# Kapibaara

| Kapibaara |
| --- |
|   |
| Kaitsestaatus |
|  Soodsas seisundis  (IUCN 3.1) |
| Taksonoomia |
| Riik |
Loomad *Animalia*  |
| Hõimkond |
Keelikloomad *Chordata*  |
| Klass |
Imetajad *Mammalia*  |
| Selts |
Närilised *Rodentia*  |
| Sugukond |
Merisigalased *Caviidae*  |
| Perekond | *Hydrochoerus*  |
| Liik | **Kapibaara**  |
| Binaarne nimetus |
| Hydrochoerus hydrochaeris Linnaeus, 1766 |
|  Kapibaara levila |

**Kapibaara** (*Hydrochoerus hydrochaeris*) ehk **veesiga** on poolveelise eluviisiga maailma suurim näriline.

## Taksonoomia

Kapibaarad kuuluvad loomariigis keelikloomade hõimkonda, imetajate klassi, näriliste seltsi, merisigalaste sugukonda ja veesigade perekonda.

## Levila

Kapibaarad on levinud eelkõige Lõuna-Ameerika mandril. Kõige rohkem leidub neid Panamas, Colombias, Venezuelas, Guyanas, Peruus, Brasiilias, Paraguays, Kirde-Argentinas ja Uruguays. 1960. aastatel transporditi kapibaarasid ka Jaapani loomaaedadesse. Kuna kapibaarad on olemuselt tagasihoidlikud, kuid sotsiaalsed loomad, muutusid nad loomaaedades väga populaarseteks. Neile ehitati isegi spetsiaalsed kuumaveeallikad, mida kapibaarad Jaapani loomaaedades siiani kasutavad.

## Arvukus

Kapibaarade täpne arvukus ei ole teada, küll aga on nende populatsioon stabiilne ja liik ei ole ohustatud.

## Eluiga

Kapibaarade maksimaalne eluiga looduses on kuni 7 eluaastat. Nende eluiga kinnistes tingimustes (nt loomaaias või koduloomadena) võib ulatuda kuni 12 eluaastani.

## Põlvnemine

Kapibaarade esivanemad arenesid välja umbes 80 miljonit aastat tagasi Aafrikas. Lõuna-Ameerika mandrile jõudsid nad 40 miljonit aastat hiljem. Kuna Lõuna-Ameerika oli veel kiskjate poolt asustamata, võimaldas see kapibaaradel kasvada. Teised kapibaarade sugukonda kuuluvad närilised on suuruselt palju väiksemad, sest väike suurus võimaldab kiskjate eest kergemini peituda. Samuti võib kiskjale väikse närilise püüdmine tunduda vähem praktilisemana.

## Välimus

Kapibaara sarnaneb hiiglasliku suurepealise meriseaga. Kapibaara tüvepikkus saba rudimendist peani on 100–130 cm (vahel kuni 150 cm), õlakõrgus üle 50 cm ning kehamass 35–66 kg. Kapibaara kehakuju on jässakas ja jäme. Tavaliselt on emased liigiesindajad isastest pisut suuremad.

Poolveelise eluviisiga loomadele omaselt asuvad kapibaara ninasõõrmed, kõrvad ja silmad pealael, sest nii on ujumise ajal ümbritsevate häälte, lõhnade ja liikumiste tajumine kordades teravam. Isastel kapibaaradel asetsevad silmade esisel alal lõhnanäärmed, mille abil nad märgistavad territooriumi ning suhtlevad liigikaaslastega. Samas piirkonnas elavatel hiidsaarmastel on samuti pealael asetsevad meeleelundid, kuid erinevalt kapibaaradest on neil jäsemeteks lestad. Kapibaaradel on varvaste vahel väikesed ujulestad ning nende keha katavad roostepruunid harjased karvad.
Kapibaarade karvkate on õhuke ja traatjas, ning selline karvastik aitab kapibaaradel veest välja tulles kergelt kuivaks raputada. Nagu teistel närilistel kasvavad kapibaarade hambad terve elu. Hammaste lihvimiseks närivad nad erinevaid vee- ja rohttaimi.

Kapibaara esijäsemed on lühemad kui nende tagajäsemed, mistõttu istuvad kapibaarad sageli sarnaselt koertega. Kapibaara mõlemal esijalal on neli varvast, tagajalgadel aga kolm ning igal varbal on tugev sõrataoline küünis. Erinevalt teistest närilistest ei suuda kapibaarad toitu kahe esimese jäseme vahel hoida.

## Värvus

Kapibaara karv on värvuselt punakaspruun. Kõhul lisandub karvale pisut kollakas varjund ning mõnedel isenditel on näol mustjad varjundid.

## Eluviis

Kapibaarad Tietê jõe kaitsealal São Paulo osariigis Brasiilias
Kapibaarad elavad jõgedeäärsetes kõrge rohuga märgaladel Panamast Argentinani. Nad pesitsevad jõgede, järvede, tiikide, soode ja mägede ümbruses ning veedavad suurema osa ajast tihedas taimevõpsikus. Kapibaarad on head ujujad ja sukeldujad ning nad toituvad mitmesugustest veetaimedest. Kapibaarad elavad karjas, mille suurus on 40 isendi ringis. Mõnel juhul võib karja suurus ulatuda kuni 100 loomani. Aastas võib kapibaaradel olla kuni kolm pesakonda. Pärast nelja kuu pikkust rasedust toob emane ilmale keskmiselt 2–4 hästiarenenud nägijat poega.

