Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Pinyin

Diakriitilised märgid toonide märkimiseks
Pinyin [phin-in] (拼音 pīnyīn) on hiina keele omaladina transliteratsioon Hiina Rahvavabariigis.

*Pinyin* tähendab mandariini keeles sõna-sõnalt 'häälduspärane kirjutamine'. Tavaliselt peetakse selle väljendiga silmas hanyu pinyin 'i (汉语拼音; hànyǔ pīnyīn; hiinlaste keele *pinyin*).

*Pinyin* kiideti Hiina Rahvavabariigis heaks 1958. ja võeti kasutusele 1979. aastal. See asendas vanema Wade–Gilesi transkriptsiooni (1859) ja selle 1912. aasta modifikatsiooni *bopomofo*.

Sarnased süsteemid töötati välja hiina keele dialektide jaoks ja Hiina vähemusrahvuste keelte jaoks. Vastav süsteem Kantoni dialekti jaoks on *penkyamp*, mille nimi vastab Kantoni dialektis sõnale *pinyin*.

1979 tunnistas Rahvusvaheline Standardiorganisatsioon (ISO) *pinyin*'i uushiina keele standardseks transkriptsiooniks.

See transkriptsioon ei ole kohandatud ühelegi konkreetsele ladina kirja kasutavale keelele ning on kasutatav kõigis neis. *Pinyin*'i kasutatakse ka hiinakeelse teksti arvutisse sisestamisel.

## Diakriitiliste märkidega tähed

* a ā ǎ á à
* u ū ǔ ǚ' ú ù
* o ō ǒ ό ò
* e ē ě é è
* i ī ǐ í ì

## Välislingid

* Little Pinyin App 1.0 online
* New Edition Hanyu Pinyin Syllable Table
* Hiina keele transliteratsiooni juhend
* All about Chinese Pinyin
# Yayoi ajastu

Kann Yayoi perioodist
Tokyo rahvusmuuseum
**Yayoi ajastu** tähistab lõiku Jaapani ajaloos u 400 või 300 e.m.a kuni 300 m.a.j.

Tegeleti riisikasvatusega.

## Vaata ka

* Jaapani ajalugu
# Morfeem

**Morfeem** on keele kõige väiksem tähenduslik üksus.

Morfeemide osad on suulises keeles foneemid, kirjakeeles grafeemid.

## Leksikaalsed ja grammatilised morfeemid

Morfeemid jagatakse nende tähenduse järgi grammatilisteks morfeemideks ja leksikaalseteks morfeemideks ehk tüvedeks (neil on vastavalt grammatilist tähendus ja leksikaalset tähendus). Leksikaalseid ja grammatilisi morfeeme liites moodustatakse sõnavorme.

## Vabad ja seotud morfeemid

* Vabad morfeemid ehk juured võivad esineda iseseisva sõnavormina.
* Seotud morfeemid ehk afiksid saavad esineda ainult koos teiste morfeemidega. Seotud morfeemid on enamasti grammatilised.

## Vaata ka

* nullmorfeem
* sulandmorfeem
* foneem
* lekseem
* morf
* morfoloogia
* morfonoloogia
* liidik
# Tõlkelaen

|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel on üldmõistest; Eesti laeva kohta vaata Kalk (laev)* |

---

**Tõlkelaen** (ka **kalk**, **kalka**) on omakeelne sõna või sõnaühend, mis on teisest keelest sõna-sõnalt tõlgitud ja kannab sealt laenatud tähendust. Näiteks sõna "seebiooper" on tõlkelaen inglise sõnaühendist *soap opera*.

Tõlkelaenude hulgas on rohkesti fraseologisme ja oskussõnu.

## Vaata ka

* Laensõna

## Viited
# Kana (kiri)

**Kana** on Jaapani silpkiri, millesse ei kuulu kanji. Kana jaotub hiraganaks (ひらがな), katakanaks (カタカナ) ja nende eelseks silbiliseks kanjiks man’yōgana (万葉仮名).

Katakanat mõne lisandiga kasutatakse ainu keele kirjutamiseks.

## Vaata ka

* Hiragana
* Katakana
* Jaapani keel
# Man'yōgana

**Man’yōgana** (**万葉仮名** sõna-sõnalt oleks tõlge: kümne tuhande (sõna)lehe ajutised nimed) on Jaapani iidne silbiline kiri, millest on pärit hiragana ja katakana. Kiri kasutab Hiina märgisüsteemi. Täpne kasutuselevõtuaeg on teadmata, kuid eeldatakse, et see oli seitsmenda sajandi paiku. Kuna ühe jaapanikeelse silbi kohta oli kasutusel mitmeid hiina märkide rohukirja vasteid, oli lugemisega ilmselt päris raske. Tõenäoliselt oskas lugeda vaid aristokraatlik klass, kellel oli piisavalt aega kirja täpsustesse süüvida. Kirjutati ju hoogsas rohukirjas, mis teeb märkide selged eristused tihti veelgi ähmasemaks, raskemini äratuntavaks.

