Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Valentine (tenk)

| Infantry Tank Valentine (A11) |
| --- |
|  |
| Svojstva |
| Posada | 3 |
| Dužina | 5.41 m |
| Širina | 2.62 m |
| Visina | 2.27 m |
| Težina | 16-17 tona |
| Oklop i naoružanje |
| Oklop | 65 mm |
| Osnovno naoružanje | 40 mm top |
| Sekundarno naoružanje | 2x 7.92 mm mitraljez |
| Pokretljivost |
| Pogon | AEC A190 6-cilindrični dizelski motor 135 KS |
| Brzina na cesti | 24 km/h |
| Domet | 140 km |

**Valentine(službeno eng. Infantry Tank Valentine)* je bio britanski pješadijski tenk u Drugom svjetskom ratu. Projektirale su ga kompanije Vickers i Armstrong koristeći dizajn i komponente s prijašnjih tenkova, Cruiser Mk I i Cruiser Mk II. Za razliku od prijašnjih tenkova za koje je ministarstvo rata izdalo posebne zahtjeve u vezi tehničkih specifikacija tenka, Valentine je bio projekt kojeg je firma Vickers predložila dva dana prije praznika sv. Valentina 1938. godine, zbog čega je i dobio ime Valentine. Prvi ugovor o proizvodnji 275 tenkova je potpisan u julu 1939. bez da je bio napravljen probni model jer su sve komponente bile već korištene na prijašnjim tenkovima. Prvi serijski model je izašao iz tvornice u maju 1940. godine. Proizvodnja je trajala do početka 1944. godine i ukupno je proizvedeno više od 8000 primjeraka u 11 inačica (markova), što je gotovo četvrtina proizvodnje svih britanskih tenkova za vrijeme rata. Od ovog broja, 1420 ih je proizvedeno u Kanadi i svi kanadski primjerci osim prvih 30 koji su korišteni za trening posada su poslani u Sovjetski savez.

Valentine je projektiran kao pješadijski tenk, s najvećom debljinom oklopa 65 mm. Zbog nedovoljnog broja lakih tenkova, tokom 1940.-1941. su korišteni u opremanju oklopnih divizija iako su bili prespori za tu ulogu. Prvi puta su korišteni u borbi u pustinjama sjeverne Afrike 1941. godine. Sudjelovali su u gotovo svim većim bitkama na sjeveru Afrike. Sudjelovali su i u invaziji na Italiju, u zapadnoj Europi, na Madagaskaru 1942. i u nekim sukobima na Tihom oceanu u jedinicama Novog Zelanda. Mnogo ih je preinačeno u vozila raznih namjena kao DD-tenkovi, nosači mostova, zapovjedna vozila itd.

## Reference
# Ford 3 Ton

| Ford 3 Ton Tank |
| --- |
|  |
| Svojstva |
| Posada | 2 |
| Dužina | 4.17 m |
| Širina | 1.68 m |
| Visina | 1.60 m |
| Težina | 3.15 tona |
| Oklop i naoružanje |
| Oklop | 13 mm |
| Osnovno naoružanje | 7,62 mm mitraljez |
| Pokretljivost |
| Pogon | 2x Ford Model T 4-cilindrični benzinski motor 45 KS (33.5 kW) |
| Brzina na cesti | 13 km/h |

**Ford 3-Ton** je bio američki tenk/tanketa iz perioda Prvog svjetskog rata. Jedan je od prvih tenkova projektiranih u Sjedinjenim Američkim Državama. Posadu su činila dva člana i bio je naoružan jednim mitraljezom kalibra 7,62 mm.

Američke jedinice koje su sudjelovale u Prvom svjetskom ratu nisu imale svoje tenkove, već su koristile britanske ili francuske. Zbog toga je Ford 1918. godine projektirao i izradio tenk po uzoru na uspješni francuski Renault FT-17. Bio je najjeftiniji i najmanji tenk proizveden u SAD-u. Pokretala su ga dva benzinska motora snage 45 KS s električnim paljenjem. Vozač se nalazio skroz naprijed s kontrolama koje su određivale omjer brzine svakog motora. Komandir je bio iza njega i upravljao 7,62 mm mitraljezom koji je bio montiran u fiksiranu kupolu. Prototip je poslan u Francusku na testiranje gdje je odobren prije završetka rata. Iako je bilo naručeno 15.000 primjeraka, samo 15 ih je dovršeno prije nego što je narudžba otkazana.

