Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Indonezijski jezik

| Indonežanski jezik Bahasa Indonesia |
| --- |
| Govori se u: | Indoneziji, Istočnom Timoru, jugoistočnoj Aziji i indonežanskoj dijaspori |
| Ukupno ljudi koji govore indonežanski jezik: | 140-220 miliona (17-30 miliona kao prvi jezik) |
| Jezička grupa: Klasifikacija: | austronezijski
 malajsko-polinezijski
  malajski jezici
   **indonežanski jezik** |
| Status jezika |
| Zvanični jezik u: | Indoneziji |
| Radni jezik u: | Istočnom Timoru |
| Kodovi i šifre indonežanskog jezika |
| ISO 639-1 | id |
| ISO 639-2 | ind |
| SIL | INZ |

Karta pokazuje gdje indonezijski jezik dominira
**Indonezijski** ili **indonežanski jezik** (*Bahasa Indonesia*) je jedan od austronezijskih jezika. To je zvanični jezik Indonezije.

Blizak je malajskom jeziku. U njemu je primjetan uticaj sanskrita, kineskog, arapskog, portugalskog, engleskog i najviše holandskog jezika. Standardizovan je 1945. kada je Indonezija stekla nezavisnost. Piše se latinskim alfabetom.

Većina Indonežana u svakodnevnoj komunikaciji koristi lokalne jezike. Indonežanski jezik je jezik masovnih medija, državne administracije i obrazovanja.

## Također pogledajte

* Malajski jezik

## Reference

## Vanjski linkovi

* free language resource
* Učenje Indonezijskog Arhivirano 7. 4. 2010. na Wayback Machine
* Indonesian Swadesh spisak osnovnih riječi (iz Wiktionary's Swadesh-dodatak spisku)
* Indonesia WWW Virtual Library Arhivirano 11. 11. 2009. na Wayback Machine
* Bahasa Indonesia Rječnik
* Kamus Besar Bahasa Indonesia dalam jaringan (Veliki Rječnik indonežanskog jezika)
* Google Indonesia Translator
* Example recording of spoken bahasa Indonesia
* babla.co.id English-Indonesian rječnik s bab.la, portala za učenje jezika
* Izvori za učenje indonežanskog na internetu Arhivirano 6. 3. 2013. na Wayback Machine
* Virtuelna biblioteka Arhivirano 11. 11. 2009. na Wayback Machine
* Rječnik indonežanskog jezika
# Diwali

Diwali svijeće
**Diwali**, poznat i kao **Deepavali** ili **Dipavali**, je hindu festival. Često ga zovu i *festival svjetlosti*. Za vrijeme ovog praznika koji traje pet dana, ljudi osvjetljavaju svoje kuće i prodavnice. Festival počinje petnaestog dana hindu mjeseca kartika (kraj oktobra/početak novembra), 20 dana nakon Dasahre, počev od mlađaka.

Tokom festivala, hindu vjernici se mole Ganeshi, božanstvu koji je predstavljen sa glavom slona i Lakshmi, božici svjetlosti, mudrosti i sreće, mada je glavno božanstvo koje se slavi tokom ovog festivala Ganesha. Za hinduse, ovo je jedan od najvažnijih praznika tokom godine koji provode u krugu porodice uz tradicionalne aktivnosti.

Deepavali (Diwali) je zvanični praznik u Indiji, Nepalu, Šri Lanki, Mjanmaru, Mauricijusu, Gvajani, Trinidad i Tobagu, Surinamu, Maleziji, Singapuru i Fidžiju.

## Datumi festivala

* 2012. - 13. novembar
* 2013. - 3. novembar
* 2014. - 23. oktobar
* 2015. - 11. novembar

## Vanjski linkovi

*
# Velika nagrada Singapura

Velika nagrada Singapura| Marina Bay Street Circuit |
|  |
| Podaci o utrci |
| Broj održanih utrka | 20 |
| Prva utrka | 1966 |
| Najviše pobjeda (vozači) |  Sebastian Vettel (5) |
| Najviše pobjeda (konstruktori) |  Mercedes (4)  Ferrari (4) |
| Dužina kruga | 5.063 km |
| Dužina utrke | 308.706 km |
| Krugovi | 61 |
| Rekordni krug | 1:41.905 (2018.)  Kevin Magnussen  Haas-Ferrari |
| Posljednja utrka (2019) |
| Pole pozicija |
|  Charles Leclerc Ferrari 1:36.217 |
| Podijum |
| * **1.**  Sebastian Vettel Ferrari 1h 58m 33.667s (156.226 Km/h)
* **2.**  Charles Leclerc Ferrari +2.641s
* **3.**  Max Verstappen Red Bull Racing-Honda +3.821s
 |
| Najbrži krug |
|  Kevin Magnussen Haas-Ferrari 1:42.301 (58. krug) |
|  |

