ridotto nazionale**; romanši keeles **Reduit nazional**) oli kaitseplaan, mille 1880. aastatel töötas välja Šveitsi valitsus. Selle järgi kindlustati riigi mägist keskosa, et pakkuda kaitset oma sõjaväele, kes pidi välismaise invasiooni puhul sinna taganema ja osutama seal lõplikku vastupanu (vt ka sõna *réduit* laiemas mõistes).

Niimoodi tekkinud kindlusvöönd kannab samuti nime Réduit. See hõlmas üldiselt mäeahelikud edela-kirde suunas läbi Alpide, keskendudes kolmele suurele kindlusele – St. Maurice, kindlus Sankt Gotthardi kuru ümbruse mägedes ja Sargans.

1933. aastal võttis Šveitsi valitsus otsuse hakata kaasajastama kindlusvööndit. 25. juulil 1940 esitles kindral Henri Guisan täpsustatud ja täiendatud plaani. Selle kontseptsiooni eesmärk oli heidutada sissetungijat võimalikult rohkem ning teha talle sissetungimine võimalikult raskeks, laskmata tal kasutada Šveitsi olulist taristut.

Põhiosa sellest ehitati ajavahemikul 1935–1946. Teise maailmasõja eel (1938 rajati Sargansi kindlus) ja ajal laiendati ja täpsustati kava eelkõige võimaliku Saksa sissetungi vastu. Kindlusvöönd kaitses peamiselt Alpe Saksamaa ja Itaalia vahel ning välistas seega Šveitsi tööstus- ja asustussüdame kasutamist võimaliku sissetungija poolt. Kuigi eelvööndid ei olnud mõeldud läbimatuks takistuseks, olid need siiski olulised sissetungija nõrgestamiseks põhikindlustistele lähenemisel. Põhikindlused pidid takistama sissetungija liikumist läbi Alpide lõuna (Saksamaa) või põhja suunas (Itaalia), kontrollima peamisi põhja-lõunasuunalisi mäekurusid ja raudteetunneleid.

Réduit' otstarve ja edasine kasutamine on 21. sajandil olnud arutlusel Šveitsi ühiskonnas, kus selle sajandi algul kaotati mitmeid kindlusi.

## Vaata ka

* Réduit
# Palissaad

**Palissaad** on üksteise kõrvale tihedalt maasse rammitud ja ülaotstest teravdatud palkidest tõke.

Palissaad keldi külas
Palissaad võib olla vanema või väiksema linnuse põhiline kaitseehitis või kuuluda linnuse eelkindlustise (vallikraav, eesvall, parhammüür vms) juurde. Hilisemates kindlustises on palissaad eelkindlustise osa ning ühes kindlusvööndis võib olla mitu järjestikku palissaadi.

Palissaad võib olla püstine, kaldu või rõhtne (nt vallikraavi eskarbil või kontreskarbil).

## Aianduses

Rullpalissaadi kasutatakse peenarde ja muru ääristamiseks aias.
# Tõstesild

|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib teatud tüüpi sillast, mida tavaliselt leidub linnuste sissepääsu juures; tõstesilla all võidakse mõelda ka liftsilda, laiemas tähenduses ka avatavat silda* |

---

Tõstesilla töömehanism
Tõstesild Ponta da Bandeira kindluses, Portugalis
**Tõstesild** (inglise keeles *drawbridge*) on avatava silla alltüüp, millel sildeehitist saab mehhanismi abil tõsta horisontaalasendist vertikaalasendisse kogupikkuses. Selleks on silla ühte otsa kinnitatud ketid või vinnakud, mille abil silda liigutatakse. Mõnikord mõeldakse tõstesilla all kõiki liigutatavate sildade tüüpe.

Tõstesildasid kasutati keskaegsetes kaitseehitiste väravate ees. Ohu korral sai silla püsti tõsta ning vaenlaene ei pääsenud üle vallikraavi. Vertikaalasendis sild raskendas ka ukse purustamist.

## Tartu Kivisild

Tartus 1784. aastal valminud Kivisillal püstitati kaks kiviseina (pülooni) tõstesilla ahelate kinnitamiseks ja paigaldati laevade läbipääsu võimaldav tõstesild.

## Vaata ka

* Klappsild

## Viited
# Gorž

**Gorž** (prantsuse keeles *gorge*, tähenduses 'kurk' või ka 'kuristik') on kindlusehitise tagaosa.

## Lahtine gorž

Üldjuhul on gorž lahtine (bastioni, raveliini, lüneti, fleši, redaani puhul).