## Izvor

## Vanjski linkovi

* Američki tenkovi u Prvom svjetskom ratu
# AH-IV

| AH-IV |
| --- |
|  |
| Svojstva |
| Posada | 2 |
| Dužina | 3.2 m |
| Širina | 1.73 m |
| Visina | 1.67 m |
| Težina | 3.9 t |
| Oklop i naoružanje |
| Oklop | 6-12 mm |
| Osnovno naoružanje | mitraljez 7.92 mm |
| Sekundarno naoružanje | mitraljez 7.92 mm |
| Pokretljivost |
| Pogon | 6-cilindarski vodom hlađeni Praga motor 55 KS |
| Brzina na cesti | 45 km/h |
| Domet | 170 km |

**AH-IV** je bila čehoslovačka tanketa iz perioda prije Drugog svjetskog rata. Korištena je od strane Rumunije na Istočnom frontu u Operaciji "Barbarossa" i tokom ofenzive na Beč. Tanketa je korištena do sredine 1980tih godina u Etiopiji.

## Opis

Firma ČKD je utvrdila postojeće nedostatke na lakom tenku Tančík vz. 33. AH-IV tanketa je imala nešto bolju konstrkciju trupa, debljina oklopa joj je bila do 12 mm. Vozač se nalazio s desne strane, opremljen vizirom od debelog stakla i mitraljezom 7.92 mm ZB vz.26. Komandir tenka se nalazio u maloj kupoli naoružanoj mitraljezom 7.92 mm ZB-53. Komandir u kupoli je bio također opremljen vizirom koji se nalazio desno od mitraljeza.

Tanketa je bila pogonjena šestocilindričnim vodom hlađenim motorom Praga koji je proizvodio 55 KS (41 kW) pri 2500 obrtaja u minuti, te se nalazio u stražnjem dijelu trupa tankete. Tanketa je mogla doseći cestovnu brzinu od 45 km/h, radijusa kretanja do 170 km.

## Operativna upotreba

### Iran

Iran je bio prvi korisnik tankete AH-IV. Prvi tenkovi su isporučeni 1936. godine, a druga i zadnja serija je bila u maju 1937. godine. Iranci su kasnije naručili još 100-300 komada, ali oni nikada nisu bili isporučeni zbog izbijanja Drugog svjetskog rata. Iranske tankete su bile teške samo 3.5 tone.

### Rumunija

Rumunija je potpisala ugovor sa ČKD-om za 36 tanketa. Prve AH-IV tankete Rumunija je uvela u operativnu upotrebu u oktobru 1937. godine. Rumuni su planirali tanketu proizvoditi pod licencom kao R-1, što nikada nije uspjelo. Rumunske tankete su dodojeljene konjičkim brigadama i prvu borbu su vidjele u Operaciji "Barbarossa". 29 tanketa 6. konjičke divizije je bilo korišteno tokom Operacije Plavo između 28. juna i 24. novembra 1942. na jugu Rusije. Rumunija je svoje tankete dalje koristila tokom Staljingradske bitke, Operacije Uran. 5. i 8. konjička divizija kasnije gubi najmanje pet R-1 tanketa. Na dan 30. augusta 1943. rumunska vojska je raspolagala sa trinaest R-1 tanketa koje korištene za potrebe obuke.

## Reference
# Stridsvagn m/42

| Stridsvagn m/42 |
| --- |
|  |
| Svojstva |
| Posada | 4 |
| Dužina | 6.215 m |
| Širina | 2.34 m |
| Visina | 2.585 m |
| Težina | 22.5 t |
| Oklop i naoružanje |
| Oklop | 9-55 mm |
| Osnovno naoružanje | 75 mm top |
| Sekundarno naoružanje | 4x mitraljez 8 mm |
| Pokretljivost |
| Pogon | Scania-Vabis motor 325-380 KS |
| Brzina na cesti | 42 km/h |

**Stridsvagn m/42** (Strv m/42) je bio švedski srednji tenk uveden u operativnu upotrebu 1941. godine i bio je prvi švedski tenka naoružan topom kalibra 75 mm.

