Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Patoloogia

**Patoloogia** (ladina *pathologia*) on üldisemas mõttes kõrvalekalle määratud normist.

## Meditsiinis

Üliõpilased patoloogiapraktikumis
Meditsiinis on patoloogia haigusõpetus – haiguste põhjuste, tekke, seotud nähtuste ja organismis aset leidvate muutuste õpetus.

Patoloogia on tänapäevase tõenduspõhise meditsiini tähtsaim baaseriala.

Patoloogid tegelevad haiguste diagnoosimisega makroskoopilisel, mikroskoopilisel ja ultrastruktuuri tasandil rakkude ja kudede haiguslike muutuste kirjeldamisega elupuhuselt (biopsia) või surmajärgselt (patoanatoomiline lahang) organismist eemaldatud rakkudes ja/või kudedes.

Patoloogia erialaga on tihedalt seotud ka järgmised allerialad: kliiniline patoloogia, anatoomiline patoloogia, keemiline patoloogia, kohtumeditsiiniline patoloogia, üldpatoloogia, geneetiline patoloogia, hematoloogiline patoloogia, immunopatoloogia, neuropatoloogia, nefropatoloogia, transplantatsiooni patoloogia, dermatopatoloogia, luupatoloogia jpt.

Patolooge koolitatakse vastava eriala residentuuris Tartu Ülikoolis. Eestis tegutseb patoloogide erialaseltsina Eesti Patoloogide Selts.

## Vaata ka

* fütopatoloogia
* ihtüopatoloogia
* patogeen

## Välislingid

* Patoloogia
* Autorite kollektiiv, Patoloogia eriala arengukava aastani 2020, 2012
# Farmakoloogia

**Farmakoloogia** on teadus ravimite toimest tervele või haigele organismile.

Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas on farmakoloogia instituut alates 1802. aastast.

## Vaata ka

* Eesti Farmakoloogia Selts
* Farmaatsia

## Kirjandus

* Georg Kingisepp. "Farmakoloogia". Eesti Riiklik Kirjastus 1963
* Ain Raal. "Farmakognoosia". Tartu Ülikooli kirjastus 2024
# Pomoloogia

Õunasort 'Discovery'
**Pomoloogia** on taimesüstemaatikale tuginev aiandusteaduse haru, mis uurib puuviljanduse taimmaterjali – sorte ja pookealuseid ning liike, millest need pärinevad. Liikide ja sortide pärilikest tunnustest sõltuvad nendesse kuuluvate taimede ehitus ja nõuded väliskeskkonnale.

## Vaata ka

* Ampelograafia

## Viited
# Primatoloogia

**Primatoloogia** on bioloogia haru, mis uurib primaate ehk esikloomalisi (s.o poolahvilisi ja ahvilisi, sh inimest). Primatoloogia oluline teemavaldkond on inimese evolutsioon.

## Viited
# Protistoloogia

**Protistoloogia** (kreeka *prôtistos* 'kõige esimene' + *logos* 'õpetus') on zooloogia haru, mis uurib protiste.

Protistoloogiaga seotud või ajalooliselt seda asendanud uurimisvaldkonnad on algoloogia, mükoloogia ja protozooloogia.

## Ajakirju

* European Journal of Protistology (varem Protistologica)
* International Journal of Protistology (Acta Protozoologica)
* Journal of Eukaryotic Microbiology (varem Journal of Protozoology)
* Protist (varem Archiv für Protistenkunde)
* Protistology
# Robert Rosen

|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib biofüüsikust ja bioloogiateoreetikust; jäähokimängija kohta vaata artiklit Robert Rosén.* |

---

**Robert Rosen** (27. juuni 1934 New York – 28. detsember 1998 Rochester) oli ameerika biofüüsik ja bioloogiateoreetik.

Ta õppis Chicago Ülikoolis ja töötas samas koos Nicolas Rashevsky'ga. Hiljem töötas ta Buffalo Ülikoolis ja Dalhousie Ülikoolis.

Buffalo Ülikoolis puutus ta kokku samuti seal töötanud Ludwig von Bertalanffy'ga.

Ta peamiseks uurimisvaldkonnaks oli matemaatiline bioloogia.