## Kaetud gorž

Gorž võib olla kaetud kaitsevalli või -müüriga (goržimüür), mis on enamasti nõrgem põhivallist või -müürist, samuti lihtsalt taraga.

#### Tallinna Kalaranna fordi gorž

Kalaranna fordi põhiehitised on erandlikud just selle poolest, et gorži ehitatud hoone (goržihoone) on oluliselt tugevam ja paremini relvastatud kui vaenlase rünnakupoolne fordi põhiosa (antud juhul flešš).

## Eritlemata gorž

Kindlusehitis võib ka igast küljest, ka goržist, olla kaetud ühesuguse kaitsevalli või -müüriga (reduudi puhul). Sellise ehitise lahtine (katmata) ühenduskäik on samuti gorž, kaetud käik on potern.

## Kirjandus

* Gorž. // Robert Treufeldt. "Kalaranna fort ehk hilisem "Patarei" vangla". MTÜ Castellum. Tallinn 2019. Lk 63
# Tuulelipp

**Tuulelipp** on kõrgesse paika, tavaliselt hoone katusele, torni või masti tippu paigutatud seadeldis, mis pöördub tuule jõul, näidates tuule suunda.

Beauforti skaalal, mis määratleb tuule tugevuse, vajab tuulelipp liikumahakkamiseks kahepallist ehk kerget tuult.

Aegade jooksul on tuulelipud võtnud kõikvõimalikke fantastilisi vorme. Lääne-Euroopa kristlikel kirikutel on levinud kukekujulised tuulelipud. Üks maailma suuremaid tuulelippe on Yukoni transpordimuuseumis Kanadas Whitehorse'i rahvusvahelise lennujaama kõrval – selleks on endine transpordilennuk Douglas DC-3. Guinnessi rekordite raamatu andmeil on suurim tuulelipp siiski Tío Pepe šerri reklaam Hispaanias Jereze linnas.

Eesti tuntuim tuulelipp on Tallinna raekoja torni tipus paiknev Vana Toomas, mida Tallinna ühe sümbolina on kujutatud paljudel suveniiridel. Tartus on tähelepanu pälvinud Ivar Feldmanni sepistatud hansakogekujuline tuulelipp Lennuk, mis asetseb 2003. aastal üle Emajõe rajatud Turusilla masti tipus.

## Pildid

* Tuulelipuna kasutatav transpordilennuk Douglas DC-3 Kanadas, Yukoni transpordimuuseumis
* Tallinn, Lai 19
* Tallinn, Lai 27
* Tallinn, Pikk 29
* Tallinn, Pikk 37
* Vao mõisa aida tuulelipp
* Tuulelipp Amandus Adamsoni Ateljeemuuseumi katusel
# Elektrivool

**Elektrivool** on elektrilaengute suunatud liikumine elektriahelas. Laenguid kannavad metallist ahelaosades elektronid, pooljuhtides elektronid ja augud, vedelates ja tahketes elektrolüütides ioonid, gaasides elektronid ja ioonid, vaakumis teatud tingimustel elektronid.

Esimene elektrivoolu allikas oli galvaanielement.

Elektronide (roheline) ja positiivsete laengute (punane) liikumise suunad vooluringis (must)
## Elektrivoolu suund

Elektrivoolu suund on kokkuleppeliselt positiivsete laengute liikumise suund (näiteks vooluallika välisahelas plusselektroodilt miinuselektroodile). Elektronid kui negatiivse laengu kandjad liiguvad elektriahela metalljuhtides vastupidises suunas (miinuselt plussile). Positiivse laengu kandjate (katioonide ja aukude) liikumissuund ühtib elektrivoolu suunaga.

Elektrivoolu liigid ajalise muutumise järgi:
alalisvool (punane), pulseervool (sinine), vahelduvvool (roheline), muutlik vool (hall)
## Elektrivoolu liigid

Voolu ajalise muutumise laadi järgi eristatakse kestvalt ühesuunalist alalisvoolu ja perioodiliselt muutuva suunaga vahelduvvoolu. Alalisvoolu, mille hetkväärtus perioodiliselt muutub, nimetatakse pulseervooluks; niisugune on näiteks alaldi väljundvool. Vahelduvvoolu tähtsaim liik on siinusvool, mille hetkväärtus muutub siinusfunktsiooni järgi.

