Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Sünteetiline evolutsiooniteooria

**Sünteetiline evolutsiooniteooria** on bioloogias 1930. aastatel välja kujunenud neodarvinistlik teooria, misläbi ühendati Charles Darwini loodusliku valiku teooria (mis seletab liikide evolutsiooni) Gregor Mendeli geneetikateooriaga (mis tegeleb pärilikkusega). Sellega sai evolutsiooniteooria aluseks populatsioonigeneetika.

Tähtsamate teadlaste seas, kelle uurimused aitasid kaasa sünteetilise evolutsiooniteooria kujunemisele, olid Ronald Fisher, Theodosius Dobzhansky, J. B. S. Haldane, Sewall Wright, Julian Huxley, Ernst Mayr ja George Gaylord Simpson.

Sünteetilise evolutsiooniteooria kujunemine muutis neodarvinismi enam kui pooleks sajandiks bioloogia valdavaks lähenemisviisiks.

## Ajalugu

Mendeli seadused taasavastati 1900. Oli aga lahkarvamusi selle suhtes, millisele muutlikkusele looduslik valik toimib. Biomeetria koolkond, mille eesotsas oli Karl Pearson, lähtus Darwini mõttest, et evolutsiooni seisukohast mängivad rolli väikesed erinevused. Mendeliaanide koolkond, mille eesotsas oli William Bateson, leidis aga, et Mendeli uurimus tõi välja evolutsioonimehhanismi suurte erinevuste korral.

Lõpuks lahendas selle probleemi Ronald Fisher, kes 1918 avaldas artikli "On the correlation between relatives on the supposition of Mendelian inheritance", milles ta mudeli abil näitas, kuidas katkeline muutlikkus võib olla paljude lookuste toime tulemus. Seda peetakse üldiselt sünteetilise evolutsiooniteooria alguseks.

## Sünteetilise evolutsiooniteooria seisukohad

Sünteetilise evolutsiooniteooria järgi selle 1930. ja 1940. aastateks väljakujunenud kujul tekib geneetiline muutlikkus populatsioonides juhuslikult mutatsioonide tõttu (praegu teatakse, et mutatsioone tekitavad vead DNA replikatsioonis) ja rekombinatsiooni tõttu (see on homoloogiliste kromosoomide ristsiire meioosi ajal). Evolutsioon seisneb põhiliselt alleelisageduste muutumises põlvkondade lõikes geenitriivi, geenisiirde ja loodusliku valiku tagajärjel. Liigiteke leiab aset järk-järgult, kui populatsioonid geograafiliste barjääride tõttu reproduktiivselt isoleeruvad.

## Edasine areng

Pärast esialgset väljakujunemist 1930. ja 1940. aastatel on sünteetilise evolutsiooniteooria areng jätkunud. Märkimist väärib niinimetatud Williamsi revolutsioon pärast seda, kui George C. Williams 1960. aastatel tuli välja geenikeskse vaatega evolutsioonile.

XX sajandi lõpust alates on aga sünteetiline evolutsiooniteooria ehk neodarvinism saanud olulise kriitika osaliseks. Välja on kujunenud nn laiendatud süntees, mis rajab uue paradigma evolutsiooniteoorias. Paljud darvinistliku sünteetilise evolutsiooniteooria seisukohad on sellega kas ümber lükatud või on need üldisema teooria erijuhtudeks.

## Vaata ka

* populatsioonigeneetika

## Kirjandust

* Mayr, E. (2004). 80 aastat vaatlusi evolutsioonimaastikul. *Akadeemia* 12 (189), 2596–2603. (Eesti keelde tõlkinud Kalle Hein.)

## Viited
# Evolutsiooniline epistemoloogia

**Evolutsiooniline epistemoloogia** (inglise *evolutionary epistemology*) on tunnetuse käsitamine evolutsioonilise protsessina. Evolutsioonilise epistemoloogia puhul lähtutakse kas darvinismist või mõnest muust – nt neolamarkistlikust – evolutsiooniteooriast.

## Vaata ka

* geneetiline epistemoloogia
* sotsiaaldarvinism

## Viited
# Evolutsiooniline mänguteooria

**Evolutsiooniline mänguteooria** on mänguteooria haru, mis käsitleb erinevate käitumisviiside "ellujäämist" konkurentsis ja tekkivaid tasakaalulisi lahendeid.