## Teoseid

* Rosen, Robert 1978. *Fundamentals of Measurement and Representation of Natural Systems*. New York: Elsevier Science.
* Rosen, Robert 1985. *Anticipatory Systems: Philosophical, Mathematical and Methodological Foundations*. New York: Pergamon Press.
* Rosen, Robert (ed.) 1985. *Theoretical Biology and Complexity: Three Essays on the Natural Philosophy of Complex Systems*. Academic Press.
* Rosen, Robert 1988. Constraints and the origin of life. In: Kull, Kalevi; Tiivel, Toomas (eds.), *Lectures in Theoretical Biology*. Tallinn: Valgus, 22–26.
* Rosen, Robert 1991. *Life Itself: A Comprehensive Inquiry into the Nature, Origin, and Fabrication of Life*. New York: Columbia University Press.
* Rosen, Robert 1999. *Essays on Life Itself*. New York: Columbia University Press.
* Rosen, Robert 2012. *Anticipatory Systems: Philosophical, Mathematical and Methodological Foundations*. 2nd ed. New York: Pergamon Press.

### Teosed eesti keeles

* Rosen, Robert 1984. Organismi mõistest. *Eesti Looduseuurijate Seltsi Aastaraamat* 69: 19–25.
* Rosen, Robert 2006. Churchi-Pythagorase tees. (Hein, Kalle, tõlk.) *Akadeemia* 18(12): 2728–2749.

## Temast eesti keeles

* Kull, Kalevi 2006. Robert Rosen. *Akadeemia* 18(12): 2749–2752.

## Viited
# Kvantbioloogia

**Kvantbioloogia** on kvantmehaanika ja teoreetilise keemia rakenduste uurimine bioloogia aspektidest lähtuvalt, mida ei saa täpselt kirjeldada klassikaliste füüsikaseadustega. Võib ka öelda, et kvantbioloogia käsitleb kvantide mõju organismi elusrakkudele ning uurib energeetilisi protsesse ja muutusi, mis võivad toimuda aatomite ja molekulide piirkonnas.

Paljud bioloogilised protsessid hõlmavad energia muundamist vormideks, mis on kasutatavad keemilisteks muundamisteks ja on olemuselt kvantmehaanilised. Sellised protsessid hõlmavad keemilisi reaktsioone, valguse neeldumist, ergastatud elektrooniliste olekute moodustumist, ergastusenergia ülekandmist ning elektronide ja prootonite (vesinikioonide) ülekandmist keemilistes protsessides, nagu fotosüntees, haistmine ja rakuhingamine.

## Viited
# Süsteemibioloogia

**Süsteemibioloogia** ehk **süsteembioloogia** on suhteliselt uus lähenemisviis bioloogias, mis püüab molekulaar-, raku-, organismi- ja teiste tasandite struktuure tervikuna uurides mõista, kuidas bioloogilised süsteemid töötavad. Uurides suhteid ja interaktsioone bioloogilise süsteemi eri osade (näiteks geeni- ja valguvõrgustikud, signaliseeriv süsteem, metaboolsed rajad, organellide süsteem jne) vahel, loodetakse lõpuks aru saada, kuidas kogu tervik töötab.

Molekulaarbioloogiaga võrreldes ei ürita süsteemibioloogia süsteemi tükkideks lammutada, uurida tükke eraldi ja siis üritada nendest tükkidest tervikut kokku panna.

Kasutades molekulaarbioloogia teadmisi, on süsteemibioloogid võimelised esitama hüpoteese, mis seletavad terviksüsteemi käitumist. Mis veel tähtsam, nad on ka võimelised nende hüpoteeside järgi looma süsteemi matemaatilise mudeli. Neid mudeleid aga saab kasutada, et ennustada, kuidas erinevad muutused süsteemis mõjutavad süsteemi ja nende usaldusväärsust saab päris elus testida. Uued meetodid üritavadki selleni jõuda, et teha võimalikult täpseid mudeleid, millega saaks ennustada, millised muutused leiavad aset organismis, kui me teda teatud viisil mõjutame.

Süsteemibioloogia põhiprintsiibid on sõnastanud Denis Noble.

Eestis on süsteemibioloogiat õpetanud Toomas Neuman. Süsteemibioloogiale oli pühendatud 39. teoreetilise bioloogia kevadkool aastal 2013.

