Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Disgenetika

**Disgenetika** jest termin koji se odnosi na bilo koje smanjenje prevalencije osobina koje se smatraju društveno poželjnim ili generalno adaptivnim na okolinu zbog selekcijskog pritiska koji ne favorizuje njihovu reprodukciju.

U 1915., ovaj termin je koristio David Starr Jordan, kako bi opisao navodne štetne efekte modernog ratovanja na genetičku sposobnost na nivou grupe, zbog njegove tendencije da ubija fizički zdrave muškarce, dok invalide održava kod kuće. Slične zabrinutosti su izražavali rani eugeničari i socijalni darvinisti tokom 19. stoljeća, a nastavile su igrati ulogu u naučnim i javnopolitičkim debatama tokom cijelog 20.

Novije zabrinutosti o navodnim disgenim efektima u ljudskoj populaciji iznio je kontroverzni psiholog i samoproglašeni naučni rasista Richard Lynn, posebno u svojoj knjizi iz 1996. *Disgenika: Genetičko pogoršanje u modernim populacijama*, u kojoj se tvrdi da su promjene u selekcijskim pritiscima i smanjena smrtnost dojenčadi od industrijske revolucije rezultirale povećanim širenjem štetnih osobina i genetičkih poremećaja.

Uprkos ovim zabrinutostima, genetičke studije nisu pokazale dokaze o disgenim efektima u ljudskim populacijama. Recenzirajući Lynnovu knjigu, naučnik John R. Wilmoth primjećuje: "Sveukupno, najzbunjujući aspekt Lynnovog alarmističkog stava je to što se pogoršanje prosječne inteligencije koje su predvidjeli eugeničari nije dogodilo."

## Također pogledajte

* Teorija degeneracije
* Devolucija
* Evolucijski kompromis
* Flynnov efekat
* Nasljednost IQ-a
* Popis kongenitalnih poremećaja
* Popis poremećaja biološkog razvoja
* Nedavna ljudska evolucija
* Evolucija čovjeka

## Reference
# Taksija

**Taksije** (grčki τάξις –*taksis* = red, raspored) su reakcije pokretljivosti nekih mikroorganizama (naprimjer bakterije, alge, bičari) i nekih slobodnih ćelija drugih organizama (kultura ćelija, spermatozoidi, fagociti) na vanjske podražaje.

To je pokretljivost i kretanje organizama kao odgovor na nadražaj kao što su svjetlost ili prisustvo hrane. Pokreti su urođeni kao ponašanje u odgovoru na odgovarajuće uvjete okruženja. Taksije se razlikuju od tropizama (reakcija okretanja, često rast prema ili od stimulusa) po tome što u slučaju taksija organizam ima pokretljivost i pokazuje vođeno kretanje prema izvoru stimulusa ili od njega. Ponekad se razlikuje od kineze, neusmjerene promjene aktivnosti kao reakcije na stimulus.

## Klasifikacija

Taksije su klasificirane na osnovu vrste podražaja i toga da li će odgovor organizma biti pomicanje prema podražaju ili od njega. Ako se organizam kreće prema podražaju taksija je pozitivna, a ako se odmiče taksija je negativna. Naprimjer, bičevi protozoa iz roda  *Euglena*  kreću se prema izvoru svjetlosti. Ova reakcija ili ponašanje naziva se „pozitivna fototaksija“, jer se odnosi na odgovor na svjetlost i organizam se kreće prema podražaju.

Identificirani su mnogi tipovi taksija, uključujući:

* *aerotaksija* (stimulacija kisikom)
* *anemotaksija* (vjetar)
* *barotaksija* (pritisak)
* *hemotaksija*  (hemikalije )
* *durotaksija*  (krutosti)
* *elektrotaksija*  ili  *galvanotaksija*  (električna struja)
* *gravitaksija*  (gravitacije)
* *hidrotaksija* (vlaga)
* *magnetotaksija*  (magnetno polje)
* *fototaksija*  (svjetlo)
* *reotaksija*  (protok tečnosti)
* *termotaksija*  (temperatura)
* *tiigmotaksija* (fizički kontakt) itd.