**Velika nagrada Singapura** jeste automobilska utrka koja je dio Svjetskog prvenstva F1. Vozi se na stazi Marina Bay Street Circuit.

## Pobjednici

### Višestruki pobjednici (vozači)

Podebljani** vozači su i dalje aktivni u takmičenju Formule 1.*

| Pobjede | Vozač | Pobjednička godina |
| --- | --- | --- |
| 5 |  **Sebastian Vettel** | 2011, 2012, 2013, 2015, 2019. |
| 4 |  **Lewis Hamilton** | 2009, 2014, 2017, 2018. |
| 2 |  Fernando Alonso | 2008, 2010. |

### Višestruki pobjednici (konstruktori)

Podebljani** konstruktori su i dalje aktivni u takmičenju Formule 1.*

| Pobjede | Konstruktor | Pobjednička godina |
| --- | --- | --- |
| 4 |  **Mercedes** | 2014, 2016, 2017, 2018. |
|  **Red Bull Racing** | 2011, 2012, 2013., 2022. |
|  **Ferrari** | 2010, 2015, 2019., 2023. |

### Višestruki pobjednici (motori)

Podebljani** motori su i dalje aktivini u takmičenju Formule 1*

| Pobjede | Motor | Pobjednička godina |
| --- | --- | --- |
| 6 |  **Mercedes** | 2009, 2014, 2016, 2017, 2018., 2024. |
| 4 |  **Renault** | 2008, 2011, 2012, 2013. |
|  **Ferrari** | 2010, 2015, 2019., 2023. |

### Pobjednici po godinama

| Godina | Vozač | Konstruktor | Staza | Rezultati |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024. |  Lando Norris | McLaren-Mercedes | Singapur | Rezultati |
| 2023. |  Carlos Sainz Jr. | Ferrari | Rezultati |
| 2022. |  Sergio Pérez | Red Bull Racing-RBPT | Rezultati |
| 2019. |  Sebastian Vettel | Ferrari | Rezultati |
| 2018. |  Lewis Hamilton | Mercedes | Rezultati |
| 2017. |  Lewis Hamilton | Mercedes | Rezultati |
| 2016. |  Nico Rosberg | Mercedes | Rezultati |
| 2015. |  Sebastian Vettel | Ferrari | Rezultati |
| 2014. |  Lewis Hamilton | Mercedes | Rezultati |
| 2013. |  Sebastian Vettel | Red Bull Racing-Renault | Rezultati |
| 2012. |  Sebastian Vettel | Red Bull Racing-Renault | Rezultati |
| 2011. |  Sebastian Vettel | Red Bull Racing-Renault | Rezultati |
| 2010. |  Fernando Alonso | Ferrari | Rezultati |
| 2009. |  Lewis Hamilton | McLaren-Mercedes | Rezultati |
| 2008. |  Fernando Alonso | Renault | Rezultati |

## Vanjski linkovi

* Službena stranica Velike nagrade Singapura
* statsf1.com - podataka Marina Bay staza
* statsf1.com - statistika velika nagrada Singapura
# Kakaovac

| Kakaovac |
| --- |
| Stablo i plod kakaovca |
| Sistematika |
| Carstvo | Plantae |
| Divizija | Magnoliophyta |
| Razred | Magnoliopsida |
| Red | Malvales |
| Porodica | Sterculiaceae |
| Rod | *Theobroma* |
| Vrsta | T. cacao |
| Dvojno ime |
| Theobroma cacao L. |

**Kakaovac** (*Theobroma cacao*) je malo (4–8 m visine) zimzeleno stablo iz porodice *Sterculiaceae*, rasprostranjeno duboko u tropskim šumama i tropskim regijama Amerike.

