# Taani keel

| taani keel (*dansk*) |
| --- |
| Kõneldakse |
Taani, Fääri saared, Gröönimaa, Saksamaa (Lõuna-Schleswig) |
| Kokku kõnelejaid |
6 miljonit |
| Keelesugulus |
Indoeuroopa keeled  germaani keeled   põhjagermaani keeled    idaskandinaavia keeled     **taani keel** |
| Ametlik staatus |
| Ametlik keel |  Taani  Fääri saared  Euroopa Liit Vähemuskeel:  Saksamaa |
| Keelehoole |
Dansk Sprognævn |
| Keelekoodid |
| ISO 639-1 |
da |
| ISO 639-2 |
dan |
|  |

**Taani keel** (taani keeles *dansk*) kuulub indoeuroopa keelkonna germaani rühma põhjagermaani ehk Skandinaavia alamrühma.

Taani keel on Taani riigi ametlik keel ja fääri keele kõrval teine ametlik keel Fääri saartel. 2009. aasta maini oli ta grööni keele kõrval teine ametlik keel ka Gröönimaal. Lisaks on pisut taani keele kõnelejaid Taani piiri ääres Saksamaal.

16.–19. sajandil oli taani keel Norra ametlik keel.

Taani keelt kõneleb emakeelena Taanis umbes viis miljonit inimest ning Saksamaal (Põhja-Schleswigis umbes 50 000 inimest), Gröönimaal, Kanadas, Norras, Rootsis ja Ameerika Ühendriikides kokku umbes 330 000 inimest. Üle maailma on umbes 5,6 miljonit taani keele kõnelejat.

Taani keele lähimad sugulaskeeled on norra ja rootsi keel. Eriti lähedane on taani keelele norra kirjakeele variant *bokmål*, kuigi hääldus erineb oluliselt. Rootsi, norra ja taani keele kõnelejad saavad üksteisest aru, kui ei räägita liiga kiiresti.

## Murded

Saja aasta eest oli Taanis sadu murdeid. Nõnda näiteks said väikese Samsø saare põhjaosa elanikud halvasti aru sama saare lõunapoolsetest asukatest. Pealinna Kopenhaageni domineerimise tõttu on murded praeguseks hääbunud, kuid säilinud on piirkondlikud erinevused, näiteks sõnameloodiast on kergesti eristatav, kas inimene on pärit Jüütimaalt või Fynilt. Mõnes Jüütimaa lääne- ja põhjapiirkonnas on maal siiski säilinud ka puhtakujulised murded, mis erinevad suuresti pealinnas räägitavast keelest. Neil on muu hulgas hoopis teistsugune artiklite süsteem ja hääldus, näiteks kirjakeeles *ormen* 'uss' – murdes *æ worm*; kirjakeeles *æblet* 'õun' – murdes *æ æwl*.

Nii mõnigi kuulus 19. ja 20. sajandi Jüütimaa kirjanik kirjutas murdes.

Murded jagunevad kolme rühma: läänemurded (Jüüti murded), saarte murded (Sjællandi, Fyni ja naabersaarte murded) ja idamurded (Bornholmi murre; 17. sajandi keskpaigani kuulusid sinna ka Skåne, Hallandi ja Blekinge murrakud, millest said hiljem lõunarootsi murded).

## Tänapäevane mitmekesisus

Kui üksikud erandid välja arvata, on kopenhaageni keele täieliku domineerimise tõttu 1960.–1980. aastatel taani keele praegust kõnelejaskonda hinnatud maailmas üheks homogeensemaks omasuuruste seas. Kuigi ka enne 1960. aastat peeti pealinna kõnelemisviisi prestiižseimaks, ei avaldanud varasem vahetegemine pealinna "hea" ja "kombeka" ning murrete "halva" ja "lohaka" kõnelemisviisi vahel keelelisele mitmekesisusele olulist mõju. 1960. aastatest hakati aga televiisori vahendusel rääkima "kohasest" ja "kohatust" kõnelemisest, mis tasalülitas keelelise mitmekesisuse peaaegu täielikult ning murdetunnuseks jäi peamiselt prosoodia. Sellest hoolimata levis pealinna prestiižsuse tõttu kaks eristatavat kõnevormi: riigitaani keel (*rigsdansk*) ja kopenhaageni keel (*københavnsk*). Neid on nende erineva sotsiaal-majandusliku päritolu tõttu nimetatud ka kõrg-kopenhaageni ja madal-kopenhaageni keeleks, tulenevalt nende algse kõnelejaskonna ühiskondlikust positsioonist.