Elektrivoolu, mille kandjaks on elektronid ja ioonid, nimetatakse juhtivusvooluks (ka konvektsioonvooluks).
Füüsikalist suurust, mis ei tulene laengukandjate liikumisest, vaid mida põhjustab elektrivälja muutumine, nimetatakse nihkevooluks.

Nihkevool läbib näiteks kondensaatori laadimisel või tühjendamisel plaatidevahelist ruumi või dielektrikut ja on niisama suur kui juhtivusvool kondensaatori ühendusjuhtmetes.

Elektrivoolu iseloomustavateks ja mõõdetavateks füüsikalisteks suurusteks on voolutugevus (voolutugevus) ja voolutihedus.

## Elektrivool füüsikalise suurusena

Termin "elektrivool" on ülalkirjeldatud füüsikalise nähtuse kõrval kasutusel ka amprites mõõdetava elektrilise suuruse tähenduses, näiteks Euroopa standardis IEC 60027-7 (2010-05) *electric current*, samuti vastavas Eesti standardis.

Elektrivoolu tugevuse tähise WIKINIUM\_MATH\_PH\_0 (prantsuskeelse nimetuse *intensité de courant* esitäht) võttis kasutusele prantsuse füüsik André-Marie Ampère (1775 ‒1836), kelle järgi hiljem nimetati voolutugevuse ühik amper.

## Viited
# Stridsvagn m/42

Stridsvagn m/42
**Stridsvagn m/42** (Strv m/42) oli AB Landsverki toodetud Rootsi tank.

Rootsi maavägi võttis selle kasutusele 1941. aasta novembris ja kokku toodeti 282 tanki.
# IMI Negev

Kuulipilduja Negev
**Negev** ka **Negev NG-5** on kergekuulipilduja NATO standardpadrunile 5,56 mm. Iisraeli relvatööstuse loodud Negev on ka Iisraeli sõjaväe relvastuses.

Negev on automaatne käsitulirelv, mille vintrauas surve all olev püssirohu põlemisgaas käitab eraldi kanali kaudu lühikäigulise juhtraamiga gaasikolvi ja pöördluku lukumehhanismi vintraua all. Lukul enesel on 4 lukuhõlma, mis haakuvad vintraua pikendusega. Luku pöörlemist juhib riivi sees olev nõel, mis liigub lukukandurile paigaldatud nukijuhiku sees. Lukul on padrunikesta väljaheitmise seadis, mis toimib vedrustatud hoova abil ja mida pöörab lukukandur.

Negevi gaasirõhuregulaatoril on kolm asendit: padruni etteandmine salvest, etteandmine padrunilindilt või kui tulistamine toimub tolmustes, poristes ja märgades tingimustes. Kõigis surveregulaatori asendites on kuulipilduja laskekiirus 850–1150 lasku minutis.

Negevi konstrueerimist alustati 1985, Iisraeli sõjaväe relvastusse võeti see relv 1997. Negevi tootmisega asendati kergekuulipilduja Galil, mille raud võis kestva tulistamise käigus kergesti üle kuumeneda.

Kuulipilduja Negev on ka Eesti Kaitseväe relvastuses. Lisaks Iisraelile ja Eestile on Negev 2011. aasta seisuga, relvastuses veel Gruusia, Colombia, Costa Rica ja Tai sõjaväes.

## Relva andmed

* Kaliiber: 5,56 mm
* Padrun: 5,56×45
* Kuuli algkiirus: 950 m/s
* Tehniline laskekiirus: 850–1150 lasku minutis
* Tõhus sihtimiskaugus: 500 m
* Pikkus: 1020 mm
* Kaal: 7,3 kg (tühjalt)
* Moona lindikonteineri maht: 150 padrunit
* Salve maht: 35 padrunit, moonalinti mahub kuni 150 padrunit

## Vaata ka

* Negev NG-7, 7,62×51 mm NATO

## Välislingid

* Negev NG7 alt ei vea Kaitse Kodu, II 2025
# Mk 12 Special Purpose Rifle

| Mk 12 Special Purpose Rifle |
| --- |
|

---

 |
| Tüüp |
Täpsuslaskuri relv |
| Päritoluriik |  Ameerika Ühendriigid |
| Teenistusajalugu |
| Teenistuses |
2002–2017 |
| Kasutajad | *Loend* |
| Sõjad |
Operatsioon Enduring Freedom 2003. aasta sissetung Iraaki |
| Tehnilised andmed |
| Kaal |
4,5 kg |
| Pikkus |
953 mm |
| Toru pikkus |
406–457 mm |
|