Postoje dvije značajnije teorije o porijeklu divljeg kakaovca. Jedna grupa nauzčnika vjeruje da su orginalne vrste divljeg kakaovca rasle od jugoistočnog Meksika sve do rijeke Amazona, a kasnije bile kultivirane na ravnicama Južne Amerike. Najnovija proučavanja genetike te biljke pokazuju da kakaovac potiče iz tropskih područja Amazone, a poslije od strane čovjeka biva rasprostranjen do Srednje, čak i Sjeverne Amerike.

Plod (sjeme) kakaovca se koristi za dobijanje kakaa i čokolade.

Ova biljka danas uspijeva u ravničarskim područjima ispod Andi na visinama od 200–400 m, te oko rijeka Amazone i Orinoco. Za dobar rast i razvoj zahtjeva vlažnu klimu i redovite padavine. Listovi su cjeloviti, 10–40 cm dugi i 5–20 cm široki.

## Reference

## Vanjski linkovi
# Unitarijanizam

**Unitarijanizam** je kroz historiju označavao sva ona vjerovanja u jedinstvenost Boga, koja su bila protivna tradicionalnom hrišćanskom vjerovanju u Trojstvo (Otac, Sin i Sveti Duh). Unitarijanci su u prošlosti vjerovali u moralni autoritet, ali ne i božansku prirodu Isusa.

Unitarijanci su se kroz vijekove često isticali svojim slobodoumljem i disidentstvom, postepeno evoluirajući svoja vjerovanja u pravcu slobode, tolerancije, racionalizma i humanizma.

U današnjem svijetu mnoge unitarijanske crkve i udruženja pripadaju Međunarodnom savjetu unitarijanaca i univerzalista. U SAD mnogi unitarijanci pripadaju Unitarijanskom univerzalizmu ili UU, označavajući institucionalnu fuziju unitarijanizma i univerzalizma. Danas mnogi unitarijanski univerzalisti sebe ne smatraju kršćanima, iako imaju vjerovanja prilično slična tradicionalnom kršćanstvu. .
# Lublinsko vojvodstvo

| Lublinsko vojvodstvoWojewództwo lubelskie |
| --- |
|  |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
| Zastava | Grb |

 |
| Položaj Lublinskog vojvodstva na karti Položaj Lublinskog vojvodstva
 |
| Država |  Poljska |
| Glavni grad | Lublin
 |
| Službeni jezik | poljski |
| Upravni oblik | Vojvodstvo  |
| • Vojvoda | Genowefa Tokarska |
| Zakonodavstvo |   |
| Površina |
| • Ukupno | 25155 km2 |
| Stanovništvo |
| • Ukupno  | 2175251  |
| Veb-sajt | www.lubelskie.pl |

**Lublinsko vojvodstvo** (polj. *Województwo lubelskie*) je vojvodstvo u Poljskoj. Smješteno je na istoku zemlje, na granici sa Bjelorusijom i Ukrajinom.

Uspostavljeno je 1999. godine. Glavni grad vojvodstva je Lublin.

## Najveći gradovi

1. **Lublin** – **353.483** (147,45 km2)
2. Chełm – **68.160** (35,28 km2)
3. Zamość – **66.802** (30,34 km2)
4. Biała Podlaska – **58.075** (49,40 km2)
5. Puławy – **49.755** (50,49 km2)
6. Świdnik – **40.082** (20,35 km2)
7. Kraśnik – **35.913** (25,29 km2)
8. Łuków – **30.593** (35,75 km2)
9. Biłgoraj – **27.244** (21,10 km2)
10. Lubartów – **22.928** (13,91 km2)
11. Łęczna – **21.560** (19,00 km2)
12. Tomaszów Lubelski – **20.222** (13,29 km2)
13. Krasnystaw - **19.361** (42,13 km2)
14. Hrubieszów - **18.549** (33,03 km2)
15. Dęblin - **17.976** (38,35 km2)
16. Międzyrzec Podlaski - **17.119** (19,75 km2)
17. Radzyń Podlaski - **16.121** (19,31 km2)
18. Włodawa - **13.589** (17,97 km2)
19. Janów Lubelski - **11.971** (14,84 km2)
20. Parczew - **10.281** (8,05 km2)
21. Poniatowa - **9.877** (15,26 km2)
22. Ryki - **9.732** (27,22 km2)
23. Opole Lubelskie - **8.844** (15,12 km2)
24. Bełżyce - **7.022** (23,46 km2)
25. Terespol - **6.002** (10,11 km2)
26. Bychawa - **5.300** (6,69 km2)
27. Szczebrzeszyn - **5.283** (29,12 km2)
28. Rejowiec Fabryczny - **4.495** (14,28 km2)
29. Nałęczów - **4.217** (13,82 km2)
30. Kazimierz Dolny - **3.514** (30,44 km2)
31. Kock - **3.474** (16,78 km2)
32. Tarnogród - **3.399** (10,69 km2)
33. Zwierzyniec - **3.351** (4,82 km2)
34. Krasnobród - **3.004** (6,99 km2)
35. Stoczek Łukowski - **2.744** (9,15 km2)
36. Annopol - **2.675** (7,73 km2)
37. Piaski - **2.621** (8,43 km2)
38. Józefów - **2.436** (5,00 km2)
39. Ostrów Lubelski - **2.236** (29,77 km2)
40. Tyszowce - **2.186** (17,85 km2)
41. Frampol - **1.421** (4,67 km2)