Ovisno o tipu prisutnih čulnih organa, taksije se mogu klasificirati kao  *klinotaksije*, kada organizam kontinuirano prati okolinu kako bi odredio smjer podražaja; „tropotaksijw“, gdje se bilateralni organi čula koriste za određivanje smjera stimulusa, i  *telotaksije*, gdje je jedan organ dovoljan da uspostavi orijentaciju podražaja. For example, chemotaxis in response to a sugar gradient has been observed in motile bacteria such as *E. coli*.

## Također pogledajte

* Pokretljivost
* Tropizam
* Nastija
* Kretanje

## Reference

## Vanjski linkovi

* Host-plant finding by insects: orientation, sensory input and search patterns Arhivirano 8. 8. 2012. na Wayback Machine

Šablon:Pokreti biljaka
# Palinologija

**Palinologija** (grč. παλύνω, palunō, palunein – *oprasivati* + λόγος, logos – *nauka, znanje, učenje*) je nauka o polenovim zrnima (muški gametofit) i sporama.

Tokom četrdesetih godina 20. stoljeća, palinologija proučava samo spore i polenova zrnca, uključujući i one iz ugljenih i mineralnih naslaga. Nakon toga, područje njenog interesa širi se i na ostale fosilizirane elemente sa zidom organskog sastava, a koji odolijeva procesu ekstrakcije pomoću kiselina, kao što su fluorovodična, dušična i druge. Ti mikrofosili organskog porijekla, koji se nazivaju palinomorfi, mogu biti kontinentalnog porijekla (kriptospore, spore, polenova zrnca, slatkovodne alge), ali i morskog (akritarke, kitinozoe, dinoflagelati, itd.).

Palinologija je interdisciplinarne prirode, sa veoma širokom primjenom u biološkim naukama (botanika, paleobotanika, paleoekologija), paleontologiji, geologiji (geohronologija, biostratigrafija), arheologiji, paleoklimatologiji, alergologiji (aeropalinologija), itd.

## Također pogledajte

* Botanika
* Paleobotanika

## Reference
# Anatomija

Mondino dei Liuzzi, *Anathomia*, 1541
**Anatomija** (grč. *anatemnein* = "sjeći, rezati") jest grana morfologije koja ima za cilj proučavanje osnovnih makrostruktura organizma. Praktično svaki organizam ima sebi svojstvenu anatomiju, ali je najvažnija anatomija pet životinjskih grupa: ptice, ribe, sisari, gmizavci, te vodozemci. Naravno, najvažnija među njima (za medicinsku nauku) jest anatomija čovjeka, a uz nju i anatomija sisara, koja je zanimljiva za veterinarsku medicinu.

Anatomiji je zadatak približiti zainteresiranima što bolje sve okom vidljive strukture na posmatranom organizmu, ne ulazeći u njihovu funkciju pretjerano, jer je to zadatak druge nauke, fiziologije. Može se podijeliti na manji broj grana koje imaju specifične sfere interesiranja, kao, npr, sistemska anatomija, topografska anatomija, plastična anatomija itd.

Anatomija je složeno i dinamično polje koje se stalno razvija kako se dolazi do novih otkrića. Posljednjih godina došlo je do značajnog porasta upotrebe naprednih tehnika snimanja, kao što su MRI i CT skeniranje, koje omogućavaju detaljnije i preciznije vizualizacije struktura tijela.

Disciplina anatomije je podijeljena na makroskopski i mikroskopski dio. Makroskopska anatomija ili gruba anatomija je ispitivanje dijelova tijela pomoću vida bez pomagala. Gruba anatomija također uključuje granu površinske anatomije. Mikroskopska anatomija uključuje upotrebu optičkih instrumenata u proučavanju tkiva različitih struktura, poznatih kao histologija, a također i u proučavanju ćelija.

Historija anatomije karakterizira progresivno razumijevanje funkcija organa i struktura ljudskog tijela. Metode su se također dramatično poboljšale, napredujući od ispitivanja životinja seciranjem leševa i kadavera do medicinskih tehnika snimanja iz 20. stoljeća, uključujući rendgenske snimke, ultrazvuk i magnetnu rezonancu.