See on eraldi uurimissuund alates John Maynard Smithi töödest. Ta oli suuna rajaja, rakendades 1970. aastatel mänguteooriat bioloogias. Tema klassikaline teos "Evolution and the Theory of Games" ilmus 1982. aastal.

Evolutsioonilist mänguteooriat on kasutatud laialt inimese käitumise seletamiseks, sealhulgas altruismi, õiglustunnetuse, ühisvara jagamise, empaatia, inimkultuuri, moraalse käitumise, eraomandi ja sotsiaalsete normide selgitamiseks. Teooriat on kasutatud ka loomade käitumise uurimisel.
# Evolutsiooniline lingvistika

**Evolutsiooniline lingvistika** on sotsiobioloogiline lähenemine keele uurimisele. Evolutsioonilingvistid uurivad keeleteadust evolutsioonibioloogia ja evolutsioonipsühholoogia haruna. See lähenemisviis on tihedalt seotud ka evolutsiooniantropoloogia, kognitiivse lingvistika ja biolingvistikaga. Keelt uuritakse looduslikust aspektist, täpsemalt bioloogilist keele teket ja arengut. Evolutsioonilingvistika vastandub humanistlikule strukturaallingvistikale.
# Fülogeenia

**Fülogeenia** ehk **fülogeneetika** on evolutsiooniteooria üks osa, mis uurib teatud liigi, perekonna või kõrgema taksonoomilise üksuse põlvnemist (fülogeneesi) ja üksikelundite, elundkondade ajaloolist arengut. Fülogeenia abistavateks harudeks on muu hulgas paleontoloogia, fülogeneetiline süstemaatika ja võrdlev anatoomia.

Fülogeenia uurimisobjektiks on fülogenees.
# Aretus

**Aretus** ehk **aretamine** on populatsioonide, liinide, rasside ja sortide mõjutamine kunstliku valiku, ristamise ning mutatsioonide esilekutsumise teel.

Aretuse eesmärk on tavaliselt vabanemine soovimatutest tunnustest või soovitud tunnuste esilekutsumine või kinnistamine.

Taimede kontekstis räägitakse sordiaretusest, loomade kontekstis tõuaretusest.

## Vaata ka

* aretusmeetod
* aretusorganisatsioon
* aretusprogramm
* aretusväärtus
# Paleontoloogia

Paleontoloogia tegeleb paljuski kivististe uurimisega. Trilobiidi kivistis Eestis, mille kogus Lembit Sarv
**Paleontoloogia** on bioloogia ja geoloogia piirteadus, mis uurib taimede (paleobotaanika) ja loomade (paleozooloogia) jäänuseid (kivistisi) ning teeb nende põhjal kindlaks ammu elanud organismide kuju, ehituse, arengu, sugulussuhted ja eluviisid.

Sõna "paleontoloogia" tuleb kreeka keelest: παλαιός, palaios, ehk "vana, muistne, iidne", ὄν, on (gen. ontos), ehk "olev" ja λόγος, logos, ehk "mõiste, õpetus" – kivististeteadus.

Eesti paleontoloogid uurivad muu hulgas ordoviitsiumi ja siluri ajastu käsijalgseid, trilobiite ja muid selgrootuid loomi, devoni ajastu kalu ning kvaternaari ajastu taimede õietolmu.

## Vaata ka

* Paleontoloogia mõisteid
* Paleobotaanika
# Sotsiobioloogia

**Sotsiobioloogia** (inglise *sociobiology*) on neodarvinistlik teooria, mis püüab seletada organismide sotsiaalsete suhete päritolu loodusliku valiku kaudu.

Sotsiobioloogia rajajateks on William Donald Hamilton ja Edward Wilson. Nimetus sai tuntuks E. Wilsoni raamatu "Sociobiology: The New Synthesis" kaudu. Wilson toetus seejuures põhiliselt koloniaalsete putukate (eriti kiletiivaliste, sealhulgas sipelgate) kohta tehtud uuringutele. W. Hamilton esitas matemaatilise mudeli, mis võimaldas altruismi teket taandada individuaalsele looduslikule valikule, ning ühtlasi seletada, miks putukate hulgas just kiletiivalistel esineb koloniaalseid liike.