## Vanjski linkovi

* Službena stranica

Nedovršeni članak Lublinsko vojvodstvo koji govori o **geografiji** treba dopuniti. Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.
# Austro-ugarska nagodba

**Austro-ugarska nagodba** (njem.: *Ausgleich* mađ.: *kiegyezés*) se odnosi na kompromis ili nagodbu iz februara 1867. godine, koja je ustanovila Dualnu monarhiju Austro-Ugarsku, koju su potpisali Franjo Josip i mađarska delegacija, predvođena Ferencom Deákom. Nagodbu su pratile brojne propale Ustavne promjene Habsburške monarhije. Prema sadržaju Nagodbe, Mađari su postali dominantni u vladi Mađarske, te su dobili skoro ravnopravan status kao i austrijska vlada u Beču, dok zajednički vladar ima ovlasti za vojsku, flotu, vanjske poslove i slično. Nagodbe Monarhija je ustrojena kao zajednica dviju država (dualizam), od kojih je svaka imala zasebni ustav i tijela državne vlasti, a zajednički su im bili vladar, vojska, vanjski poslovi i za sve to nužne finansije.

Nagodbu su potpisali Franjo Josip I. i mađarska delegacija na čelu s Ferencom Deákom. Pratile su je brojne propale ustavne promjene Habsburške Monarhije.

Državnopravnim ugovorom, načinjenim 1867. kojim su uređeni odnosi među zemljama pod vlašću Habsburgovaca za posljednjih 50 godina opstojanja Monarhije. Nagodba je nastala kao rezultat sporazuma između austrijskih i ugarskih vladajućih političkih krugova. Formalno su je tvorila dva zakona: jedan se odnosio na austrijski, a drugi na ugarski dio Monarhije.

Dualna Monarhija, napravljena na temelju Nagodbe, bila je, za ta vremena, vrlo dobro rješenje, ali opstala je samo 50 godina, sve dok se nije raspala porazom monarhije u Prvom svjetskom ratu 1918. godine.

## Također pogledajte

* Austro-Ugarska

## Reference

## Vanjski linkovi

Nedovršeni članak Austro-ugarska nagodba koji govori o **historiji** treba dopuniti. Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.
# Grb Libije

**Grb Libije** veoma je sličan grbu koji je korišten za vrijeme Federacije Arapskih Republika. Trenutni grb usvojen je nakon raspuštanja Federacije, 1977. Kao i na zastavi Libije, dominira zelena boja. Ona simbolizira Islam, kao i Gaddafijevu zelenu revoluciju. Ptica na grbu, soko Kurejšija, amblem je Muhamedovog plemena.

## Također pogledajte

* Zastava Libije

## Reference

## Vanjski linkovi
# Tropska kišna šuma

Tropska kišna šuma na ostrvu Fatu Hiva, arhipelag Marquesas
Imenom **tropska kišna šuma** naziva se vegetacijski oblik koji se sreće samo u tropskim klimatskim područjima. Za ove šume je karakterističan gusti, visoki "krov" od lišća i vrlo bogata flora i fauna. Ne postoji razdoblje vegetacijskog mirovanja. Pored koraljnih grebena, u ovim područjima je najveća gustoća vrsta na svijetu.