Kapibaarade tegutsemisaega mõjutab kiskjate aktiivne aeg, mistõttu tegutsevad nad eelkõige ehal ja koidiku ajal. Päeva jooksul meeldib kapibaaradele magada, mille ajal valvab üks karja liige teisi ja vaatab, et ohtu ei oleks lähedal. Ohuolukorras sukelduvad kapibaarad vette ning peidavad end vee all. Kapibaarad suudavad vee all hinge kinni hoida kuni viis minutit.

## Suhtlemine

Sarnaselt merisigadega on kapibaarad sotsiaalsed loomad, ning seetõttu on soovitatud lemmikoomana võtta vähemalt kaks isendit. Vastasel juhul on tõenäoline, et kapibaara võib tunda stressi või langeda depressiooni.

## Häälitsused

Kapibaarad suhtlevad üksteisega erisuguste häälitsuste (nt piiksatuste, haukumise ja turtsumise) abil.

## Toitumine

Kapibaarad on herbivoorid. Nad toituvad peamiselt veetaimedest ning veekogude lähistel leiduvatest taimedest. Täiskasvanud kapibaarad võivad päeva jooksul süüa kuni 3,6 kg värsket rohtu. Tihti söövad kapibaarad ka oma väljaheiteid, sest need sisaldavad eelmise päeva toidu baktereid, mida on hiljem seedeprotsessi käigus kiudainete lagundamiseks tarvis.

## Paljunemine

Kapibaarade pesitsusaeg erineb sõltuvalt sellest, milliste elutingimustega paigas nad elavad ja kas piirkonnas leidub vastassoo esindajaid. Sageli paarituvad nad enne suuremaid vihmahooaegu. Kapibaara tiinus kestab tavaliselt 149–156 päeva. Emased saavad tavaliselt aastas ühe pesakonna, mis koosneb tavaliselt neljast kuni viiest pojast. Üks poeg kaalub keskmiselt 1,5 kg ning nende imetamisperiood kestab umbes 16 nädalat. Suguküpsuse saavutavad kapibaarad 15 kuu vanuselt.

## Ohud

Looduses ohustavad kapibaarasid jaaguarid, kaimanid ja anakondad ning nende järglastel on oht sattuda otselottide ja harpüiakotkaste küüsi. Kuigi kapibaarasid ei ohusta tänase seisuga väljasuremisoht väikese arvukuse tõttu, on nende liigi suurimaks ohuks inimene. Mõnedes piirkondades on kapibaarade jahtimine levinud: kapibaarasid kütitakse peamiselt liha ja naha jaoks, mida kasutatakse tekstiilitööstuses. Nagu enamiku vihmametsas pesitsevate liikide puhul, ohustab kapibaarasid ka vihmametsade hävimine.

## Kaitse

Tänapäeval on hakatud kapibaarasid koduloomadena kasvatama, mis omakorda suurendab nende arvukust. Ameerika Ühendriikide Texase, Pennsylvania ja New Yorgi osariikides on kapibaarade koduloomana pidamine legaalne, kuid enne looma võtmist on soovitatav võtta ühendust kohaliku omavalitsusega. Üldiselt on sobiv neid õues kasvatada, sest siseruumides kasvatamine on nende närimisvajaduse tõttu vaevarikas. Kapibaarad vajavad ligipääsu veekogule ning samuti meeldib neile päikese käes peesitada ja joosta. Kuna kapibaaradele on loomuomane häälitsemine, on neile võimalik õpetada erinevaid kutsungeid. Kuna liik ei ole agressiivne, on nad rahulikud koduloomad.

## Kapibaara ja inimtegevus

Kapibaarad on tänapäevani olulised jahiloomad, keda püütakse liha, naha ja rasva (mida kasutatakse eelkõige parfümeeriatööstuses) pärast. Kohati on neid ka põllumajandust kahjustava tegevuse pärast hävitatud. Viimase poole sajandi jooksul on kapibaarasid hakatud kasvatama koduloomadena.

2021. aasta augustis ilmusid ajalehtedes uudised kapibaaradest, kes olid tunginud Argentina ühte rikkasse linnaossa, kus nad järasid hooldatud muru, jätsid kõikjale väljaheiteid ning isegi kaklesid koertega. Hiljem tuli ilmsiks, et piirkonna näol oli tegu kunagise suure märgalaga, kus elutsesid vesiloomad.

Jaapanis on loodud kapibaarade põhjal loodud karikatuurne tegelane, kelle nimi on Kapibarasan.

## Viited

## Välislingid

* Kaivo Kopli. "Uruguays leiti tohutu, isegi autost raskema iidse närilise kivistis", Ärileht, 17. jaanuar 2008
* Capybara