## Verzije

* **Strv m / 42 TM** (Lago II) imao je dva motora, elektromagnetski mjenjač.
* **Strv m / 42 TH** (Lago III) imao je dva motora, hidraulički mjenjač. Razvijen 1943.
* **Strv m / 42 EH** (Lago IV) imao je jedan motor, hidraulički mjenjač. Razvijen 1944.
* **Strv m / 42 TV** (Lago V) imao je dva motora, hidraulički mjenjač. Razvijen 1948.

## Reference
# Type 5 To-Ku

| Type 5 To-Ku |
| --- |
| Svojstva |
| Posada | 5 |
| Dužina | 10.8 m |
| Širina | 3.6 m |
| Visina | 3.88 m |
| Težina | 29.1 ton |
| Oklop i naoružanje |
| Oklop | 10-50 mm |
| Osnovno naoružanje | 47 mm top |
| Sekundarno naoružanje | 2x mitraljez 7.7 mm |
| Pokretljivost |
| Pogon | Mitsubishi Type 100 240 KS |
| Suspenzija | torzijske poluge |
| Brzina na cesti | 32 km/h |
| Domet | 320 km |

**Type 5 To-Ku** je bio japanski amfibijski tenk iz perioda drugog svjetskog rata. Ovaj tenk je bio mnogo veći i teži od svojih prethodnika. Bio je naoružan topom 47 mm, izgrađen je samo jedan prototip.

## Reference
# Steyr HS .50

| Steyr HS .50 |
| --- |
|  |
| Upotreba |
| U službi | 2004 - do danas |
| Korisnici |  Austrija |
| Proizvodnja |
| Proizvođač | Steyr Mannlicher |
| Opis oružja |
| Težina | 12.4 kg |
| Dužina | 1370 mm |
| Dužina cijevi | 833 mm |
| Kalibar | .50 BMG |
| Brzina zrna | 760 m/s |

**Steyr HS** je velikokalibarski snajper kojeg proizvodi austrijska vojna industrija Steyr Mannlicher. Snajper koristi streljivo kalibra 11,6x90 (.460 Steyr) i 12,7x99 (.50 BMG). Model koji koristi 11,6x90 streljivo prvenstveno je razvijen za tržišta na kojima je kalibar 12,7x99 zabranjen, kao primjerice u Australiji i Kaliforniji.
Kalibar 11,6x90 poznat je i pod nazivom **HS.460**.

Snajper je prvi puta predstavljen u februaru 2004. na Sajmu oružja u Las Vegasu (Nevada, SAD).

## Utjecaj u svijetu

Snajper je došao na naslovnice svjetskih medija, kada je tvrtka Steyr 2005. prodala Iranu 800 komada snajpera. SAD i Velika Britanija su u većoj, a Danska u manjoj mjeri, izrazile zabrinutost zbog toga. Naime, zemlje su smatrale da bi oružje moglo tajnim putevima doći do Iraka, gdje bi ih pobunjenici mogli koristiti protiv koalicijskih snaga i iračke vojske.

Prije same isporuke, austrijska vlada je u januaru 2004. izglasala odluku o odobrenju izvoza oružja u Iran. Austrijska odluka izazvala je protivreakciju američke vlade, koja je u decembru 2005. nametnula embargo na proizvode Steyr Mannlichera.

U Iranu su snajperima naoružane anti-terorističke jedinice te anti-narkotičke jedinice.

U februaru 2007., britanski Daily Telegraph izvjestio je od američkih izvora, da irački pobunjenici koriste više od 100 Steyrovih snajpera. Prvi američki vojnik ubijen je njime nakon svega 45 dana od isporuke brodom u Iran.
Međutim, Franz Holzschuh, CEO Steyra, izjavio je da nitko nije kontaktirao proizvođača, kako bi se usporedili serijski brojevi na oružju, kako bi se provjerili da li su snajperi pronađeni u Iraku, doista bili dio iranske pošiljke. Također, austrijski proizvođač se branio time da su prava na korištenje patenta na HS .50 istekla godinu dana ranije, te se u nekoliko zemalja Svijeta proizvode lažne kopije.
U aprilu 2007., Daily Telegraph priznao je da nije bio u mogućnosti provjeriti priču koju su objavili u februaru iste godine.