Tropske kišne šume (uvijek zelene prašume ili džungle) tvore ekološke sisteme prilagođene toploj klimi. Osnovno obilježje ove klime su prosječna godišnja temperatura od 25 °C s kolebanjima od 0,5-0,6 °C između godina, i dnevnim temperaturnim amplitudama od 6-10 °C. Pored toga, godišnja količina padavina je iznad 2.500 mm, pa više od sedam mjeseci godišnje vlada humidna klima, kad je količina padavina veća od isparavanja.

Tropske šume se rasprostiru tropskim područjima Južne i Srednje Amerike, Afrike i Južne Azije kao i Australije, s obje strane ekvatora. Iznimka su područje Anda u Južnoj Americi i pasatno-monsunsko područje Istočne Afrike.

Procijenjeno je da su 1950. tropske kišne šume pokrivale 16-17 miliona km2, dakle oko 11% površine Zemlje. Do 1980. je 50% tih šuma uništeno ljudskim djelovanjem, a proces uništavanja je nastavljen i još uvijek traje.

## Dnevni raspored u tropskoj kišnoj šumi

```
- 6.00 sati          sunce vrlo brzo izlazi - šuma je u magli (20 °C)
- do 10.00 sati        puno vode isparava (20 °C-25 °C)
- do 13.30 sati        nastaju veliki oblaci (28 °C)
- između 14-17.00 sati     snažne oluje/pljuskovi u kišnom razdoblju (između 30 °C i 31 °C)
- nakon 17.00 sati       sunce ponovo sija (28 °C)
- 18.00 sati          sunce brzo zalazi (26 °C)
- nakon 18.00 sati       mrak je (noću su temperature između 20 °C i 23 °C)
```

## Također pogledajte

* Kišna šuma umjerenih područja
# Istočnosibirsko more

| Istočnosibirsko more |
| --- |
| Istočnosibirsko more na karti |
| Vrsta | More |
|  |
| Površina | 987,000 km2 |
| Prosječna dubina | 58 m |
| Maks. dubina | 155 m |
| Zapremina vode | 57,000 km3 |
|  |
| Zamrznuto | Skoro cijelu godinu |
| Wikimedia | © OpenStreetMapInteraktivna karta: Istočnosibirsko more |

**Istočnosibirsko more** je rubno more Arktičkog oceana.

Istočnosibirsko more se na sjeveru proteže do najsjevernije tačke ostrva Komsomolec (iz ostrvske grupe Severnaja Zemlja) koja se naziva Arktički rt, na jugu do obale Sibira, na zapadu do Novosibirskih ostrva i na istoku do rta Billings (u Čukotskom autonomnom okrugu) i do ostrva Wrangel.

More graniči sa Laptevskim na zapadu i Čukotskim morem na istoku.

## Reference

## Vanjski linkovi

*
* Vremenska prognoza za Pevek (na ruskom)
* Vrijeme u Peveku za mjesec dana (na ruskom)
* Ekološka procjena na Library of Congress Web Archives (archived 30. 9. 2006.)
# Nadine Gordimer

| Nadine Gordimer |
| --- |
| Rođenje |  (1923-11-20) 20. novembar 1923. Springs, Transvaal, Južnoafrička Republika |
| Smrt | 13. juli 2014(2014-07-13) (90 godina) Johannesburg, Južnoafrička Republika |
| Zanimanje | Književnica |
| Jezik | Engleski |
| Nacionalnost | Južnoafrikanka |
| Period | Period aparthejda |
| prikažiPoznata djela

* *Julski ljudi*
* *Konzervator*
* *Burgerova kćerka*
 |
| Suprug(a) | * Gerald Gavron (1949–?, razvod, 1 dijete)
* Reinhold Cassirer (1954–2001, njegova smrt, 1 dijete)
 |
| Nagrade | * Nagrada Booker (1974)
* Nobelova nagrada za književnost (1991)
 |

Nadine Gordimer (2010)
**Nadine Gordimer** (20. novembar 1923 – 13. juli 2014) bila je južnoafrička književnica, politička aktivistica i dobitnica Nobelove nagrade za književnost 1991. Bila je prepoznata kao žena *koja je kroz svoje veličanstveno epsko pisanje – po riječima Alfreda Nobela – od velike koristi za čovječanstvo*.