Tänapäeva noored õpivad riigitaani keele selgeks enamasti koolis ja kopenhaageni keele enamasti avaliku meedia vahendusel, mistõttu on keelevariandid omandanud teatud stereotüübid. Nõnda tunnetatakse riigitaani keele kõnelejaid "haritute", "sihikindlate" ja "hoolsatena", samal ajal kui kopenhaageni keel assotsieerub "laheduse", "moodsuse" ja "enesekindlusega". Seega on riigitaani keelega seotud teadvustatud prestiiž, st eelistusi küsides hinnatakse seda kõrgemalt, seevastu on kopenhaageni keelel varjatud prestiiž, mis tähendab, et vabalt rääkides eelistatakse just seda vormi. Valdava varjatud maine tõttu arvatakse, et ühiskeel liigub tulevikus kopenhaageni keele poole. Pealinna keeleline mõju püsib siiani, teiste keskuste panus ühiskeelte muutusse on minimaalne. Tänapäeva keelelist mitmekesisust ilmestavad viimasel ajal ka multietnolektsed taani keele variandid, mis kujunevad immigrantide kakskeelsetes keskkondades.

## Kiri

Taani keel kasutab ladina kirja, kuid taani tähestikus on ladina tähestikule lisaks tähed *Æ/æ, Ø/ø* ja *Å/å*, mis paiknevad tähestiku lõpus siin toodud järjekorras. Enne õigekirjareformi 1948. aastal kasutati tähe *å* asemel kahte kõrvuti olevat *a*-d (*aa*). Isikunimedes, mõnes kohanimes ja vanades dokumentides on säilinud vana kirjaviis.

Taani ja norra tähestik on praegu ühesugused.

## Foneetika

Taani keele hääldust on keeruline õppida. Taani naabermaades öeldakse, et taanlased räägivad, nagu oleks neil kuum kartul suus.

12.–13. sajandil muutusid vokaalidevahelised klusiilid *p*, *t* ja *k* helilisteks spirantideks ning vokaliseerusid osaliselt. Norra keele sõnadele *løpe* [lööpe] 'jooksma', *måte* [moote] 'viis' ja *bake* [baake] 'küpsetama' vastavad taani keele sõnad *løbe* [löw(e)], *måde* [moð(e)], *bage* [bäj(e)]. Säilinud helitud klusiilid aspireerusid tugevalt ja helilised klusiilid muutusid helituteks.

Muusikaline rõhk asendus "tõukega" (häälepaelte järsu kokkutõmbega, taani keeles *stød*). Sõnade *mand* [männ] 'mees' ja *man* [män] (aluse konkretiseerimata jäämist märkiv sõna) hääldus erineb põhiliselt selle poolest, et esimese hääldamisel tõmbub kõri kõvasti kokku. Samasugune hääldusefekt esineb nõrgemal kujul põhjainglise murretes (näiteks sõnas *butter* [ba?a] 'või').

Taani keeles on väga palju täishäälikuid, mida kirjapilt oma üheksa vokaalitähega ei näita. Näiteks *a*-täht võib häälduda eesti keele *a-* või *ä-*sarnase häälikuna. Iga täishäälik võib olla pikk või lühike, tõukega või ilma. Vokaalid moodustavad ka diftonge, triftonge ja tetraftonge (näiteks *færge* [fäoue] 'värvima', *jærv* [iäou] 'ahm'). Täishääliku järel muutuvad *g* ja *r* diftongi osaks või kaovad hoopis: *og* [ou] 'ja', *flag* [fläi] 'lipp', *bar* [bäo] 'alasti', *Norge* [nou] 'Norra'.

Peaaegu kõik vanapõhja keele sõnalõpulised rõhuta vokaalid on taani keeles muutunud järgmiselt: täishäälik > *e* > keskkõrge keskvokaal (> null). Õigekirjas on -*e* säilinud, kuid paljudes murretes seda ei hääldata (näiteks *tage* [ta] (‘võtma’)).

Kurguhäälik *r* on palju nõrgem kui prantsuse keeles: *rige* [rij(e)] 'riik'.

## Morfoloogia

Nimisõnadel on kaks sugu: ühissugu, mis on tekkinud mees- ja naissoo ühtesulamisel, ja kesksugu. Sugude kohta ei ole kindlaid reegleid, need tuleb lihtsalt meelde jätta. Nagu teisteski Skandinaavia keeltes, on taani keeles enkliitiline määrav artikkel. Näiteks sõna *mand* 'mees' on umbmäärase artikliga *en mand* 'üks mees' ja määrava artikliga *manden* 'see mees'. Omadussõnalise täiendi puhul on määrav artikkel eraldi sõna: *den store mand* 'suur mees'.

Taani keele tegusõnade infinitiiv lõpeb täishäälikuga, mis on peaaegu alati -*e*. Tegusõnadel on ajavormid, kuid pöörded puuduvad. Näiteks sõna *spise* 'sööma' olevik on *spiser* 'söön, sööd, sööb, sööme, sööte, söövad'.

Tegusõnad jagunevad tugevateks ja nõrkadeks. Tugevate verbide lihtminevik ja mineviku kesksõna moodustatakse vokaalivahelduse teel, nõrkadel verbidel sufiksite abil:

*løbe* 'jooksma' – *løber* 'jookseb' – *løb* 'jooksis' – *er løbet* 'on jooksnud'; tugev)

*skyde* 'tulistama' – *skyder* 'tulistab' – *skød* 'tulistas' – *har skudt* 'on tulistanud'; tugev)

*straffe* 'karistama' – *straffer* 'karistab' – *straffede* 'karistas' – *har straffet* 'on karistanud'.

