# Toma Akvinski

**Toma Akvinski** (oko 1225.-1274.), bio je italijanski dominikanski fratar i svećenik, jedan od najpoznatijih filozofa kršćanske skolastike (srednjovjekovna filozofija), u tradiciji poznat kao Doctor Angelicus, Doctor Communis i Doctor Universalis. Ime Akvinski identifikuje njegovo porijeklo u okrugu Aquino u današnjem Laciju, Italija. Između ostalog, bio je istaknuti zagovornik prirodne teologije i otac škole mišljenja (koja je obuhvatala i teologiju i filozofiju) poznate kao tomizam. On je tvrdio da je Bog izvor i svjetlosti prirodnog razuma i svjetla vjere. Opisan je kao "najuticajniji mislilac srednjovekovnog perioda" i "najveći od srednjovekovnih filozofa-teologa". Njegov uticaj na zapadnjačku misao je značajan, a veliki deo moderne filozofije potiče iz njegovih ideja, posebno u oblastima etike, prirodnog prava, metafizike i političke teorije.

Za razliku od mnogih struja u Katoličkoj crkvi tog vremena, Toma je prihvatio nekoliko ideja koje je iznio Aristotel—koga je nazvao "Filozofom"—i pokušao je sintetizirati aristotelovsku filozofiju s principima kršćanstva.

Njegova dva glavna djela su: Sporna pitanja o istini (1256–1259), "Protiv zabluda nevjernika" (*Summa contra Gentiles*), i nedovršena, ali veoma uticajna "*Summa Theologiae" (1265–1274)*, koja je priznata kao vrhunsko dostignuće srednjovjekovne sistematske teologije. Njegovi komentari na Sveto pismo i na Aristotela također čine važan dio njegovog djela. Toma se ističe po svojim euharistijskim pjesmama, koje čine dio crkvene liturgije. Katolička crkva poštuje Tomu Akvinskog kao sveca i smatra ga uzornim učiteljem za one koji studiraju za svećenike. U moderno doba, prema papinskim direktivama, proučavanje njegovih djela dugo se koristilo kao jezgro potrebnog programa studija za one koji traže zaređenje za svećenike ili đakone i za druge studente svetih disciplina. (filozofija, katolička teologija, crkvena historija, liturgija i kanonsko pravo).

Kao doktor Crkve, Toma Akvinski se smatra jednim od najvećih teologa i filozofa Katoličke crkve. Papa Benedikt XV je izjavio: „Ovaj (Dominikanski) Red... dobio je novi sjaj kada je Crkva proglasila Tomino učenje svojim i tog doktora, počašćenog posebnim pohvalama Papa, gospodara i pokrovitelja katoličkih škola."

Toma Akvinski je u svom cjelokupnom opusu nastojao da protivrječnosti krščanske dogmatike prevlada na taj nači da stvori koherentne religijske dogme. On se u izgradnji krščanske logike oslanja na Aristotelov Organon, a prihvata i Platonovu filozofiju o dominirajućoj ideji nad materijom. Kao teolog polazi od dvije temeljne krščanske dogme: praroditeljskom grijehu i vječnom ispaštanju. Kao rezultat toga temelj njegove teološko filozofske antropologije je spas i put prema spasenju. Također, zastupa kolektivitet, dominaciju nad ljudskim rodom, a ne individualni život pojedinca.

Akvinski se bori protiv neoplatonskih tvrdnji o svijetu koje su potekle od Augustina i Ibn Sine, koji svode čovječanstvo na posmatrače svijeta u kojem je sve propisano i gdje je sve izraz Božije volje. Akvinski se zalaže za Aristotelove tvrdnje da je čovjek glavni autor svojih djela. Njegova sinteza aristotelovog učenja i krišćanskog učenja postati će glavna okosnica filozofije katoličke crkve.

## Gnoseologija

*Super libros de generatione et corruptione*
U svojoj gnoseologiji (teoriji spoznaje), Toma Akvinski se zalaže za Aristotelove tvrdnje da saznanje podrazumijeva izvjesnu sličnost između onoga koji saznaje i onoga što se saznaje, iz čega slijedi da saznanje počinje čulnom percepcijom.