Pisanje Nadine Gordimer uglavnom se odnosilo na pitanja vezana oko moralnih i rasnih problema, naročito u tom periodu aktuelnom problemu aparthejda u Južnoj Africi. U okviru tog režima, zabranjeni su njeni radovi poput *Burgerova kćerka* i *Julski ljudi*. Bila je aktivistica Antiaparthejdskog pokreta, pridruživši se Afričkom nacionalnom kongresu tokom dana kada je organizacija zabranjena, a Nelsonu Mandeli dala je savjet za njegovom poznati odbrambeni govor iz 1964, na suđenju koje je dovelo do njegovog osuđivanja na doživotnu kaznu zatvora.

## Biografija

Nadine Gordimer je rođena u blizini Springsa, rudarskog gradića u blizini East Randa. Njen otac, Isidore Gordimer, je bio jevrejski imigrant iz Žagarė (tadašnjeg Ruskog Carstva, današnje Litvanije), a majka, Hannah Gordimer, je bila iz Londona. Nadine je odrasla u sekularnoj porodici.

Prvo objavljeno djelo joj je bila kratka priča za djecu "The Quest for Seen Gold," objavljena 1937. godine u *Children's Sunday Expressu*. *Dođi sutra ponovo* je njena druga priča za djecu objavljena nekako u isto vrijeme kao i prva. Sa 16 godina objavljuje svoju prvu fikciju za odrasle.

Godinu dana je studirala na Univerzitetu u Witwatersrandu. Kako nije diplomirala, preselila se u Johanesburg 1948, gdje je nastavila živjeti. U Johanesburgu je nastavila pisati i objavljivati ​​uglavnom u lokalnim časopisima iz Južne Afrike. Prikupila je mnoge priče iz tog perioda života i objavila ih u *Face to Face* 1949. godine.

## Nagrade

* Nobelova nagrada za literaturu (1991)
* Nagrada Booker (1974)

## Također pogledajte

* Spisak žena dobitnica Nobelovih nagrada

## Reference

## Vanjski linkovi

* Nadine Gordimer na IMDb-ju (en)
# Balučistan

Balučistan u roza boji
**Balučistan** je ogoljela i suha oblast smještena na visoravni koja zahvata dijelove Irana, Pakistana i Afganistana. Ime je dobila po etničkoj grupi ili plemenu Baluči ili Baloči (بلوچ), iranskom narodu, koji se nastanio u ovoj oblasti oko 1000. godine. Svi stanovnici Balučistana zovu se Baluči bez obzira na to govore li balučki jezik ili ne. Južni dio Balučistana zove se Makran.

Ovo je historijska regija u zapadnoj i južnoj Aziji, koja se nalazi na krajnjem jugoistoku Iranske visoravni i graniči s Indijskom pločom i obalom Arapskog mora.

Region Balučistana je podijeljen između tri zemlje: Irana, Avganistana i Pakistana. Administrativno se sastoji od pakistanske pokrajine Balochistan, iranske provincije Sistan i Baluchestan, te južne oblasti Afganistana, koje uključuju provincije Nimruz, Helmand i Kandahar. Graniči se sa Paštunistanskom regijom na sjeveru, Sindom i Pendžabom na istoku i iranskim regijama na zapadu. Njegovu južnu obalu, uključujući obalu Makran, zapljuskuje Arapsko more, a posebno zapadni dio, Omanski zaljev.

## Reference
# Tibet

|  |
| --- |
|  |
| <div" cellpadding="0">
 |
|    | Tibetanska autonomna regija u sastavu Kine |
|     | "Veliki Tibet"; Tibet proklamovan od strane tibetanskih grupa u izbjeglištvu |
|      | Tibetanska oblast označena od strane Kine |
|   | Oblast pod kineskom kontrolom a koja je od strane Indije proklamovana kao njena teritorija (kao dio Aksai China) |
|   | Oblast pod indijskom kontrolom a za koje Kina polaže pravo kao dio Tibeta |
|   | Ostale historijske oblasti unutar tibetanske kulturne sfere |

**Tibet** je geografska regija na Tibetanskom platou, u centralnom dijelu Azije, sjeveroistočno od Himalaja. Predstavlja tradicionalnu postojbinu, kako Tibetanaca tako i drugih etničkih grupa kao što su Monpe, Qiang i Lhoba, a također je naseljen i brojnom zajednicom Han Kineza i pripadnika Hui naroda. Tibet predstavlja najvišu regiju na Zemlji, sa prosječnom nadmorskom visinom od 4900 m.