## Välislingid

* Anthony Trewavas: A Brief History of Systems Biology, *The Plant Cell* 18:2420-2430 (2006)
* Citizendiumi artikkel süsteemibioloogiast
# Teratoloogia

**Teratoloogia** on teadusharu, mis uurib organismide väärarendeid ehk teraate (nii kaasasündinud kui ka sünnijärgseid) ja nende tekkimise põhjuseid.

Teadusharu uurib peale inimese väärarendeid ka teistel loomadel ja taimedel.
# Toksikoloogia

Toksikoloogia
**Toksikoloogia** (algupäraselt pärit kreekakeelsest sõnast τοξικός – *toxicos* ehk mürgine) on bioloogial, keemial ja meditsiinil põhinev teadusharu, mis tegeleb kemikaalide kahjulike mõjudega elusorganismidele.

Toksikoloogia isaks on nimetatud Šveitsi päritolu arsti ja loodusteadlast Theophrastus Phillipus Auroleus Bombastus von Hohenheimi (1493–1541) (hüüdnimega Paracelsus). Paracelsus on tuntud toksikoloogia hüüdlause "*Alle Dinge sind Gift und nichts ist ohne Gift; allein die Dosis macht, dass ein Ding kein Gift ist.*", mis otsetõlkes tähendab, et "kõik asjad on mürgised ja ei ole olemas midagi, mis ei oleks mürgine; doos määrab selle, kas asi on mürgine või mitte". Seda hüüdlauset tõlgitakse sageli ka kujul "doos määrab mürgi" või ladina keeles "*Sola dosis facit venenum*".

Toksikoloogia üks peamisi alustalasid ongi seos kemikaali doosi ja sellele kemikaalile eksponeeritud organismil ilmnenud mõju vahel. Enamuse kemikaalide mõju elusorganismidele on doosist sõltuv; ehk madalatel doosidel kemikaalidel mürgist mõju ei ilmne. Üks toksikoloogias peamiselt kasutatavaid mõõtühikuid on LD50, mis märgistab poolletaalset doosi ehk kemikaali doosi, mis omab efekti poolele testpopulatsioonile. Kõige sagedamini kasutatavad testloomad on rotid või hiired, nende põhjal prognoositakse ka testkemikaalide mürgisust inimesele. Enamasti on aga kemikaalide toksilisus liigispetsiifiline ning liikidevaheline testide tulemuste ülekanne võib osutuda problemaatiliseks. Uuemad testmeetodid toksikoloogias hoiduvad aga loomadel testimisest, kasutades organismist eraldatud üksikud rakke ehk rakuliine.

Kemikaali toksilisuse määravad järgmised tegurid:

* kemikaali doos – enamasti testitakse nii suuri doose, mida manustatakse ühekordselt (akuutne test), kui ka pikema perioodi vältel manustatavaid väikseid doose (krooniline test);
* kemikaali manustamise viis
	+ sissesöömine (*ingestion)*
	+ sissehingamine (*inhalation)*
	+ absorptsioon naha kaudu.

Näiteks: kemikaalid, mida on ohutu joogi koostises manustada, ei ole tingimata ohutud siis, kui neid verre süstida.

* Muud tegurid
	+ Liik, millel toksilisust testiti Näiteks: toit, mis on inimesele ohutu, ei ole alati ohutu koduloomadele.
	+ Testorganismi vanus
	+ Testorganismi sugu
	+ Testorganismi tervislik seisund
	+ Testi keskkond
	+ Testorganismide individuaalsed iseloomujooned. Näiteks: noore lapseootel naise, kes elab soodsas keskkonnas, kemikaalitundlikkus on teistsugune kui vanemal uimastisõltlasest meesterahval. Pähklite söömine võib pähklite suhtes allergilisele inimesele olla eluohtlik.

Kõikide eelnimetatud tegurite ja kemikaalide toksilise mõju viiside testimiseks on välja töötatud erinevad testsüsteemid. Erinevaid protokolle kasutatakse akuutse ja kroonilise toksilisuse testimiseks, nahaärrituse ja allergiate tekkimise uurimiseks, reproduktiivtoksilisuse ja vähi tekkimise (kantserogeensuse) uurimiseks.

## Vaata ka

* Nanotoksikoloogia
* Toksinoloogia
# Inimese genoom

Inimese karüotüüp – 46 kromosoomi
**Inimese genoom** on inimese liigiomases haploidses kromosoomistikus sisalduv geneetiline materjal.