Američka centralna vojna komanda je krajem 2007. izvjestila je da u Iraku nisu pronašli ili oduzeli snajpere austrijskog proizvođača. O tome su pisale i austrijske novine Wiener Zeitung 29. marta iste godine. Proizvođač Steyr Mannlicher je izjavio da je firma zainteresirana za cijeli slučaj, jer priča objavljena u Daily Telegraphu ne šteti samo njima, nego i samoj Austriji.

## Korisnici

* Albanija
* Argentina
* Bolivija
* Čile
* Iran
* Kamerun
* Kolumbija
* Meksiko
* Rusija
* Palestina
* Sirija
* Egipat
* Japan
* Južna Koreja
* Rumunija
* Turska

## Reference
# PM Makarov

| PM Makarov |
| --- |
|  |
| Upotreba |
| U službi | 1951 - do danas |
| Korisnici |  SSSR |
| Ratovi | Vijetnamski rat, Sovjetsko-afganistanski rat, Rat u Ukrajini, brojni drugi ratovi |
| Proizvodnja |
| Proizvođač | Izhsevsk, Norinco, Cugir Arsenal, Khyber Pass |
| Opis oružja |
| Težina | 730 gr |
| Dužina | 161 mm |
| Dužina cijevi | 93.5 mm |
| Kalibar | 9x18 Makarov |
| Domet | 50 m |
| Spremnik municije | 8 metaka |
| Brzina zrna | 315 m/s |

**PM Makarov** (*Pištolj Makarova; rus. Пистолет Макарова ПМ*) je poznati sovjetski poluautomatski pištolj uveden u upotrebu 1951.

Makarov je razvijen za metak kalibra 9×18 mm, izvedenice njemačkog metka 9×18 mm Ultra, razvijanog tokom Drugog svjetskog rata, kojem je bio cilj proizvesti metak za pištolj bez bravljenja cijevi. Njemački su uzori, osim u metku, vidljivi i u koncepciji samog pištolja (Walther PP/PPK). No slijedeći rusku školu oružarstva, učinjene su preinake i pojednostavljenja konstrukcije, pogotovo mehanizma za opaljenje, što je rezultiralo velikom silom okidanja kod dvostrukog djelovanja. Pištolj je konstruisao Nikolaj Fedorovič Makarov.

Koliko je pojednostavljena konstrukcija i rastavljanje pištolja do najmanjeg dijela, vidljivo je u korisničkim uputama koje su izdale oružane snage bivšeg DDR-a. Za potpuno rastavljanje treba samo šipka za čišćenje, originalno izdana uz pištolj. Bez obzira na grubu izradu, velike tolerance i tvrdo opaljivanje pištolj Makarov je pouzdano oružje koje neće “izdati” korisnika, a radit će, kako u Sibiru tako i u Sahari, a sve uz minimalno održavanje. Uz bivši DDR, pištolj Makarov je izrađivan u NR Kini i Bugarskoj. Bugarska verzija se od originala razlikuje samo po oznakama, što ne čudi znajući da su sovjetski kontrolori nadzirali proizvodnju pješadijskog oružja po sovjetskoj licenci u Bugarskoj do kraja 1980-ih godina prošlog stoljeća.

Glavni su mu djelovi: spremnik, branik okidača, mehanizam za okidanje, navlaka sa zatvaračem, ciljnici (zbog svoje male dužine su više izraženiji), povratna opruga, cijev i rukohvat.