## Vaata ka

* sotsiaaldarvinism
# Taksis

**Taksis** ehk **suunatud liikumine** on nähtus, kus loomorganism või mikroorganism liigub mingi (välis)ärriti suunas (positiivne taksis) või sellest eemale (negatiivne taksis). Mõnikord räägitakse ka polariseerivast taksisest, mis tähendab vastava organismi mingi kehaosa püüdu pöörduda ärriti suhtes.

Looduses esineb arvukalt erinevaid taksiseid, neist levinumad on termotaksis, geotaksis, fototaksis, kemotaksis ja reotaksis.

## Vaata ka

* prototaksis (Ivan Wallini mõiste)
* tropism
# Takson

**Takson** ehk **mest** on taksonoomilisse üksusesse kuuluvate organismide kogum.

Takson on taksonoomia põhimõiste ning organismide süstemaatika üksus. Põhiline taksonoomiline üksus on liik, peamised liigisisesed üksused on alamliik, teisend ehk varieteet, alamteisend ja vorm. Liigist kõrgemad üksused on perekond, sugukond, selts, klass ja hõimkond.

Taksoneiks on näiteks liik metsvint (*Fringilla coelebs*), sugukond nelgilised (*Caryophyllaceae*).

**Taksoneiks** nimetatakse ka muldade klassifikatsiooni ühikuid.

## Vaata ka

* eestikeelsed liiginimed
* sort

## Viited
# Domeen (bioloogia)

Taksonoomia
**Domeen** (*Regio*) on bioloogias praeguse seisuga kõrgeim taksonoomiline kategooria, üks eluslooduse suurjaotusi. Domeeni mõiste võttis 1990. aastal kasutusele molekulaarbioloog Carl Woese, kes jaotas eluslooduse kolmeks domeeniks: eukarüoodid, bakterid (ehk eubakterid) ja arhed. Enne seda jaotati elusloodus kaheks suureks rühmaks (prokarüoodid ja eukarüoodid).

Uurides prokarüootsete organismide rRNA 16s subühikuid, näitas Woese, et osa prokarüoote on teistest silmnähtavalt erinevad ning paljude tunnuste alusel fülogeneetiliselt isegi lähedasemad eukarüootidele. Nende andmete põhjal postuleeris ta, et eukarüoodid ja arhed pärinevad ühisest eellasest ja bakterid on fülogeneetiliselt varem lahknenud, mistõttu prokarüootide rühm pole monofüleetiline võrreldes eukarüootidega. Hilisemad uuringud kinnitasid seda arvamust (näiteks arhede ja eukarüootide rakumembraani biokeemiline koostis ja viburi ehitus on sarnasem kui bakteritel ja arhedel). Bakterite ja arhede vahelisi erinevusi on veel – DNA replikatsiooni- ja transkriptsioonimehhanismid arhedel ja bakteritel on erinevad, näiteks koosneb bakterite RNA-polümeraas vaid 4 subühikust, samal ajal kui arhedel koosneb RNA-polümeraas 16 subühikust, mis on tunduvalt sarnasem eukarüootidele. Lisaks esineb arhedel DNA pakkevalke – histoone, mida seni oli omaseks peetud vaid eukarüootidele. Sellest tulenevalt tehti ettepanek võtta kasutusele riigist kõrgem takson ning jaotada elusloodus kolmeks domeeniks. Selline klassifikatsioon võeti kiiresti omaks ja on praegu valdav.

Domeenid elu puul
Kolme domeeni kontseptsiooni on kritiseeritud viidates sellele, et arhede ja bakterite genoom on küllaltki sarnane ja muud biokeemilised erinevused on võib-olla ületähtsustatud. Viimasele väitele ei ole seni siiski piisavat kinnitust.