Inimese somaatiliste rakkude (keharakkude) tuumades on tavaliselt 46 kromosoomi: 44 paarilist kromosoomi (autosoomi) ning kaks sugukromosoomi (gonosoomi).

Kuna paarilised kromosoomid ehk homoloogilised kromosoomid on peaaegu identsed, siis genoomi kirjeldamisel ja kromosoomide numereerimisel neid ei eristata. Heterosügootsetes geenides on homoloogiliste kromosoomide alleelid siiski erinevad.

Inimese genoomi moodustavad seega 24 kromosoomi: 22 autosoomi ja 2 gonosoomi, X ja Y. Inimese haploidne (sugurakkude) genoom koosneb seega 23 kromosoomist; keharakud (somaatilised rakud) on aga diploidsed, s.t neis on 46 kromosoomi. Genoomi mõistet kasutatakse ka rakuorganellide geneetilise materjali puhul, nii on ka inimese rakkudes olemas mitokondrite ja plastiidide genoom.

Inimese kromosoomistiku kirjeldamisel nimetatakse autosoome kokkulepitud numbri järgi.

## Genoomi koosseis

Inimese haploidse genoomi DNA-ahelate kogupikkus on veidi üle 3 miljardi aluspaari. Ühe aluspaari pikkus pikki DNA kesktelge on umbes 3,4 Å.

Inimese genoomis sisaldub umbes 23 000 geeni. Geenid sisaldavad introneid ja eksoneid, millest viimaste baasil sünteesitakse lõpuks kas valgud või teised regulatoorsed RNA molekulid. Eksonid moodustavad kokku umbes 1,5% genoomi kogupikkusest. Ülejäänud osas leidub regulatoorseid piirkondi, valdav osa genoomist koosneb aga mittekodeerivatest järjestustest.

## Inimese genoomi uurimise ajalugu

Inimese genoomi DNA-järjestus kirjeldati aastaks 2000. Kõigi kromosoomide DNA-järjestused avaldati aastaks 2006.

## Vaata ka

* Inimese genoomi projekt
* Epigeneetika

## Välislingid

* "Inimesed saavad hakkama 19 000 geeniga" ERR Teadus, 8. juuli 2014
# Science

Logo
Ajakirja esimese numbri kaas (1883)
**Science** on eelretsenseeritav USA teadusajakiri. See on maailma üks prestiižikamaid teadusajakirju. Ajakirja annab välja American Association for the Advancement of Science (AAAS).

Ajakiri ilmub kord nädalas. Ajakirja peamine toimetuskolleegium asub Washingtonis.

Ajakirja esimene number ilmus veebruaris 1883.

## Välislingid

* Koduleht
# Ripsloomad

| Ripsloomad Fossiilide leiud: Ediacara – tänaseni |
| --- |
|  *Ciliata* Ernst Haeckeli raamatust "Kunstformen der Natur", 1904 |
| Taksonoomia |
| Domeen |
Eukarüoodid *Eukaryota*  |
| Riik |
Kromalveolaadid *Chromalveolata*  |
| Ülemhõimkond |
Alveolaadid *Alveolata*  |
| Hõimkond | **Ripsloomad**  |
| Klassid |
| *Karyorelictea*
*Heterotrichea*
*Spirotrichea*
*Litostomatea*
*Phyllopharyngea*
*Nassophorea*
*Colpodea*
*Prostomatea*
*Oligohymenophorea*
*Plagiopylea* |

Ripslooma *Colpidium* pooldumine
**Ripsloomad** ehk **tsiliaadid** ehk **ripsmekandjad** (*Ciliophora* ehk *Ciliata*) on üks tähtsamaid protistide rühmi, mis kuulub alveolaatide superhõimkonda. Tsiliaate võib leida enamikust veekogudest ja mullast. Tsiliaatide seas on nii endo- kui ektosümbionte, samuti parasiitse eluviisiga vorme. Ripsloomi on teada umbes 12 000 liiki.

Tsiliaatide suurus on enamasti väiksem kui 2 mm. Hõimkonna nimetus tuleneb sellest, et nende kehal esineb ripsmeid, mille struktuur sarnaneb viburi omaga. Ripsmeid kasutavad nad nii ujumiseks, ronimiseks, kinnitumiseks, toitumiseks kui ka ärrituste vastuvõtmiseks.