## Socijalna misao

Toma Akvinski u potpunosti je valorizirao grčku filozofiju, posebno Aristotelovu logiku, teoriju Platona i Plotina o općem dobru i nepokretnom pokretaču, te je prilagodio kršćanskom učenju. Njegova stajališta dala su poseban doprinos u profiliranju kršćanskih dogmi koje je stvorio u 13. vijeku. U epohi zrelog feudalizma njegovo učenje će postati oficijelnim učenjem Katoličke crkve 1870 godine.

Također je razvio, kada je riječ o državi, teoriju suvereniteta, gdje narod dobrovoljno prenosi određene ovlasti na suverenog kralja, monarha. Ovu njegovu teoriju narodnog suvereniteta, preuzet će neki teolozi, franjevci i protestanti i razviti je u politički sistem, u jedan koherentan teoretijsko-politički sistem. Mada se zalagao za teoriju narodnog suvereniteta u borbi između rimskog papinstva i svjetovnih vladara, Toma je stajao na strani papinstva, teokratskog apsolutizma.

Za razliku od Aurelije Augustina , on društvo posmatra kao statičan, zatvoren sistem ponavljanja jednog te istog. Ako je na djelu društvo kao zatvoren sistem, nepromjenjiv, ono nema određenu perspektivu, te je njegova vizija svijeta romantičarsko-pesimistički obojena.

Analogno Aristotelu on čovjeka posmatra kao društveno biće, on je kauzalno i nužno po svojoj prirodi vezan za društvo, a njegova društvenost se ispoljava kroz sferu jezika, kulture, običaja i tradicije. Analogno Aristotelu, prema njemu fundament, zadaća države je da proizvodi vrline, iz ove temeljne zadaće proizlaze sve druge funkcije države.

*Super Physicam Aristotelis*, 1595.
Ovozemaljska država nije ništa drugo nego priprema pojedinaca, kršćana za onozemaljsku državu. Država je, dakle, sredstvo za realizaciju neke više svrhe, a to jest put spasenja.

Iz ovog se da izvući zaključak, da Toma Akvinski daje primat i vladavinu crkve nad državom. Ustvari kod njega, pošto je sve do renesanse, religija totalno vladala cjelokupnim svijetom socijalnog života, se država i religija izražavaju kao druga strana ili oblik same države. Država nije ništa drugo, nego samo jedna od teoloških formi religije. Tako država ima prevashodno religijsko, teološko određenje i svrhu.

## Bibliografija

* Toma Akvinski, Izabrano djelo, izabrao i preveo Tomo Vereš, drugo znatno prošireno i dotjerano izdanje priredio Anto Gavrić, Zagreb: [www.globus.hr Nakladni zavod Globus], 2005, 839 str.
* Anto Gavrić (ur.), *Ljubav prema istini. Zbornik u čast Tome Vereša O.P.*, Zagreb, 2000
* Ivan Koprek, Toma Akvinski o prijateljstvu Arhivirano 19. 1. 2025. na Wayback Machine (Ivan Koprek, *Kao dio mene. Etika - prijateljstvo - krepost*, Zagreb: Hrvatsko filozofsko društvo, 1995 (Biblioteka Filozofska istraživanja; knj. 66), str. 87-97.)
* Tomo Vereš, Toma Akvinski i Jacques Maritain o demokraciji, *Obnovljeni život* 56 (2001) 1, str. 7-21.
* Tomo Vereš, Toma Akvinski: De ente et essentia, *Obnovljeni život* 53 (1998) 2, 131-140.
* Tomo Vereš, *Iskonski mislilac*, Zagreb, 1978.
* *Zbornik Tome Akvinskog*, Zagreb 1974.

## Također pogledajte

* Filozofija
* Srednjovjekovna filozofija

## Reference

## Vanjski linkovi

* *Studij Tome Akvinskog*
* *Summa contra Gentiles*
* *Summa Theologica*
* *Principi prirode Arhivirano 5. 12. 2004. na Wayback Machine*
* *O bitku i postojanju Arhivirano 27. 11. 2014. na Wayback Machine* (*De Ente et Essentia*)
* *Catena Aurea* (dio)
* Corpus Thomisticum
* Članak iz katoličke enciklopedije
* Biografija
* Akvinski o vanjzemaljskom životu Arhivirano 13. 4. 2016. na Wayback Machine
* Toma Akvinski Izabrane molitve i pjesme