Kuigi viirustel pole eluslooduse jaotamise süsteemis (seni veel) kohta, on vahel välja pakutud võimalust lisada elu puule neljas haru, mis hõlmaks mõningaid viirusi. Sellisteks väideteks on andnud alust mõnede suurte ja keeruliste viiruste leidmine (nt 1992. aastal avastatud *Mimivirus* ja 2010. aastal tuvastatud *Megavirus*). Kirjanduses on viirusi käsitletud mõnikord rühmana "rakutud" (*Acellularia*).

Domeenist ühe astme võrra madalam taksonoomiline kategooria on riik.

## Vaata ka

* taksonoomia
* evolutsioon

## Välislingid

* Inimese positsioon elupuus
* Woese ja teiste artikkel, milles tehti ettepanek jaotada elusloodus kolmeks domeeniks (*inglise keeles*)
# Nomenklatuurikoodeks

**Nomenklatuurikoodeks** (inglise keeles *nomenclature code* või *code of nomenclature*) on bioloogiliste taksonite nimetamist reguleeriv ja taksonite süstematiseerimist korraldav reeglistik, mis on välja töötatud mitme suure organismirühma jaoks.

Eraldi nomenklatuurikoodeksid on järgmistel suurrühmadel:

* loomadel – loomade rahvusvaheline nomenklatuurikoodeks (International Code of Zoological Nomenclature (ICZN));
* taimedel (sh seened ja tsüanobakterid) – taimede ja seente rahvusvaheline nomenklatuurikoodeks (International Code of Botanical Nomenclature (ICBN));
* kultuurtaimedel – kultuurtaimede rahvusvaheline nomenklatuurikoodeks (International Code of Nomenclature for Cultivated Plants, Cultivated Plant Code, ICNCP));
* taimeassotsiatsioonidel – taimeassotsiatsioonide rahvusvaheline nomenklatuurikoodeks (International Code of Phytosociological Nomenclature);
* bakteritel – bakterite rahvusvaheline nomenklatuurikoodeks (International Code of Nomenclature of Bacteria (ICNB));
* viirustel – viiruste taksonoomia rahvusvaheline komitee (International Committee on Taxonomy of Viruses (ICTV)).

Nomenklatuurikoodeks ei käi rahvuskeelsete teaduslike taksoninimetuste kohta.

## Vaata ka

* eestikeelsed liiginimed
# Augustin Pyrame de Candolle

Augustin Pyrame de Candolle
**Augustin Pyrame de Candolle** (on kasutatud ka nimekuju **Augustin Pyramus de Candolle**; 4. veebruar 1778 Genf – 9. september 1841) oli Šveitsi botaanik.

Pärast Genfi ülikooli lõpetamist siirdus ta Pariisi, kus 1799 avaldas neljaosalise teose "Plantarum historia succulentarum" ja 1802 "Astragalogia". Nendega pälvis ta Georges Cuvier' ja Jean-Baptiste Lamarcki tähelepanu.

Ta oli esimene, kes sõnastas olelusvõitluse, mida ta nimetas "looduse sõjaks". Nimelt kirjutas ta, et taimed on üksteisega sõjas, mille all pidas ta silmas võitlust valguse, toitainete ja teiste loodusressursside pärast. Need tema vaated mõjutasid ka Charles Darwinit.

Aastatel 1803–1815 kirjutas ta Lamarcki üleskutsel Prantsuse taimestikust ("Flore française") põhjaliku ülevaate. Selle suurtöö kokkuvõtlikus teoses "Principes élémentaires de botanique" kirjeldas ta oma taimeklassifikatsiooni uusi põhimõtteid, mis järgisid Linné kunstliku süsteemi asemel võimalikult loomulikke põhimõtteid.

1804 sai ta Pariisis meditsiinidoktoriks. Seejärel avaldas ta uurimuse "Essai sur les propriétés médicales des plantes" ja 1806 uurimuse "Synopsis plantarum in flora Gallica descriptarum". Prantsusmaa valitsuse palvel veetis ta järgmise 6 aasta suved botaanika- ja põllumajandusuuringutes kõikjal Prantsusmaal. Uuringute tulemused avaldas ta 1813 teoses "Théorie élémentaire de la botanique" ("Botaanika algteooria"). 1807 määrati ta Montpellier' ülikooli arstiteaduskonna botaanikaprofessoriks. 1810 asutati samas ülikoolis loodusteaduskonna botaanika õppetool, kus ta töötamist jätkas. 1816 naasis ta oma sünnilinna Genfi ja 1817 kutsus Genfi kantonivalitsus ta äsjaloodud loodusajaloolase ametikohale. Genfis töötas ta surmani ja oma ülejäänud elu pühendas ta endaloodud taimeklassifikatsiooni täiustamisele.