## Reference

## Vanjski linkovi

* Drug makarov – pištolj PM (1), str. 20, magazin *Odbrana*, Arsenal br. 76, Dragan Avramov, 1. april 2013.
* Konstantna unapređenja – ruski pištolj makarov (2), str. 7, magazin *Odbrana*, Arsenal br. 77, Dragan Avramov, 15. maj 2013.
* Relikvija Hladnog rata – pištolj makarov Arhivirano 22. 6. 2021. na Wayback Machine, Milan Milanović, Kalibar br. 139.
# Heckler & Koch AG36

| Heckler & Koch AG36 |
| --- |
|  |
| Upotreba |
| U službi | 2000 - do danas |
| Korisnici |  Njemačka |
| Proizvodnja |
| Proizvođač | Heckler & Koch |
| Opis oružja |
| Težina | 1.5 kg |
| Dužina | 350 mm |
| Dužina cijevi | 280 mm |
| Kalibar | 40x46 mm |
| Brzina zrna | 76 m/s |

**Heckler & Koch AG36** je podcijevni bacač granata namijenjen za automatski pušku HK G36, a proizvodi ga poznata njemačka kompanija Heckler & Koch.

AG 36 je originalno bio namijenjen kao dodatno oružje za jurišne puške XM8 i FN SCAR. AG36 je uvršten u program njemačke vojske "Pješadinac budućnosti" (IdZ). Ovaj bacač granata je jedan od najperspektivnijih podcijevnih bacača granata u svijetu našao se u upotrebi u armijama i specijalnim snagama Njemačke, Velike Britanije, Latvije, Holandije, Turske, Španije, Portugala.

## Reference
# VHS (automatska puška)

| VHS |
| --- |
|  |
| Upotreba |
| U službi | 2009 - do danas |
| Korisnici |  Hrvatska  Irak  Filipini  Sjedinjene Američke Države Kurdistan |
| Ratovi | Rat u Iraku 2014 |
| Proizvodnja |
| Proizvođač | HS Produkt |
| Cijena po komadu | 10.000 HRK |
| Varijante | VHS-D, VHS-K |
| Opis oružja |
| Težina | 3,5 kg |
| Dužina | 765 mm |
| Dužina cijevi | 500 mm |
| Kalibar | 5.56x45 mm NATO |
| Spremnik municije | 30 metaka |
| Brzina paljbe | 850 metaka/min |
| Brzina zrna | 950 m/s |

**VHS** (*Višenamjenska hrvatska strojnica*) je hrvatska puška koju proizvodi karlovačka firma HS Produkt.

## Opis

Kalibar puške je 5,56x45 mm, što je standardni NATO-ov kalibar. Puška je konstruirana prema modernom modelu *bull-pup*, što znači da su svi pokretni dijelovi smješteni u usadnik (kundak). To omogućuje da ukupna dužina puške bude manja, a cijev jednake dužine kao kod klasičnih jurišnih pušaka, ili čak duža. Na nju se mogu staviti mnogi dodaci i oprema. Puška se proizvodi u dvije verzije - kratke (**VHS-K**) i duge cijevi (**VHS-D**). 2. marta 2012. ministar odbrane Ante Kotromanović potpisao je s firmom HS produkt ugovor o nabavi hiljadu automatskih pušaka VHS do kraja 2012. godine, čime to oružje ulazi u operativnu upotrebu oružanih snaga Republike Hrvatske.

## Namjena

Nanošenje gubitaka, neutraliziranje i uništavanje žive sile protivnika, podcijevnim bacačem granta onesposobljavanje i uništavanje neprijateljske žive sile, lahko utvrđenih bunkera i zgrada, uspješno bojevo djelovanje u svim vremenskim i klimatskim uslovima, mogućnost montiranja laserskih obilježivača, noćnih nišana, podcijevnih bacača granata i druge opreme u skladu NATO-vim standardima.

## Tehničke karakteristike

* kalibar 5,56x45 NATO;
* primijenjena je moderna bull-pup konstrukcija, čime je smanjena ukupna dužina oružja, a zadržana velika dužina cijevi;
* načinjena od kvalitetnog čelika i otpornih polimera;
* može se opremiti raznom dodatnom opremom kao što su bacač granata, sklopive nožice, optički nišan ili baterijska svjetiljka;
* proizvodi se standardna puška VHS-D s cijevi dužine 500 mm i skraćena VHS-K s cijevi dužine 410 mm;
* masa, bez spremnika, standardne verzije jest 3,5 kg, a skraćene 3,4 kg;
* masa praznog spremnika za 30 metaka jest 116 grama;
* spremnik načinjen od prozirnog polimera;
* radi na načelu posudbe gasova, a brzina paljbe je 750 metaka/min.