Taani keeles on ka refleksiivsed verbid, mis moodustatakse sufiksi -(*e*)*s* abil: näiteks *møde* 'kohtama' – *mødes* 'kohtuma'.

## Sõnavara

Enamik taani keele sõnu on genuiinsed ehk põlised, pärinedes vanapõhja keelest. Põlissõnad on näiteks germaani algkeeleni tagasi ulatuvad *mand* 'mees', *kvinde* 'naine', *hund* 'koer', *hjem* 'kodu', *gård* 'õu', *rød* 'punane' ning Skandinaavia keeltele eriomased *barn* 'laps' ja *skov* 'mets'.

Et saksa ja inglise keel on taani keele sugulaskeeled, tulevad paljud taani keele sõnad nende keelte oskajatele tuttavad ette. Näiteks sõnad *have*, *over*, *under*, *for* ja *kat* langevad nii tähenduselt kui ka kirjapildilt (kuid mitte häälduselt) peaaegu kokku ingliskeelsete sõnadega. Taani keele sõna *by* 'linn' esineb mitmes Inglismaa kohanimes (näiteks Whitby, Selby).

Põhiarvsõnad ühest kahekümneni on *en*, *to*, *tre*, *fire*, *fem*, *seks*, *syv*, *otte*, *ni*, *ti*, *elleve*, *tolv*, *tretten*, *fjorten*, *femten*, *seksten*, *sytten*, *atten*, *nitten* ja *tyve*. 40-st suuremate arvude puhul kasutatakse osalt kahekümnendsüsteemi.

Sõnavaras on palju laene saksa, inglise, prantsuse ja teistest keeltest.

Taani õigekeelsussõnaraamatus on umbes 55 000 sõna. Kokku on taani keeles teada umbes 2,5 miljonit sõna. Sõnade suur arv tuleneb liitsõnade rohkusest.

## Keelenäide

### Meieisapalve

*Fader Vor! Du, som er i Himlen.*

*Helliget vorde dit navn.*

*Komme dit rige.*

*Ske din vilje,*

*som i Himlen så og på jorden.*

*Giv os i dag vort daglige brød.*

*Og forlad os vor skyld,*

*som og vi forlader vore skyldnere,*

*Og led os ikke i fristelse, men frels os fra det onde.*

*(Thi dit er riget og magten og æren i evighed). Amen.*

### Inimõiguste ülddeklaratsiooni artikkel 1

*Alle mennesker er født frie og lige i værdighed og rettigheder. De er udstyret med fornuft og samvittighed, og de bør handle mod hverandre i en broderskabets ånd.*

## Ajalugu

Taani keele ajalugu jaguneb kaheks perioodiks: vanataani keel (9.–15. sajand) ja uustaani keel (alates 16. sajandist).

Vanimad keelemälestised on 9.–11. sajandist pärinevad raidkirjad (nooremad ruunid). 13.–14. sajandist on säilinud ladina kirjas käsikirjad, mis kujutavad endast piirkondlikke seadusi.

Esimene taanikeelne trükitud raamat ilmus 1495. aastal.

Kuulsamad taani keeles kirjutanud kirjanikud on filosoof Søren Kierkegaard, muinasjutukirjutaja Hans Christian Andersen ja näitekirjanik Ludvig Holberg. Nobeli kirjandusauhinna on saanud Karl Adolph Gjellerup ja Henrik Pontoppidan (koos 1917) ning Johannes Vilhelm Jensen (1944).

## Taani keelepoliitika

 *Pikemalt artiklis Taani keelepoliitika*
Taani tänapäevane keelepoliitika on ametlikult märkimisväärselt liberaalne ja *laissez-faire*. Taani keelt ei peeta riigi sees ohustatud keeleks ning seetõttu ei ole nähtud vajadust taani keele staatust eraldi seadusega kaitsta. Taani keelel on olnud Taani kuningriigis koloniaalkeele staatus, mille kõrval on ametlik staatus antud 1948. aastal fääri keelele ning Gröönimaal 1979. aastal grööni keelele. Alates 2009. aastast on grööni keele läänegrööni murre Gröönimaa ainus ametlik keel. Eraldi on Taanis kaitstud ka ajalooliste saksa vähemuste õigused.

Kuigi puudub keelekasutust reguleeriv seadustik, on keeleküsimus tõstetud esile hariduse ja integratsiooni valdkonnas, kus ametlikust seisukohast hoolimata on keelekasutus tugevalt reglementeeritud. Kui need alad välja jätta, on liberaalne keelepoliitika üldiselt soosinud keeleprobleemidele lahenduse leidmist kohalikus kontekstis.

## Viited

## Välislingid

* Taani nimede kirjutus ja hääldus EKI teatmikus