Tema tuntuim teos oli "Prodromus Systematis Naturalis Regni Vegetabilis", millest ta jõudis enne surma välja anda 7 köidet. Teose lõpetas tema poeg Alphonse Pyrame de Candolle.

Tema kirjeldatud taksonite juurde märgitakse autorilühend **DC.**.
# John Lindley

| John Lindley |
| --- |
|  |
| Sünniaeg |
5. veebruar 1799 |
| Surmaaeg |
1. november 1865 (66-aastaselt) |
| Amet |
botaanik, toimetaja |
| [muuda Wikidatas] |

**John Lindley** (8. veebruar 1799 – 1. november 1865) oli inglise botaanik.

John Lindley
Tema kirjeldatud liikide juurde märgitakse autorilühendina "**Lindl.**".
# Palünoloogia

**Palünoloogia** on teadusharu, mis tegeleb tolmuterade määramise ja uurimisega.

Palünoloogias analüüsitakse lisaks õietolmule ka muid taimseid mikrojäänuseid (õhulõhesid, trihhoome) või setetes säilinud organismirühmi (rohe- ja ränivetikad, juurjalgsed, vesikirbud, dinoflagellaadid).

## Palünoloogia Eestis

Palünoloogia alguseks Eestis peetakse 1924. aastat, mil palünoloogia rajaja Lennart von Post (**L.Post**) määras Kunda leiukohast võetud proovi.

## Viited
# Morfoloogia (bioloogia)

**Morfoloogia** on bioloogia haru, mis tegeleb organismide ja nende osade kuju uurimisega.

## Morfoloogia harud

* Funktsionaalne morfoloogia uurib organismide ja nende osade kuju seos nende funktsioonidega.
* Eksperimentaalne morfoloogia uurib katseliselt välistegurite mõju organismide struktuurile.

## Morfoloogia ja taksonoomia

Enamik taksoneid erineb keha- või selle osade kujult teistest taksonitest. Taksonoomiliselt lähedased liigid erinevad üksteisest vähem kui taksonoomiliselt kauged liigid, kuigi on erandeid. Näiteks võivad väga erineva päritoluga liigid muutuda kujult üksteisesarnaseks evolutsiooni või mimikri tulemusel. Samuti võivad välimuselt eri liikidena paistvad organismid või populatsioonid olla geneetiliselt siiski samast liigist.

## Vaata ka

* anatoomia
* loomamorfoloogia
* morfogenees
* taimemorfoloogia
# Suguelundid

Kimalaseliikide välissuguelundid. Vasakul *Bombus alpinus*, paremal *Bombus polaris*
**Suguelundid** on reproduktiivelundkonna elundid, mille ülesandeks on soo jätkamine. Suguelundites tekivad ja valmivad sugurakud. Kuna suguelundid on oma asukoha tõttu kuseelunditega tihedalt seotud, vaadeldakse neid anatoomilise tervikuna.

## Mehe suguelundid

 *Pikemalt artiklis Mehe suguelundid*

Mehe sisesuguelundid on munandid, munandimanused, seemnejuhad, seemnepõiekesed, eesnääre ja sugutisibulanäärmed. Välissuguelundid on suguti ja munandikott.

Munandid (testis) on mehe sugunäärmed, milles tekivad mehe sugurakud – spermid – ja produtseeritakse meessuguhormoone. Munandid on ploomikujulised pisut lamendunud paariselundid, mis paiknevad kõhuõõnest väljaspool munandikotis ja on teineteisest eraldatud munandikoti-vaheseinaga. Munandis paiknevates seemnetorukestes toimub meessugurakkude ehk spermide areng, seemnetorukeste vahemikkudes aga produtseerivad näärmerakud meessuguhormooni.