## Izvori

* *Hrvatska jurišna puška VHS*, Hrvatski vojnik, broj 244/2009.
*  Arhivirano 23. 12. 2014. na Wayback Machine
# QCW-05

| QCW-05 |
| --- |
|  |
| Upotreba |
| U službi | 2005 - do danas |
| Korisnici |  Kina |
| Proizvodnja |
| Proizvođač | China South Industries Group |
| Opis oružja |
| Težina | 2.2 kg |
| Dužina | 500 mm |
| Dužina cijevi | 250 mm |
| Kalibar | 5.8x21 mm |
| Domet | 50 m |
| Maks. domet | 200 m |
| Spremnik municije | 50 metaka |
| Brzina zrna | 150 m/s |

**QCW-05** je prigušeni automat razvijen od strane Jianshe industrijske korporacije sa namjerom da se zamjene zastarjeli automati Tip 79 i Tip 85. 2005. godine uvedena su dva modela automata u operativnu upotrebu. Prvi je model QCW-05 kalibra 5,8 X 21 mm sa podzvučnom municijom oznake DCV92 gdje je početna brzina zrna 150 m/s sa efektivnim dometom od 50 metara. Postoji i verzija ovog automata pod oznakom QCQ-05 koji nema prigušivač i ima mogućnost da puca obje vrste municije: prigušenu DCV92 i standardnu DAP92. Ovaj model automata je i uveden u Kinesku armiju. Tip 05 automat radi na principu slobodnog trzaja zatvarača (Blowback System). Automat je urađen u bullpup konfiguraciji i sličan je jurišnoj pušci QBZ-95 (Tip 95). Kućište je urađeno od presovanog lima, a kundak, pištoljski rukohvat, ručica za nošenje su urađeni od polimera. Selektor paljbe se nalazi iznad pištoljskog rukohvata i ima tri pozicije: pojedinačna - 1, rafalna - 2 i ukočeno - 0. Na vrhu automata se nalazi ručica za nošenje u kojoj se nalazi zadnji i prednji nišan, a služi kao nosač za dnevni ili noćni optički nišan. Ispod nje se nalazi ručica za zapinjanje. Otvor za izbacivanje čahura se nalazi jedino sa desne strane. Pucanje sa lijevog ramena nije moguće. U pištoljskom rukohvatu je ugrađena sigurnosna kočnica koja se odbravljuje jedino kada strijelac pravilno stisne rukohvat. Dužina automata je 500 mm, a težina 2,2 kg. Prigušivač se postavlja tako što se navije na usta cijevi. Automat se puni okvirom od 50 metaka.

## Reference
# Heckler & Koch MP7

| Heckler & Koch MP7 |
| --- |
|  |
| Upotreba |
| U službi | 2001 - danas |
| Korisnici |  Njemačka |
| Proizvodnja |
| Proizvođač | Heckler & Koch |
| Opis oružja |
| Težina | 1.2 kg |
| Dužina | 638 mm |
| Dužina cijevi | 180 mm |
| Kalibar | 4.6x30 mm |
| Domet | 200 m |
| Spremnik municije | 20, 30, 40 metaka |
| Brzina paljbe | 650 metaka/min |
| Brzina zrna | 735 m/s |

**MP7** je njemački automat kojeg proizvodi Heckler & Koch (H&K) i koristi 4,6x30m streljivo. Dizajniran je u skladu sa NATO-vim potrebama za osobnim zaštitnim oružjem *(PDW - Personal Defense Wearpon)* sa većom mogućnošću samoobrane od običnih pištolja. MP7 je ušao u serijsku proizvodnju 2001. godine. MP7 je sposoban probiti zaštitni prsluk i dovoljno malen da može zamijeniti pištolj.