\* kuna sõna on jp. k. *kotoba* (言葉), siis häälega lausuti 'sõna lehed'. Kümme tuhat oli jaapani kultuuris umbes sellise tähendusega, kui musttuhat eesti keeles — lugematu arv, lõpmatus, kõiksus. See “万葉仮名” on igatahes ilus kujund, kõnekas sõnade mäng, kultuuri kujunemise algusaegade võlu, kaduvuse, möödunu nukrus.

## Vaata ka

* Hiragana
* Jaapani keel
# Rōmaji

Rōmaji (jaapani keeles ローマ字, 'rooma märgid') on ladina tähtede nimetus jaapani keeles. Jaapani kirjamärkide kirjutamist ladina tähestiku abil nimetatakse **romaniseerimiseks**.

Jaapani kirjamärkide ladina tähtedega kirjutamiseks on mitmesuguseid võimalusi ja süsteeme. Neist kasutatavaimad on Hepburni süsteem (ヘボン式 *Hebonshiki*) ja Kunrei süsteem (訓令式 *Kunreishiki*). 19. sajandi lõpupoolest pärit Nipponi või Wāpuro süsteemi tänapäeval enam eriti ei kasutata ning seda asendab Kunrei süsteem. Lihtsuse ja lühiduse mõttes kasutatakse tavaliselt Hepburni süsteemi.

Hepburni süsteemi kohaselt muutub näiteks pikk “o” märgiks ō, mis on samaväärne Kunrei süsteemi “oo”-ga.

Vaata illustreerivat tabelit:

Eesti | Hiragana | Hebonshiki | Kunrei | Wāpuro

ülemine tase | じょうだん | jōdan | jôdan | joudan

kunst | じゅつ | jutsu | zyutu | dyutu

äi | しゅとう | shutō | syutô | syutou

*Shito-ryu* | しとりう | Shitōryū | Shitôryû | Shitouryuu

*Shoto-kan* | しょうとうかん | Shōtōkan | Syôtôkan | Shoutoukan

## Viited

## Välislingid

* Romanji
# Allusioon

**Allusioon** on varjatud vihje kirjandusteosele, üldtuntud isikule, sündmusele või faktile, nt Juuda tegu, Tootsi taskud, Potjomkini küla.

Allusioonid võivad lisada tekstile sügavust ja laiemat kandvust.
# Vanahiina kirjakeel

**Klassikaline hiina keel** ehk **vanahiina kirjakeel** (文言, *wenyan*, *wényán*; 文言文, *wenyanwen*, *wényánwén*) on hiina keele vorm, milles Hiinas kirjutati 20. sajandi alguseni.

Ta erineb tänapäeva hiina keelest (uushiina kirjakeelest ja hiina üldrahvuslikust kõnekeelest (mandariini keelest) sõnavara, grammatika, häälduse, kirja, üldarusaadavuse ja kokkusurutuse poolest.

Klassikaline hiina keel kasutab peaaegu eranditult ühesilbilisi sõnu.

Varasem hääldus on rekonstrueeritud, kuid ei ole kõigi ajastute puhul täielikult teada.

Klassikaline hiina keel kasutab traditsioonilist kirja, mis erineb Hiina Rahvavabariigis kirjareformiga kasutusele võetud lihtsustatud kirjast (Taiwanil ja Hongkongis on veel kasutusel traditsiooniline kiri). Traditsiooniline kiri on Qini dünastia aegne kantseleikiri. Vanad tekstid olid algselt kirjutatud paljudes kirjades, mille dešifrerimine on sageli vaevaline.

Hiina eri riikidel oli kõnekeeles ja uushiinakeelsetes kirjutistes suured erinevused murrete ja võõrkeelte tõttu. Klassikaline hiina keel oli aga üldarusaadav mitte ainult Hiinas, vaid ka Koreas, Jaapanis ja Vietnamis.

Klassikaline hiina keel kasutab nii-öelda telegrammstiili.

Uushiina kirjakeel (*baihua*; 白话文, 白話文, *baihuawen*, *báihuàwén*) on klassikalisest hiina keelest umbes sama erinev nagu itaalia keel ladina keelest.

Varem (umbes 20. sajandi alguseni) kasutati klassikalist kirjakeelt kirjanduses ja ametlikes dokumentides. Tänapäeval kasutatakse peamiselt uushiina kirjakeelt. Uushiinakeelses tekstis kasutatakse fraase klassikalises kirjakeeles. Rahvakeeles on palju neljasilbilisi väljendeid, mis on üles ehitatud klassikalise kirjakeele grammatika järgi.