## Naise suguelundid

 *Pikemalt artiklis Naise suguelundid*

Naise sisesuguelundid on munasarjad, munajuhad, emakas ja tupp. Välissuguelundid on häbemekink, kõdisti, suured häbememokad ja väikesed häbememokad, mida koos nimetatakse häbemeks.

## Vaata ka

* Mehe suguelundid
* Naise suguelundid
* Neeru-sugusegmendid
# Embrüoloogia

**Embrüoloogia** (*embryon* ladina 'loode' ja *logos* 'õpetus') ehk **arenemisõpetus** ehk **lootelugu** on teadus loote arenemisest, mis algab munaraku viljastamisega ja lõpeb sündimisega või väljumisega lootekestadest (roomajad ja linnud). Embrüoloogia kui bioloogia osa uurib sugurakke, viljastumist ja loote arengut.

## Ajalugu

Inimese loote arengu vastu tundsid huvi ja võrdlesid seda loomade, eriti kana embrüo arenguga juba Hippokrates ja Aristoteles. William Harvey tõestas 1651, et kõik loomad arenevad munast, Regnier de Graaf avastas 1672 Graafi folliikulid, Antony van Leeuwenhoek avastas 1677 aastal spermatosoidi. 1827 aastal avastas Karl Ernst von Baer imetajate munaraku.

Omaette teaduseks kujunes embrüoloogia 18. sajandi teisel ja 19. sajandi esimesel poolel seoses Kaspar Friedrich Wolffi ja Karl Ernst von Baeri uurimustega.

## Vaata ka

* Terminologia Embryologica
# Kromosoomistik

Naise kromosoomistik (Y-kromosoom puudub).

**Kromosoomistik** ehk **karüotüüp** on kromosoomide kogum indiviidi keha- või generatiivse raku tuumas.

Õpetust kromosoomistikust nimetatakse **karüoloogiaks**.

Kromosoomistik võib sisaldada erineva arvu liigiomaseid kromosoomikomplekte – näiteks ühekordne (haploidsus), kahekordne (diploidsus) või rohkemakordne (polüploidsus).

Inimese kromosoomistik sisaldab 46 kromosoomi: naistel 44+XX ja meestel 44+XY. Inimahvidel on 48 kromosoomi.

Karüogrammis (kromosoomistiku pilt) on kromosoomid korrastatud kujul (kromosoomid on paarides ja ritta seatud suuruse järgi). Kromosoomistiku värvimise põhjal eristatakse klassikalist karüogrammi ja spektraalset karüogrammi (SKY tehnika).

## Ajalugu

Kromosoomid avastas šveitsi botaanik Karl Wilhelm von Nägeli 1842 taimerakkudes. Loomadel, täpsemalt salamandril kirjeldas kromosoome esimest korda mitoosi avastaja, saksa bioloog Walther Flemming 1882. Termini "kromosoom" leiutas saksa anatoom Heinrich Wilhelm Waldeyer 1888. 20. sajandi alguses võeti omaks, et kromosoomid on geenide kandjad.

## Vaata ka

* Molekulaarbioloogia ja geneetika mõistete loend

## Viited
# Rakubioloogia

Närvirakukimpude areng *Pseudopallene* mereämblikul.
**Tsütoloogia** ehk **rakubioloogia** ehk **rakuteadus** ehk **rakuõpetus** (κύτος, *kytos* – 'rakk', *logos* – õpetus) on bioloogia haru, milles mikroskoobi ja molekulaarbioloogiliste meetodite abil uuritakse rakkude ehitust ja elutegevust, et mõista bioloogilisi protsesse rakutasandil.

Peatähelepanu pööratakse raku kompartmentide, organellide ja teiste tähtsate koostisosade, nagu plasmamembraani, taimerakukesta ja tsütosooli uurimisele. Teised huvivaldkonnad on raku jagunemine, apoptoos, diferentseerumine, rakkudevaheline "kommunikatsioon", raku motiilsus ja rakukontaktid eukarüootidel.

Tsütoloogia on tihedas kontaktis biokeemia, molekulaarbioloogia, füsioloogia, arengubioloogia, botaanika, zooloogia ja immunoloogiaga. Peale selle on tsütoloogia seotud praegu aktuaalse kloonimise teemaga.