## Anatomija čovjeka

Kako je anatomija složena nauka, njeno izučavanje zasniva se na seciranju mrtvih tijela od pamtivijeka do danas. Tako je već aleksandrijski anatom Herofil oko 300. objavio rezultate svojih istraživanja pod naslovom *Anatomika*.

## Poredbena anatomija

Poredbena anatomija bavi se sličnostima i razlikama u anatomiji životinja.

## Reference

Nedovršeni članak Anatomija koji govori o **medicini** treba dopuniti. Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.
# Morfologija (biologija)

Morfologijqa mužjaka *Caprella mutica*
**Morfologija** (stgrč. μορφή - *morfé* = oblik + λόγος - *lógos* = riječ, nauka, znanje) je biološka nauka o oblicima i strukturama organizama i njihovih osobenih strukturnih obilježja.

Ovo uključuje sve aspekte vanjskog izgleda (oblik, struktura, boja, veličina I druga svojstva), odnosno **vanjsku morfologiju** (ili eidonomiju), kao i oblik i strukturu unutrašnjih dijelova kao što su kosti i organi, odnosno **unutrašnju morfologiju** (ili anatomiju). Tu se razilazi sa fiziologijom, koja se prvenstveno bavi funkcijama organizama i njihovih struktura. Morfologija je grana nauka o životu, koja se bavi proučavanjem ukupne strukture organizama ili taksona i njihovih sastavnih dijelova, odnosno taksonomskih kategorija.

## Grane morfologije

* Uporedna morfologija obuhvata komparativnu analizu obrazaca u položaja struktura u okviru plana tjelesne građe organizama i čini osnovu taksonomske kategorizacije.
* Funkcijska morfologija je nauka o međuodnosima strukture i morfoloških osobina.
* Ekperimentalna morfologija uključuje studije uticaja vanjskih faktora na morfologiju organizama u eksperimentalnim uvjetima, kao što je učinak genetičkih mutacija.
* Anatomija je biomorfološka nauka o detaljima strukture organizama, od razine ćelije do cjelokupne jedinke.

## Morfologija i klasifikacija

Većina taksona morfološki se razlikuju od drugih. Tipski, usko srodni taksoni se razlikuju mnogo manje od onih u daljem srodstvu, ali postoje izuzeci od ovog. Kriptične vrste su one koja izgledaju vrlo slično, ili su možda naizgled čak i identične, ali su reprodukcijski izolirane. Nasuprot tome, ponekad nevezani taksoni steknu sličan izgled kao rezultat konvergentne evolucije ili čak mimikrije. Osim toga, mogu postojati morfološke razlika unutar jedne vrste, kao što je insekt *Apoica flavissima*, gdje su radnici znatno manji od kraljice. Dodatni problem u oslanjanju na morfološke podatke je da je ono što se može morfološki ispoljiti kao dvije različita vrste, može u stvari, prema analizi DNK, biti biti dokazano kao jedna vrsta. Značaj ovih razlika može ispitati pomoću alometrijskog inženjerstva u kojem se jedna ili obje vrste manipuliraju sa fenokopijama druge vrste.

## 3D ćelijska morfologija i klasifikacija

Izum i razvoj mikroskopije omogućavaju posmatranje 3-D ćelijske morfologije i sa visokim prostornim i vremenskim rezolucijama. Dinamski procesi ove ćelijske morfologije koja je pod kontrolom složenog sistema imaju važnu ulogu u poznavanju raznovrsnih važnih bioloških procesa, kao što su imunski i invazijski odgovori.

## Također pogledajte

* Biologija
* Anatomija
* Citologija
* Neuromorfologija
* Fenologija
* Fenotip

## Reference

## Vanjski linkovi
# Embriologija

Ljudski embrio sa šest sedmica embrijske starosti ili 8 sedmica gestacijske starosti
**Embriologija** je grana biologije koja proučava morfološke i funkcionalne osobine najranijih stepena individualnog razvića počev od oplođenja pa sve do napuštanja embrionalnih omotača, odnosno, do leženja ili porođaja.

**Humana embriologija** se bavi izučavanjem nastanka i razvića čovjeka od oplođenja do rođenja osobe, što predstavlja dugotrajan i složen proces transformacije jedne ćelije, oplođene jajne ćelije, u složen višećelijski organizam.