Ekonomijom Tibeta dominira poljoprivreda, iako je turizam posljednjih decenija u progresu. Dominantna religija u Tibetu je tibetanski budizam. Pored budizma zastupljen je i Bon koji je sličan tibetanskom budizmu, a postoje i zajednice tibetanskih muslimana i kršćana. Tibetanski budizam primarno je utjecao na umjetnost, muziku i festivale u toj regiji. Tibetanska arhitektura odražava kineske i indijske utjecaje.

## Historija

Mapa Tibetanskog carstva na vrhuncu njegove snage (period 780. - 790.)
Tibet se po prvi put spominje za vrijeme vladara Songtsän Gampa (604. – 650.), koji je ujedinio dijelove teritorija u dolini rijeke Yarlung u Tibetansko carstvo. Tokom vladavine nekoliko narednih vladara, budizam postaje državna religija Tibeta. U tom periodu, Tibetansko carstvo jača i širi svoj uticaj na susjedne dijelove centralne Azije. Svoj vrhunac carstvo dostiže u periodu između 780-ih i 790-ih kada kontroliše teritoriju koja je obuhvatala dijelove današnjeg Afganistana, Bangladeša, Butana, Mjanmara, Kine, Indije, Nepala, Pakistana, Kazahstana, Kirgistana i Tadžikistana.

Tibet se održao kao centralnoazijsko carstvo sve do polovine 9. vijeka kada je građanski rat doveo do njegovog raspada. Nakon tog perioda, politička kontrola nad Tibetom je podijeljena između gospodara rata i plemena bez centralizovanog autoriteta. Tokom uspona Mongolskog carstva, za vrijeme dinastije Yuan, Tibet je pao pod uticaj ovog carstva. Između ostalog, izbor Dalaj lame trebao je potvrdu od mongolskog cara sa sjedištem u Pekingu.

## Reference
# Kamčatka (višeznačnica)

**Kamčatka** se može odnositi na:

* Kamčatka, poluostrvo u Rusiji
* Kamčatski kraj, federalna jedinica u Rusiji
* Kamčatska oblast, bivša federalna jedinica u Rusiji
* Kamčatka (rijeka), rijeka u Rusiji
* Kamčatka, pomorski tjesnac, u Beringovom moru
* Kamčatka (film), argentinski film
* Kamčatka (grupa), Švedska rok grupa
* Ruska fregata Kamčatka, fregata na parni pogon, u mornarici Carske Rusije. Sagrađena u New Yorku, 1841
* zemljotresi na Kamčatki
* Kamčatka, vremenska zona
* Kuril - Kamčatka, morski jarak
* Kamčatski mrki medvjed
* Kamčatka Rovka (Sorex camtschatica)
# Njemačka Samoa

| Deutsch-Samoa |
| --- |
| 1900 - 1914 |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |

 |
| Položaj na karti |
| Glavni grad | Berlin
 |
| Državno uređenje |   |
| Zakonodavstvo |   |

**Njemačka Samoa** (njemački: *Deutsch-Samoa*) je bivši njemački protektorat u periodu od 1900 do 1914 godine. Samoa je bila zadnja njemačka kolonija u Pacifiku. Danas ova država nosi naziv Samoa.

## Historija

Prvi Evropljanin koji je stigao na Samou je bio Holanđanin Jakob Roggeveen, 1722 godine. Zatim su Amerikanci postavili konzula 1839. godine, a nakon njih i Britanci 1847. Nijemci su se zainteresovali za ova ostrva 1850-tih godina da bi 1877. godine otvorili luku Apia na ostrvu Upolu.

Zbog prisustva tri kolonijalne administracije došlo je do osmogodišnjeg građanskog rata. Rat je završio podjelom ostrva 1899. godine na zapadna ostrva Nijemcima (Njemačka Samoa, danas Samoa) i istočna Amerikancima (današnja Američka Samoa), a Velika Britanija je kompenzirana drugim pacifičkim teritorijama.

Nijemci su vladali Samoom 14 godina, dok je nisu okupirali Novozelanđani na početku Prvog svjetskog rata.