Mõned ripsloomad on fotosünteesi võimelised, tänu endosümbiootsetele vetikatele või neelatud plastiididele.

Ripsloomad moodustavad suure osa meie veekogude zooplanktonist.

Eestis on ripsloomade uurimisega tegelenud Priit Zingel.

## Süstemaatika

### Klassid ja alamklassid

* *Karyorelictea*
* *Spirotrichea*
	+ *Choreotrichia*
	+ *Oligotrichia*
	+ *Stichotrichia*
	+ *Hypotrichia*
* *Litostomatea*
	+ *Haptoria*
	+ *Trichostomatia*
* *Phyllopharyngea*
	+ *Phyllopharyngia*
	+ *Rhynchodia*
	+ *Chonotrich*
	+ *Suctoria*
* *Nassophorea*
* *Colpodea*
* *Prostomatea*
* *Oligohymenophorea*
	+ *Peniculid*
	+ *Hymenostome*
	+ *Scuticociliate*
	+ *Peritrichia*
	+ *Astome*
	+ *Apostome*
* *Plagiopylid*

## Eestis esinevate liikidega perekondi

Eestis on ripsloomi kokku umbes 200–300 liiki.

* *Balantidium*
* *Colpidium*
* *Ichthyophthirius*
* *Mesodinium*
* *Ophrydium*
* *Paramaecium* – kingloom
* *Spirostoma*
* *Stentor* - tõrilane

## Vaata ka

* infusoorid
* *Tetrahymena*
# Tubulinea

| *Tubulinea* |
| --- |
|  *Arcella* sp. |
| Taksonoomia |
| Domeen |
Eukarüoodid *Eukaryota*  |
| (järguta) | *Amoebozoa*  |
| (järguta) | Tubulinea Smirnov *et al.* 2005 |
| Klassid ja perekonnad |
| * *Tubulinida*
	+ *Amoebidae*
	+ *Hartmannellidae*
* *Leptomyxida*
* *Arcellinida*
* Ebakindla asetusega
	+ *Echinamoebidae*
	+ *Trichosidae*
 |

Tubulinea ehk Lobosea on protistirühma *Amoebozoa* alajaotus.

Rühma *Tubulinea* autorid on Smirnov jt (2005), rühma *Lobosea* autorid Cavalier-Smith jt (2004).

Juba varem on mõned uurijad, nagu Jahn, paigutanud kõik granulaarsete kulenditega amööbsed organismid kokku, kuigi enamik jaotas loboossed amööbsed organismid testaatseteks (*Testacealobosia*) ja paljasteks (*Gymnamoebia*). Viimane on polüfüleetiline rühm, kuid I. Bolivari jt molekulaarsete sugupuude abil leidi monofüleetiline tuumrühm. Hiljem selgus, et testaatsed loboossed amööbsed organismid kuuluvad samasse rühma, millele anti nimeks *Lobosea* ranges mõttes (Cavalier-Smith jt) või Tubulinea (Smirmov jt).

Sellesse rühma kuuluvad teiste seas perekonnad *Amoeba* (amööb), *Arcella* ja *Difflugia*.

Enamikul selle rühma esindajatel on kulgemise ajal ligikaudselt silindriline kehakuju või nad sopistavad välja rohkesti silindrilisi kulendeid. Igal kulendil on üksainus keskne granulaarne tsütoplasmavoog; subpseudopoode ei ole. Selle poolest erinevad selle klassi esindajad teistest amööbse eluvormiga organismidest, kuigi mõne liigi puhul pole tegemist tavalise kulgemisviisiga.

## Seltsid

Rühma *Tubulinea* kuuluvad seltsid *Tubulida* (kuhu kuuluvad sugukonnad *Amoebidae* ja *Hartmannellidae*), *Leptomyxida* ja *Arcellinida*. Kahtlusega paigutatakse sinna ka sugukonnad *Echinamoebidae* ja Trichosidae*.*

Rühm *Lobosea* jaotatakse järgmiselt:

* selts *Euamoebida*
	+ sgk *Amoebidae*
	+ sgk *Echinamoebidae*
	+ sgk *Hartmannellidae*
	+ sgk *Paramoebidae*
	+ sgk *Thecamoebidae*
	+ sgk *Vannellidae*
	+ sgk *Vexilliferidae*
* selts *Himatismenida*
	+ sgk *Cochliopodiidae*
* selts *Leptomyxida*
	+ sgk *Flabellulidae*
	+ sgk *Leptomyxidae*