---

 |
| Padrun |
5.56×45mm NATO |
| Laskemoona algkiirus |
838 m/s |
| Tõhus laskeulatus |
700 m |
| Söötur |
20- või 30-lasuline STANAG-salv |

**Mk 12 Special Purpose Rifle** on Ameerika Ühendriikide täpsuslaskuri relv. Ameerika Ühendriikide erioperatsioonide jõud kasutasid seda aastani 2017. SPR on mõeldud poolautomaatsel režiimil kasutamiseks, aga sellel on eriolukordadeks ka täisautomaatse tule võimekus.

## Kasutajad

* Ameerika Ühendriigid

## Vaata ka

* Squad Designated Marksman Rifle
* Squad Advanced Marksman Rifle

## Viited
# Olympic Arms OA-93

| Olympic Arms OA-93 |
| --- |
| Tüüp |
poolautomaatpüstol poolautomaatkarabiin |
| Päritoluriik |  Ameerika Ühendriigid |
| Teenistusajalugu |
| Kasutajad | *Loend* |
| Tootmise ajalugu |
| Konstrueeritud |
1992 |
| Tootmises |
1993 |
| Tehnilised andmed |
| Padrun |
5.56×45mm NATO 7.62×39mm |
| Söötur |
30-lasuline salv |

**Olympic Arms OA-93** on Ameerika Ühendriikide püstol või karabiin. See on ehitatud vintpüssist AR-15, relva toodeti Washingtoni osariigis Olympia linnas.
# AAC Honey Badger

| AAC Honey Badger |
| --- |
| Tüüp |
Enesekaitserelv |
| Päritoluriik |  Ameerika Ühendriigid |
| Tootmise ajalugu |
| Tootja |
Advanced Armament Corporation |
| Tootmises |
2011–2020 |
| Tehnilised andmed |
| Kaal |
2,9 kg |
| Pikkus |
510–610 mm |
| Toru pikkus |
150 mm |
|

---

 |
| Padrun |
.300 AAC Blackout |
| Laskekiirus |
800 lasku/min |
| Söötur |
STANAG-salved |

**AAC Honey Badger** (inglise keelest *Meemäger*) on Ameerika Ühendriikide tulirelv. Seda võib kvalifitseerida kas karabiini või PDW-na (enesekaitserelvana). Tegu on AR-15-tüüpi tulirelvaga, mida kasutatakse enamjaolt summutiga ning mis laseb moona .300 AAC Blackout. Honey Badgerit tootis Alabama osariigi relvatootja Advanced Armament Corporation (AAC).

## Vaata ka

* Knight's Armament Company PDW
* Magpul PDR

## Viited
# COP .357

| COP .357 |
| --- |
|

---

 |
| Tüüp |
püstol |
| Päritoluriik |  Ameerika Ühendriigid |
| Tootmise ajalugu |
| Konstrueeritud |
1974 |
| Tootja |
American Derringer (1990) |
| Tehnilised andmed |
| Kaal |
0,8 kg |
| Pikkus |
142 mm |
| Toru pikkus |
83 mm |
| Laius |
27 mm |
| Kõrgus |
104 mm |
|

---

 |
| Padrun |
.357 Magnum .38 Special |
| Torud |
4 |

**COP .357** on Ameerika Ühendriikide püstol. See on tüübilt *derringer* ning kasutab moona .357 Magnum. Relv on neljalasuline ning kahetoimeline, umbes kaks korda laiem ning märgatavalt raskem tüüpilisest moonale .25 ACP mõeldud püstolist. Kuna COP .357 on oma mõõtmete kohta üsna võimas, sobib see enesekaitseks või politsei tagavararelvaks.