## Korisnici

* Albanija
* Australija
* Austrija
* Francuska
* Hrvatska
* Indonezija
* Irska
* Italija
* Japan
* Jordan
* Južna Koreja
* Malezija
* Norveška
* Njemačka
* Oman
* Sjedinjene Američke Države
* Ujedinjeno Kraljevstvo

## Reference
# Simboli Međunarodnog pokreta Crveni krst i Crveni polumjesec

**Simboli Međunarodnog pokreta Crveni krst i Crveni polumjesec**, po Ženevskoj konvenciji, se postavljaju na humanitarna i medicinska vozila i zgrade da ih zaštite od vojnih napada. Postoje četiri simbola, od kojih su samo tri u upotrebi: **Crveni krst**, **Crveni polumjesec** i **Crveni kristal**. Simbol sa crvenim lavom i suncem više nije u upotrebi.

U Izraelu se koristi i crvena Davidova zvijezda, ali nije zvanično priznata kao simbol pokreta.

## Crveni krst

Crveni krst
Crveni krst na bijeloj pozadini je simbol zaštite proglašen 1864. na Ženevskoj konvenciji. Krst je sačinjen od pet crvenih kvadrata koji zajedno čine formu krsta. Od 186 nacionalnih udruženja, 152 koriste Crveni krst kao simbol organizacije. Obrnute boje zastave Crvenog krsta se mogu vidjeti na zastavi Švicarske.

## Crveni polumjesec

Crveni polumjesec
Crveni polumjesec je simbol koji u većini muslimanskih zemalja zamjenjuje simbol Crvenog krsta. Crveni polumjesec na bijeloj pozadini se prvi put počeo koristiti u Osmanskom Carstvu za vrijeme rusko-turskog rata između 1876. i 1878. Prema legendi, to je učinjeno budući da je znak crvenog krsta umanjivao moral turskih boraca u borbi protiv kršćanskih Rusa. Međunarodna organizacija Crvenog krsta je 1878. prihvatila korištenje drugih simbola u nekršćanskim zemljama, a simbol crvenog polumjeseca je zvanično priznat 1929. kada je uvršten u član 19 Ženevske konvencije.

## Crveni lav sa suncem

Crveni lav sa suncem
Od 1924. do 1980. Iran je za svoje nacionalno društvo koristio simbol Crvenog lava i sunca, odnosno društvo Crvenog lava i sunca, zasnovan na zastavi i državnom amblemu Irana. Crveni lav sa suncem je formalno priznat kao zaštitni simbol 1929. godine, zajedno s Crvenim polumjesecom. Simbol je uveden u Ženevi 1964. Uprkos prelasku zemlje na Crveni polumjesec 1980. godine, Iran izričito zadržava pravo da ponovo koristi ovaj simbol.

## Ostali simboli

* Crveni kristal
* Crvena Davidova zvijezda
# Heuristika

**Heuristika** je nauka o mogućnostima naučnog istraživanja i odgovara na pitanja; šta se može naučno istražiti? šta se ne može? šta je aksiom? (grčki: "Εὑρίσκω", "naći" ili "otkriti")

Heuristika obuhvata metode i tehnike rješavanja problema, učenja i otkrivanja koji su bazirani na iskustvu. Heurističke metode se koriste da ubrzaju proces pronalaženja dovoljno dobrog rješenja u situacijama kada sprovođenje detaljnog istraživanja nije praktično. Primjeri toga obuhvataju korištenje raznih uopštenih pravila, informisanog nagađanja, intuicije i zdravog razuma.

Preciznije se heuristika može definisati kao korištenje lahko dostupnih informacija, čija primjena nije strogo određena, za kontrolu rješavanja problema od strane ljudi i mašina.

## Literatura

* Russell, Stuart J.; Norvig, Peter (2003), Artificial Intelligence: A Modern Approach (2nd ed.), Upper Saddle River, New Jersey: Prentice Hall, ISBN 0-13-790395-2,
* Pearl, Judea (1983). Heuristics: Intelligent Search Strategies for Computer Problem Solving. New York, Addison-Wesley, p. vii. ISBN 978-0-201-05594-8
* How To Solve It: Modern Heuristics, Zbigniew Michalewicz and David B. Fogel, Springer Verlag, 2000. ISBN 3-540-66061-5
* Pólya, George (1945). How to Solve It. Princeton University Press. ISBN 0-691-08097-6.

## Vanjski linkovi

*  Arhivirano 19. 10. 2013. na Wayback Machine