## Kirjandus

* Bolivar, I., Fahrni, J.F., Smirnov, A. & Pawlowski, J. (2001). "SSU rRNA-based Phylogenetic Position of the Genera Amoeba and Chaos (Lobosea, Gymnamoebia): The Origin of Gymnamoebae Revisited". Molecular Biology and Evolution 18: 2306-2314.
* Cavalier-Smith, T., Chao, E-Y, Oates, B. (2004). "Molecular phylogeny of the Amoebozoa and evolutionary significance of the unikont Phalansterium". European Journal of Protistology 40: 21-48.
* Smirnov, A.V., Nassonova, E.S., Berney, C., Fahrni, J., Bolivar, I. & Pawlowski, J. (2005). "Molecular phylogeny and classification of the lobose amoebae". Protist 156: 129-142.
# Kaelusviburlased

**Kaelusviburlased** ehk **kaelusflagellaadid** (*Choanoflagellatea*, *Choanoflagellata*, *Choanomonada*, varasema nimega *Craspedophyceae*) on väike rühm viburiga protiste.

Neid peetakse loomade fülogeneetiliselt lähimateks sugulastek.

Kaelusviburlased elavad nii mere- kui ka magevees.

Kaelusviburlasi on teada umbes 150 liiki.

Kõikidel kaelusviburlastel on üks vibur. Viburiga tekitavad nad vees rakupoolse keerise, mis tagab toiduosakeste jõudmise rakupinnale (kaelustele). Toit neelatakse alla kulenditedega.

## Klassifikatsioon

Kaelusviburlasi on kolm sugukonda:

* *Acanthoecidae*
* *Codosigidae*
* *Salpingoecidae*
# Ulvophyceae

| *Ulvophyceae* |
| --- |
|  Järvepall *Aegagropila linnaei* |
| Taksonoomia |
| Riik |
Taimed *Plantae*  |
| Hõimkond |
Rohevetiktaimed *Chlorophyta*  |
| Klass | Ulvophyceae  |

Ulvophyceae on rohevetiktaimede klass.

## Seltse

* *Bryopsidales*
* *Cladophorales*
* *Ulotrichales*
* *Ulvales*

## Välislingid

* Ulvophyceae andmebaasis eElurikkus
# Pähkel

|  |  |
| --- | --- |
|  |  *See artikkel räägib botaanika mõistest; toiduainete kohta vaata artiklit Pähklid* |

---

Sarapuupähklid on tõelised pähklid
**Pähkel** on botaanikas õistaimede kuivvili, mille viljasein on kivistunud või puitunud, kusjuures viljasein pole seemnega kokku kasvanud. Pähkli erinevus pähklikesest on see, et pähkel on arenenud mitmest (pähklike ühest) viljalehest moodustunud sigimikust.

Pähklikoor ei avane iseeneslikult. Kes pähklit süüa tahab, peab koore lahti murdma. Kui pähkel mulda kukub, siis võib ta seal küll ära mädaneda, aga ise lahti ei lähe. Kuid kõnekeeles nimetatakse pähkliteks sageli muidki vilju. Näiteks mandlid, pekani-hikkoripuu viljad, pistaatsiapähklid, kreeka pähklid ja parapähklid ei ole botaanilises mõttes pähklid.

Kulinaarias kasutatakse mõistet "puupähkel" (mis tähendabki puu otsas kasvavat pähklit) allergia kontekstis, sest mõned inimesed on allergilised maapähklitele, mis kasvavad rohttaimel, mõned aga sarapuupähklitele, mis kasvavad puul.

Pähklid on väga toitainerikkad ja suure toiteväärtusega. Nad on hinnatud energiaallikad, eriti parasvöötmes. Paljud loomad-linnud, näiteks oravad ja pähklimänsakud, koguvad pähkleid talvevaruks.

Pähklid sisaldavad looduslikke rasvhappeid linoolhapet ja linoleenhapet. Pähklites olevad rasvad on enamjaolt küllastumata. Paljud pähklid on head B2- ja E-vitamiini allikad ning neis võib leiduda rikkalikult valke, folaate ja kiudaineid ning selliseid mineraalaineid nagu magneesium, fosfor, kaalium, vask ja seleen. Lisaks leidub pähklites arginiini. Pähklid aitavad maksa sattudes eemaldada sealt ammoniaagimürgistust.