## Vaata ka

* Derringer
* Heckler & Koch P11
* Lancasteri püstol
* Mossberg Brownie
# M30 Luftwaffe Drilling

| M30 Luftwaffe Drilling |
| --- |
|

---

 |
| Tüüp |
Kombineeritud vintpüss/haalvipüss |
| Päritoluriik |  Natsi-Saksamaa |
| Teenistusajalugu |
| Sõjad |
Teine maailmasõda |
| Tootmise ajalugu |
| Tootja |
JP Sauer |
| Tootmises |
1941–1942 |
| Toodetud ühikuid |
2456 |
| Tehnilised andmed |
| Kaal |
3,4 kg |
| Pikkus |
1100 mm |
| Toru pikkus |
650,9 mm |
|

---

 |
| Padrun |
9.3×74mmR 12-*gauge* |
| Torud |
3 |

**M30 Luftwaffe Drilling** on Saksamaa ellujäämisrelv, mida Luftwaffe teise maailmasõja ajal lennukipilootidele väljastas. Relv oli kasutusel peamiselt Põhja-Aafrikas. M30 oli mõeldud jahipidamiseks ja enesekaitseks metsloomade eest. Relval oli mitmekülgsuse huvides pealpool kaks haavlipüssi toru ja allpool üks laskemoona 9.3×74mmR vintraud. M30 tootis ettevõte JP Sauer.

## Vaata ka

* TP-82

## Viited

## Välislingid

* Sauer & Sohn M30 Drilling (fotodega)
* "Luftwaffe Drilling and US M6 Survival Rifle at RIA". Forgotten Weapons (YouTube). 8. september 2014. Originaali arhiivikoopia seisuga 20. detsember 2021.
# GP-25

| GP-25 |
| --- |
|

---

 |
| Tüüp |
Granaadiheitja |
| Päritoluriik |  Nõukogude Liit |
| Teenistusajalugu |
| Teenistuses |
1978– |
| Kasutajad | *Loend* |
| Tootmise ajalugu |
| Konstruktor |
TsKIB SOO |
| Konstrueeritud |
1966–1978 |
| Tootja |
Kalašnikovi Kontsern STC Delta Arsenal AD Zastava Arms |
| Tootmises |
1978– |
| Variandid |
GP-30 GP-30M GP-34 |
| Tehnilised andmed |
| Kaal |
1,3–1,5 kg |
| Pikkus |
275–323 mm |
| Toru pikkus |
120 mm |
|

---

 |
| Kaliiber |
40 mm |
| Laskekiirus |
20 lasku/min |
| Laskemoona algkiirus |
76,5 m/s |
| Tõhus laskeulatus |
400 m |

**GP-25 Kostjor** (vene keeles ГП-25 «Костёр» (*Lõke*)), **GP-30 Obuvka** (vene keeles ГП-30 Oбувка (*Jalanõu*)) ja **GP-34** on Nõukogude Liidu granaadiheitjad. Need on 40-millimeetrise kaliibriga, eestlaetavad ning mõeldud kinnitamiseks Kalašnikovi automaatide vintraua alla. See võeti Punaarmees kasutusele 1978. aastal.

## Kasutajad

* Alžeeria
* Angola
* Botswana
* Bulgaaria
* Burundi
* Gruusia
* India
* Indoneesia
* Iraan
* Kongo DV
* Kreeka
* Küpros
* Leedu
* Pakistan
* Põhja-Korea
* Põhja-Makedoonia
* Serbia
* Süüria
* Ukraina
* Venemaa
* Vietnam

## Vaata ka

* BS-1 Tišina
* RGM-40 Kastet
* Pallad (granaadiheitja)

## Viited

## Kirjandus

* Koll, Christian (2009). *Soviet Cannon: A Comprehensive Study of Soviet Arms and Ammunition in Calibres 12.7mm to 57mm* (inglise). Linz, Austria: Christian Koll. Lk 397. ISBN 978-3-200-01445-9. OCLC 424511896.
* Rottman, Gordon L. (2011). *The AK-47: Kalashnikov-series assault rifles*. Weapon 8 (inglise). Oxford: Osprey Publishing. ISBN 978-1-84908-835-0. OCLC 651902408.
# Mikojan-Gurevitš MiG-19

MiG-19| MiG-19PM |
| Tüüp |
hävituslennuk |
| Tootja |
Mikojan-Gurevitš |
| Reisijaid |
1 |
| Pikkus |
12,5 m |
| Tiivaulatus |
9,2 m |
| Tippkiirus |
1455 km/h |
| Lennukaugus |
2200 km |

**Mikojan-Gurevitš MiG-19** (vene keeles МиГ-19) (NATO koodnimega Farmer) on Nõukogude Liidus Mikojan-Gurevitši konstrueerimisbüroos projekteeritud ülehelikiirusel lendav hävituslennuk.