Klassikalist kirjakeelt õpitakse koolis, kuid enamasti piirdutakse lugemisoskusega. Paljud hindavad klassikalist kirjakeelt. Näiteks lisab klassikalises keeles väljendite kasutamine uushiinakeelses kirjas tõsidust. Klassikalise kirjakeele tundmine järjest väheneb ning ta pole enam üldarusaadav.

Klassikalisel kirjakeelel on eri ajastutel eri vormid (arhailine, vanahiina, keskhiina, uushiina kirjakeel). Kõiki neid iseloomustab väga kompaktne kirjaviis. Tõlge uushiina kirjakeelde on mitu korda pikem. Sõnad on valdavalt ühesilbilised (ühest kirjamärgist koosnevad).

Grammatika on väga keeruline ning seda pole lõpuni mõistetud. Sageli tuleb keeruliste tekstikohtade tõlgendamisel mõte ära arvata, sest grammatiline analüüs seda ei võimalda. Enamik tekste õnnestub siiski suhteliselt kindlalt tõlkida.

Konstruktsioonid moodustatakse partiklite abil.

Süntaks on SVO-tüüpi, kuid seda modifitseerib teema ja reema struktuur ning prosoodiast tulenev süntaktiliste elementide nihe.

Klassikalise hiina kirjakeele traditsioon eksisteerib peale Hiina ka Koreas, Vietnamis ja Jaapanis. Eri maades on silpide hääldustraditsioon erinev. Põhjus on selles, et lähtutakse keele ülevõtmise aegsest hääldusest ning kohandatakse seda sihtkeele foneetikale ja fonoloogiale. Eriti kaootiline on olukord Jaapanis, kuhu on hiina laenud tulnud mitmel eri ajal.

## Vaata ka

* *Kanbun*
# Diakriitiline märk

**Diakriitiline märk** ehk **diakriitik** on kirjatähtedele lisatav märk häälduse esitamiseks.

Lisamärgid võivad olla täpid, punktid, jooned, kaared ning neid kasutatakse tähe peal, all, kõrval või sees.

Diakriitilised märgid on näiteks:

* akuut
* alahaak
* alakaar
* alalook
* alapunkt
* alapüstjoon
* alasõõr
* alatreema
* alatsirkumfleks
* graavis
* haak
* kaar (diakriitik)
* konks (diakriitik)
* makron ehk ülakriips
* pöördsedii
* sarv (diakriitik)
* sedii
* tilde
* topeltakuut
* treema ehk täpid
* tsirkumfleks ehk katus
* tšandrabindu
* varvas (diakriitik)
* ülapunkt
* ülapüstjoon
* ülasõõr

## Vaata ka

* IPA
# Antoloogia

**Antoloogia** ehk **valimik** on valitud tekstide kogu, mis on koostajate poolt koondatud kui teatavat valdkonda esindav parim valim.

Antoloogiad võivad esindada näiteks mingi maa kirjandust (nt luulet, novelle vm), või ka mingi teadusharu parimate tekstide valimit.

## Vaata ka

* lugemik
* krestomaatia
# Tõlkimine

Tõlkijate kaitsepühak Hieronymus. Michelangelo Merisi da Caravaggio, 1607. Malta
**Tõlkimine** on teksti vahendamine ühest keelest teise. Eesmärk on teksti sisu, stiili ja emotsiooni sihtkeelde ületoomine.

See, kas tuleks eelistada teksti sisu, vormi, stiili, mõju või funktsiooni täpset vahendamist, sõltub žanrist ja eesmärgist. Tõlkimine eeldab tõlkijalt originaalkeele valdamist, et tajuda nüansse, ja oskust arusaadut sihtkeeles sõnastada. Suuline tõlkija on tõlk, kirjalikult teksti tõlkiv inimene on tõlkija.

Eesti kultuuris on tõlkel tähtis roll muuhulgas seetõttu, et piiblitõlke tõttu said kirjakeeles valitsevaks põhjaeesti murded ja juurdusid Eduard Ahrensi keeleuuendused.

## Vaata ka

* tõlk
* tõlkija
* tõlge
* tõlgendamine
* tõlketeadus
* tõlkeuniversaalid
* kirjeldustõlge
* rahvusvaheline tõlkijate päev
* piiblikeel

## Viited
# Abisõna

**Abisõna** ehk **partikkel** on **uuemas keeleteaduskäsitluses** muutumatu mittetäistähenduslik sõna (s.o abimäärsõna, kaassõna, rõhumäärsõna, sidesõna või hüüdsõna); suulise kõne kirjeldamisel võidakse partikliteks nimetada ka ainult hüüdsõnu ja rõhumäärsõnu.

**Varasemas keeleteaduskäsitluses** nimetati partikliteks kõiki muutumatuid sõnu (partikkel laiemas mõttes), s.o määrsõnad, asemäärsõnad, abimäärsõnad, kaassõnad, rõhumäärsõnad, sidesõnad ja hüüdsõnad.

## Vaata ka

* Pragmaatiline abisõna

## Viited