## Liigitus

Tsütoloogia liigid on järgmised:

* tsütomorfoloogia – rakkude ehitusega seotu uurimine
* tsütofüsioloogia – rakkude talitlusega seotu uurimine
* tsütogeneetika – rakkude pärilikkusega seotu uurimine
* tsütopatoloogia – rakkude talitlusest tekkida võivate anatoomilis-füsioloogiliste seisunditega seotu uurimine ning raviviiside välja töötamine

#### Tsütopatoloogia

Meditsiiniteaduse kaudu teatakse tsütopatoloogiat kui teadusharu, mis uurib, klassifitseerib ning diagnoosib ja püüab kaasaegseid tehnikaid, meetodeid ning medikamente kasutades kõrvaldada tekitatud ja/või tekkinud rakumuutusi loomadel, lindudel jpt.

##### Kliiniline tsütopatoloogia

Kliiniline tsütopatoloogia on laborimeditsiini allharu, mis tegeleb valdavalt haiguste diagnoosimisega rakutasandil.

## Ajalugu

* 1665 – Robert Hooke välmis raku tähistamiseks sõna *cella* ('kambrike'), olles ühe maailma esimese mikroskoobi abil avastanud ja üles joonistanud rakud pudelikorgi, hiljem sõnajala ja huulheina koes.
* 1672 – Nehemiah Grew väitis, et rakud tekivad ja kasvavad nagu õhumullid kerkivas saiataignas.
* 1674–1700 – Antoni van Leeuwenhoek avastas suu- ja soolebakterid, parasiitidest ainuraksed ja tuumaga punased verelibled.
* 19. sajandi alguses vaadeldi rakku taimeelundite elementaarüksusena (Franz Julius Ferdinand Meyen).
* 1838 – Matthias Jacob Schleiden väitis, et kõik taimed koosnevad rakkudest. Samal aastal laiendas Theodor Schwann seda väidet loomadele. Ta tegi kindlaks, et rakku peab ümbritsema membraan ning et iga kude koosneb teatud liiki rakkudest.
* 1839 – Theodor Schwann näitas, et loomad ja taimed koosnevad rakkudest.
* 1845 – ilmus Karl Theodor Ernst von Sieboldi raamat, milles ta esitas kõiki algloomi (protiste) üherakuliste organismidena ning näitas sellega, et rakud võivad elada üksteisest sõltumatult.
* Samal ajal kummutasid Louis Pasteur ja teised teooria, mille kohaselt rakud võivad spontaanselt (isetärkamise teel) tekkida orgaanilisest eluta ainest.
* 1855 – Rudolf Virchow kinnitas patoloogia alal Meyeni teooriat, et iga rakk tekib teisest rakust (*omnis cellula e cellula*).

## Vaata ka

* Tsütopatoloogia
* Tsütokinees

## Kirjandus

* Toivo Maimets, Sulev Kuuse (koostajad). *Rakubioloogia*. Tartu, 2018. ISBN 978-9949-77-773-0 (Raamatu saab ka veebis alla laadida

## Viited
# Metabolism

**Metabolism** (kreeka keeles μεταβολή *metabolē* 'muutus') ehk **aine- ja energiavahetus** tähendab organismis aset leidvaid sünteesi- ja lagundamisprotsesse. Metabolism on kõikide elusorganismide rakkudes toimuvate keemiliste reaktsioonide, mille osalusel toimuvad elusrakkudes keemilise energia protsessid, tulem. Terves organismis on sünteesi- ja lagundamisprotsessid omavahel tasakaalus. Oluline osalejamolekul metabolismis on vesi. Metabolism hõlmab biokeemilisi reaktsioone näiteks selliste orgaaniliste molekulidega nagu:

* rasvhapped
* süsivesikud
* valgud
* aminohapped
* ensüümid
* hormoonid
* vitamiinid
* ravimid
* toksiinid jpt.

Ainevahetuse moodustavad kaks vastandprotsessi – katabolism ja anabolism.

## Vaata ka

* ainevahetushaigused
* ainevahetusjäägid
* glükolüüs
* kometabolism
* makroergilised ühendid
* toitumistüübid

## Viited

## Välislingid

* Citizendiumi artikkel
* (Video inglise keeles)