MiG-19 oli mitmeotstarbeline lennuk, mida kasutati hävitus-, ründe- ja luurelennukina. Lennukist oli ka kahekohaline õppelennuki modifikatsioon.

MiG-19 oli arendus lennukist MiG-17. Uuendusena oli kaks keres kõrvuti paiknevat telgkompressor-reaktiivmootorit ja suurema, 55° noolsusega tiib, saavutamaks suuremat lõppkiirust. MiG-19 oli Nõukogude Liidu esimene relvastusse võetud horisontaal-lennul ülehelikiirust ületav lennuk.

Prototüübi esmalend toimus 5. jaanuaril 1954. Seeriana hakati MiG-19 ehitama 1955. aastal, kokku valmistati ligikaudu 2500 lennukit. Litsentsi alusel ehitati MiG-19 ka Hiinas (Shenyang J-6, 4500 lennukit).

Uuendusena oli MiG-19PM relvastatud esimeste Nõukogude Liidu juhitavate õhk-õhk tüüpi rakettidega.

## Lennuki eksport

MiG-19 kuulus Egiptuse, Hiina, Ida-Saksamaa, Kuuba, Põhja-Vietnami, Põhja-Korea, Pakistani ja Poola õhujõudude relvastusse.

Põhja-Vietnami õhujõududes sõditi MiG-19 -ga Vietnami sõjas. Samuti kasutati MIG-19 edukalt maapealsete sihtmärkide pommitamiseks. Sõja lõpus aga tulistasid USA õhujõudude hävituslennukid McDonnell F-4 enamiku MiG-19 alla.

Nõukogude Liidus vahetati MiG-19 1960. aastate alguses MiG-21 vastu välja, teistes Varssavi pakti riikides toimus väljavahetamine 1970. aastate alguseni.

## Tehnilised näitajad

*
* **Meeskond:** 1
* **Pikkus:** 12,5 m
* **Tiivaulatus:** 9,2 m
* **Kõrgus:** 3,9 m
* **Tühimass:** 5447 kg
* **Mootor:** 2 × Tumanski RD-9B forsaažikambriga telgkompressor-r-mootor, 31,9 kN (2x 7,178 lbf)
* **Kiirus:** 1455 km/h
* **Tegevusraadius:** 2200 km
* **Lennulagi:** 17 500 m
# M67 (granaat)

| M67 |
| --- |
|

---

 |
| Tüüp |
Käsigranaat |
| Päritoluriik |  Ameerika Ühendriigid |
| Teenistusajalugu |
| Teenistuses |
1968– |
| Kasutajad | *Loend* |
| Tootmise ajalugu |
| Konstrueeritud |
1950. aastad |
| Ühiku hind |
45$ (2021) |
| Tootmises |
1968– |
| Tehnilised andmed |
| Lõhkeaine |
Kompositsioon B |
| Lõhkeaine kaal |
180 g |
| Õhkimismehhanism |
Pürotehniline sütik M213 (4–5,5 s) |

**M67** on Ameerika Ühendriikide käsigranaat. Sellega asendati Korea ja Vietnami sõdades kasutust leidnud granaadid M26 ja esimesest maailmasõjast saadik relvastusse kuulunud granaadid Mk 2.

## Kasutajad

* Ameerika Ühendriigid
* Argentina
* Austraalia
* El Salvador
* Filipiinid
* Jaapan
* Kanada
* Malaisia
* Malta
* Mehhiko
* Nicaragua
* Saudi Araabia
* Türgi
* Ukraina
* Uus-Meremaa

## Vaata ka

* Ameerika Ühendriikide käsigranaadid
* BEANO T-13 (granaat)
* HG 85
# Fliegerfaust

| Fliegerfaust |
| --- |
|

---

 |
| Tüüp |
Õhutõrjeraketisüsteemi |
| Päritoluriik |  Saksamaa |
| Tootmise ajalugu |
| Konstrueeritud |
1944 |
| Tootja |
HASAG |
| Tootmises |
1945 |
| Toodetud ühikuid | *Mõned* |
| Variandid |
Fliegerfaust A Fliegerfaust B |
| Tehnilised andmed |
| Kaal |
6,5 kg |
| Pikkus |
1,5 m |
|

---

 |
| Kaliiber |
20 mm |
| Torud |
9 |
| Laskemoona algkiirus |
350 m/s |

**Fliegerfaust** (saksa keelest *Lendurirusikas*; ka **Luftfaust** (*Õhurusikas*)) on Natsi-Saksamaa õhutõrjesüsteemi prototüüp. See pidi võimaldama üksikvõitlejal hävitada vastase hävituslennukeid.