Üks uurimus on näidanud, et inimesed, kes söövad pähkleid, elavad 2-3 aastat kauem nendest, kes ei söö. Kuid selle põhjuseks võib olla asjaolu, et need, kes söövad pähkleid, kipuvad üleüldse tervislikumalt toituma ja söövad vähem rämpstoitu.

Kõige tervislikum on pähkleid toorelt süüa, sest röstimisel hävib kuni 15% pähklites olevatest tervislikest õlidest.

Pähkliõli kasutatakse maksa puhastavates toodetes.

## Pähkleid kandvad taimeperekonnad

Pähkleid kannavad näiteks järgmised taimerühmad:

* Sugukond pöögilised (*Fagaceae*)
	+ Perekond pöök (*Fagus*)
	+ Perekond kastanipuu (*Castanea*)
	+ Perekond tamm (*Quercus*) – viljaks on üheseemneline pähkel ehk nn tõru
	+ Perekond kiviviljak (*Lithocarpus*)
* Sugukond sarapuulised *Betulaceae*
	+ Perekond sarapuu (*Corylus*) – sarapuupähkel
	+ Perekond valgepöök (*Carpinus*)

## Viited
# Botaanikaaed

**Botaanikaaed(botanical garden)* on asutus, kus kasvatatakse, uuritakse ja säilitatakse dokumenteeritud elustaimede kollektsioone. Botaanikaaed on ühtaegu teadus-, haridus- ja looduskaitseasutus, mille eesmärk on taimede mitmekesisuse säilitamine ning taimede kohta teadmiste kogumine ja levitamine. Lisaks kohalikele liikidele kasvatatakse botaanikaaias ka võõrliike, sealhulgas haruldasi ja ohustatud taimeliike.

Brooklyni botaanikaaia kirsipuud
## Ajalugu

Esimesed näited botaanikaaedadest pärinevad umbes 3000 aastat tagasi Vana-Egiptusest ja Mesopotaamiast. Esimesed teaduslikel alustel rajatud botaanikaaiad olid 16. ja 17. sajandil loodud Itaalia ravimtaimeaiad. Samaaegselt hakati botaanikaaedades koguma, kirjeldama ja kasvatama uusi taimeliike, mis toodi Euroopasse troopilistelt ekspeditsioonidelt ja koloniaalaladelt. Botanikaaiad etendasid olulist rolli botaaniliste teadmiste levikus ning aitasid kaasa uute botaanikaaedade rajamisele troopilistes piirkondades, kus oli võimalik äsja avastatud taimeliike edasi uurida ja kasvatada. Viimase 50 aasta jooksul on botaanikaaedu hakatud üha enam tunnustama kui looduskaitse seisukohalt äärmiselt olulisi asutusi. Praegu on maailmas 148 riigis kokku 1775 botaanikaaeda ja arboreetumit. Vanim tänapäevani katkematult tegutsenud botaanikaaed on Padova botaanikaaed Itaalias.

## Roll

Botaanikaaia peamine roll on taimede mitmekesisuse säilitamine, uurimine ja tutvustamine. Botaanikaaed toimib elustaimede kogude ja seemnepankade hoidlana, aidates kaitsta haruldasi ja ohustatud liike ning ennetada nende väljasuremist. Botaanikaaiad panustavad olulisel määral teadustöösse, uurides taimede bioloogiat, kasvatamist ja säilitamist ning arendades meetodeid nende kaitseks. Samuti on botaanikaedadel tähtis hariduslik roll, aidades inimestel paremini mõista looduskaitset, bioloogilise mitmekesisuse vajalikkust ja -jätkusuutlikkust. Lisaks kasutatakse botaanikaaedades kaasaegseid tehnoloogiaid, nagu kasvuhooned, mis võimaldavad taimede kasvatamist aastaringselt kontrollitud tingimustes. Botaanikaaiad loovad esteetilise ja lõõgastava keskkonna, andes külastajatele võimaluse tutvuda taimede mitmekesisusega ning veeta aega looduskeskkonnas.

## Botaanikaaiad Eestis

Eesti suurimad botaanikaaiad on Tartu Ülikooli botaanikaaed ja Tallinna Botaanikaaed, mis pakuvad haridusprogramme ja giiditeenuseid.

## Viited