**Ontogenetsko razviće biljaka** obuhvata niz uzastipnih faza koje se smjenjuju, od oplođenja jajne ćelije pa sve do smrti jedinke. Razviće biljaka može se podijeliti na dva stadijuma:

1. vegetativni
2. reproduktivni.
# Ekologija

Ekologija|  |
|  |
|  |
| Ekologija proučava punu skalu života i njegovih oblika, od procesa u sitnim bakterijama do raspona cijele biosfere i Planete. Ekolozi istražuju različite interspecifična i intraspecifična složena međudjelovanje vrsta, kao (npr.) predacije i oprašivanja. Raznolikost života je organizirana na različitim staništima kopnenih i vodenih ekosistema. |

Ekosistem Ruvenzorija - Park prirode (ekološki zaštićeno područje)
**Ekologija** (grč. οἶκος - *oikos* = dom, prebivalište + λογία - *logos* = nauka, znanje) – nauka o životu u svom domu – proučava složene interaktivne međuodnose živih bića i sredine u kojoj žive, uključujući živu i neživu prirodu. Proučava i načine i mogućnosti preživljavanja i mijenjanja životnih zajednica i biosfere u cjelini. Pojam ekologija je uveo Ernest Haeckel (1866).

Ekologija je prirodna i interdisciplinarna *nauka*, koja gradi svoje temelje u biologiji, geografiji, geologiji, fizici, hemiji i matematici. U zadnje vrijeme, informatika igra veliku ulogu u sintezi i sabiranju ekoloških podataka.

Ekologija pokušava da pronađe odgovor i riješenje brojnim problemima okoliša koji nas sve više okružuju. Nažalost, mnogi problemi današnjice su antropogenog porijekla. Prijevoz, termoelektrane i sagorijevanje fosilnog goriva za razne svrhe su odgovorni za više od 50% zagađenja zraka. Vode i tla sadrže sve veće količine raznih teških metala i pesticida. Nuklearne elektrane proizvode velike količine radioaktivnog otpada, čija manipulacija i odlaganje zahtijeva vrlo precizne mjere i standarde. Ovakvi problemi su samo par primjera.

Ekologija se, dakle, suočava sa problemima interakcija žive i nežive prirode u njenom okolišu, na lokalnoj i globalnoj razini. Odgovori nisu uvijek evidentni, ni jednostavni, ni lagani. Ipak, sve više se širi shvatanje da čovjek nije neograničeni vladar prirodom i da je njen integralni i neraskidivi dio. U tome je i sadržana obaveza da, kao u jedini prirodi nosilac "materije koja kreativno misli", traži djelotvornija rješenja za budući opstanak sopstvene vrste i života u cjelini.

## Historija

Ekologiju je vrlo teško svrstati kao ostale, egzaktne nauke, kao matematiku ili samo organsku biologiju.

Početkom 20. vijeka, naučnici iz raznih disciplina su se postepeno suočavali sa problemima čiji odgovor je zahtijevao sintezu iz dvije, ili čak tri razne nauke. Prije toga, hemičari su se bavili isključivo hemijom, biolozi biologijom, fizičari fizikom. Početkom 1960-ih godina, čuveni američki biolog, Rachel Carson, je napisala revolucionarnu knjigu, *The Silent Spring (1962)* (Tiho Proljeće). Centralna tema ove knjige je bila žestoka kritika upotrebe pesticida DDT, koji je prouzročio razne mutacije u brojnoj flori i fauni. Ova knjiga je zabilježila visok broj prodaja i konzekventno je 'probudila' ekološku svijest. Ukratko rečeno, ekologija je rođena u 20. stoljeću, mada se ipak može reći da su ekolozi, tj. da je ekološki prilaz problemima, postojao daleko prije toga.