Tellimus relva valmistamiseks esitati teise maailmasõja viimasel aastal ning see ei jõudnud kasutusse. Mõned eksemplarid valmistati ning neid katsetati aastal 1945. Fliegerfaust oli ilmselt liiga ebatäpne ning liiga madala laskeulatusega.

## Vaata ka

* Panzerfaust

## Kirjandus

* Fitzsimons, Bernard (1978). *The Illustrated Encyclopedia of 20th Century Weapons and Warfare*. Columbia House. Lk 962. ISBN 9780839361756.
* Hogg, Ian (2003). *Niemiecka tajna broń podczas drugiej wojny światowej* [*Germany's secret weapon during the Second World War*] (poola). Poznań: Zysk i S-ka. ISBN 83-7150-935-9.
* Hogg, Ian (1999). *German Secret Weapons of the Second World War*. London: Greenhill. ISBN 1-85367-325-0.
# HHL 3

Hafthohlladung'i näidis
**Magnetkumulatiivlaeng HHL 3** (saksa *Hafthohlladung*) on peamiselt jalaväe poolt lähivõitluses vaenlase tankidega kasutust leidnud magnetmiin.

Sõja ajal välja arendatud kumulatiivlaeng kinnitus metallmasina pinnale kolme magneti abil. Sütiku *Sprengkapsel* 8 viiteaeg oli 7,5 sekundit. Laeng tuli kinnitada käsitsi vaenlase tanki korpusele, käivitada viitsütik ja varjuda. Sõja jooksul suurendati laengu lõhkeaine kogust 1,7 kg-ni. Kogukaal kasvas samas 3,5 kg-ni. Kokku toodeti magnetkumulatiivlaenguid HHL sõja jooksul umbes 553 900 tükki.

Maskeerunud Saksa sõdur hoiab käes Hafthohlladungi
Julged tankihävitajad kippusid lähivõitluses laenguid järjest julgemalt piiratud väljanähtavusega tankide külge kinnitama. Seetõttu hakati sõja lõpus tankide metallkorpusi katma ka magnetmiini kinnitumist takistavate katteainetega.
# Heckler & Koch AG36

| Heckler & Koch AG36 |
| --- |
| AG36 kinnitatud püssile G36

---

 |
| Tüüp |
Granaadiheitja |
| Päritoluriik |  Saksamaa |
| Teenistusajalugu |
| Kasutajad | *Loend* |
| Sõjad |
Afganistani sõda (2001–2021) Iraagi sõda |
| Tootmise ajalugu |
| Konstruktor |
Heckler & Koch |
| Tootja |
Heckler & Koch |
| Variandid |
Heckler & Koch AG-C/EGLM M320 |
| Tehnilised andmed |
| Kaal |
1,5 kg |
| Pikkus |
350 mm |
| Toru pikkus |
280 mm |
| Laius |
90 mm |
| Kõrgus |
210 mm |
|

---

 |
| Padrun |
40-millimeetrine granaat |
| Laskemoona algkiirus |
76 m/s |

**Heckler & Koch AG36** (saksa keeles *Gewehr Anbaugranatwerfer* (*Püssile Kinnituv Granaadiheitja*)) on Saksa granaadiheitja. See laseb 40-millimeetriseid granaate ning on mõeldud peamiselt automaadi Heckler & Koch G36 vintraua alla. Nii emarelva kui granaadiheitjat toodab Oberndorf am Neckaris asuv kaitsetööstusettevõte Heckler & Koch. See arendati algselt kandidaadiks Ameerika Ühendriikide relvajõudude konkursile leida automaatidele Heckler & Koch XM8 ja FN SCAR vintrauaalune granaadiheitja. Seda saab kasutada ka eraldiseisva granaadiheitjana.

## Kasutajad

* Ameerika Ühendriigid
* Hispaania
* Holland
* Indoneesia
* Kanada
* Kosovo
* Leedu
* Läti
* Malaisia
* Montenegro
* Portugal
* Prantsusmaa
* Saksamaa
* Suurbritannia
* Türgi

## Vaata ka

* M203
* M320
* GP-25
* Heckler & Koch AG-C/EGLM