## Također pogledajte

* Biosfera
* Evolucija
* Genetika
* Urbana ekologija
* Ugrožena vrsta
* Mikrobna ekologija

## Reference

## Vanjski linkovi

* Ekologija i ekološki problemi (*en*)
# Areal

**Areal** je teritorija na kojoj je rasprostranjena neka biljna ili životinjska vrsta. Svaka biljna vrsta nalazi se na zemljinoj površini obično u velikom broju individua što se može nazvati i njeno nalazište. Pojam nalazišta – areala – treba razlikovati od pojma staništa. Npr. neke vrste drveća imaju areal u gotovo cijeloj Evropi, ali se javljaju najčešće na određenim staništima koja odgovaraju tim vrstama. Svaka vrsta se javlja samo u granicama svoga areala i u njemu naseljava prvenstveno svoja odgovarajuća staništa.

Veličina areala može biti različita. Dok jedne vrste nalazimo gotovo u čitavom svijetu, zapravo na cijeloj Zemlji, tzv. kosmopoliti (kosmos-svijet), druge druge su ograničene na veoma male prostore tzv. endemi. Kao primjer za kosmopolite mogu se navesti paprat, kao i mnogi korovi koje je čovjek raznio po cijelom svijetu. Daleko su češći endemi. Tako npr. od 6530 biljnih vrsta, koliko ih raste na Balkanskom pluostrvu, 1754 su njegovi endemi, odnosno njihov areal se ne pruža dalje od Balkana. Pančićeva omorika (Picea omorika) je egzota Balkanskog poluostrva.

Uzroci koji uslovljavaju konfiguraciju i same granice areala jedne vrste mogu biti razni:

* klimatski – vrsta se ne javlja van svog areala, jer joj npr. temperatura ili valžnost ne odgovara
* mehanički - mora i planinski vijenci koji mehanički sprječavaju raznošenje sjemenki i razmnožavanje
* biotički – konkurencija drugih biljnih vrsta vitalnijih i prilagodljivijih na neki prostor ili biljnu zajednicu ili odsustvo nekih životinja insekata neophodnih za razmnožavanje i oprašivanje cvjetova
* historijski – raniji raspored kompna i mora, promjena klime
* ljudski - sječa i uništavanje šuma

Treba naglasiti da je čovjek, i pored niza svjesnih i nesvjesnih grešaka u očuvanju prirode, puno učinio na proširenju areala za veliki broj kultura, šumskih i dekorativnih vrsta.

## Također pogledati

* Kosmopolitsko rasprostranjenje
* Endem
* Biogeografsko carstvo

## Reference

## Vanjski linkovi
# Beskičmenjaci

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |

Invertebrata

**Beskičmenjaci** (Invertebrata ili Avertebrata) su životinje bez unutrašnjeg skeleta, kičmenice. Pripada im veliki broj vrsta i oko 97% svih životinja na našoj planeti čine upravo beskičmenjaci. U okviru ove grupe životinja najbrojniji, dominantni su zglavkari koji obuhvataju oko 70% svih poznatih vrsta životinja. Najveći broj vrsta među zglavkarima posjeduju insekti koji su dominantne životinje na planeti Zemlji, kako po broju vrsta tako i po brojnosti samih populacija. Osim insekata, oko polovina beskičmenjaka živi u moru.

## Podjela

Tipovi beskičmenjaka se prema različitim kriterijima mogu grupisati i podjeliti. Tako ih je, prema složenosti, evolutivnoj naprednosti moguće razdvojiti u dvije velike grupe:

1. niže beskičmenjake kojima pripadaju :

* spužve
* žarnjaci
* pljosnati crvi
* nemertine
* valjkasti crvi i neki manji tipovi životinja

2. više beskičmenjake.

* člankoviti crvi
* mekušci
* zglavkari
* bodljokošci

Niži beskičmenjaci imaju neke zajedničke osobine:

* uglavnom su morske životinje
* tjelesne dimenzije su im male
* nemaju tjelesnu duplju ili je prisutan pseudocelom

Viši beskičmenjaci su evolutivno napredniji pa su njihove osobine:

* mogu da borave veći dio vremena izvan vode
* većih su dimenzija
* imaju celom, koji se smatra glavnim faktorom njihove evolutivne uspješnosti.

## Također pogledajte

* Leukon
* Porifera (spužve)
* Hitoni
* Mezozoa
* Morski puževi
* Opisthobranchia
* Prugasta mitra
* Puž bačvaš