Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Fosili

**Fosili** ili okamine (na latinskom, *fossus*, što znači "iskopan") jesu mineralizirani ili drugačije sačuvani ostaci ili druge vrste tragova i otisaka (poput tragova stopala) životinja, biljaka i drugih organizama. Budući da se fosili nalaze u stijenama i sedimentnim stratama, također su poznati i pod nazivom **fosilni zapisi**. Proučavanjem fosila bavi se paleontologija.

Fosil *Isocrinus nicoleti*
Fosilizacija je ustvari veoma rijetka pojava zato što prirodni materijali teže raspadanju. Da bi organizam postao fosiliziran, njegovi ostaci trebaju biti što prije pokriveni sedimentom. Ipak, postoje izuzeci, kao u slučaju kad se organizam okameni, tj. petrificira, ili čak ostane u sredini bez kisika, kao na dnu jezera. Postoji nekoliko različitih tipova fosila i procesa fosilizacije.

Fosili su uglavnom tragovi ostataka samog organizma. Međutim, oni također mogu biti tragovi koje je organizam ostavio za sobom dok je još uvijek bio živ, kao ostaci stopala ili izlučevine dinosaura ili reptila. Ovi tipovi fosila zovu se fosilni tragovi, za razliku od fosila tijela. Konačno, život iz prošlosti može za sobom ostaviti podatke koji se ne mogu vidjeti, ali se, pak, mogu zapaziti u obliku hemijskih tragova.

Fosil organizama *Tentaculiti* iz devona pronađen u Marylandu. Procjenjuje se da su ovi zagonetni organizmi, koji su imali školjkaste ljuske, živjeli prije oko 360 miliona godina.
Najstariji poznati strukturirani fosili najvjerovatnije su stromatoliti.

## Vrste fosila

### Provodni fosili

To su fosili životinja koje su kratko živjele u tačno određenom periodu, ali na širokom području. Ovakvi fosili koriste se za određivanje relativne starosti stijena. Dobar primjer jest rod *Paradoxides*, koji je živio u vrijeme kambrija na velikom prostoru.

### Facijesni fosili

Ovo su fosili koji služe za određivanje uvjeta koji su vladali u datom području, kao što su slanost, temperatura, pritisak, količina svjetlosti itd.

### Živi fosili

"Živi fosili" jest izraz koji se koristi za žive vrste koje blisko podsjećaju na vrste poznate na osnovu fosilnih podataka pa, prema tome, izgledaju kao fosil koji je "oživio".

## Također pogledajte

* Prikupljanje fosila
* Fosilna goriva
* Prahistorijski život

## Vanjski linkovi

* Virtualni muzej fosila kroz vrijeme i evoluciju Arhivirano 18. 2. 2006. na Wayback Machine
# Obična vjeverica

| Vjeverica |
| --- |
| Raspon fosila: Eocen-*danas* |
| Obična vjeverica (*Sciurus vulgaris*) |
| Sistematika |
| Carstvo | Animalia |
| Koljeno | Chordata |
| Razred | Mammalia |
| Red | Rodentia |
| Porodica | *Sciuridae* |
| Podporodice: *Ratufinae* *Sciurillinae* *Sciurinae* *Callosciurinae* *Xerinae* |

**Obična vjeverica** ili **crvena vjeverica** (*Sciurus vulgaris*) je među tipičnim predstavnicima glodara (*Rodentia*), kojih u Evropi ima samo dvije vrste. Obična vjeverica je autohtona, a siva vjeverica je uvezena iz Sjeverne Amerike.

## Opis

Tijelo vjeverice je vitko i elegantno, sa osebujnim kitnjastim repom. Duga je do oko 20–28 cm, a dugački rep ide čak do 20 cm. Glava joj je ćoškasta, sa srazmjerno krupnim očima i dugim, a uskim ušima. Na vrhovima ušiju su čuperci dugih dlaka koji su posebno uočljivi u zimskoj sezoni.

Vjeverica ima 22 zuba, od čega u gornjoj 10 kutnjaka, a u donjoj 8. Kao i kod ostalih glodara, zubi rastu tokom cijelog života, a pretjerani rast se kompenzira glodanjem. Dlaka joj uveliko varira. Leđa su obično crvenkasto-smeđa, a u planinskom pojasu gotovo crna. Trbušna strana je bijela, a repna dlaka je uvijek tamnija.

## Rasprostranjenje i ekologija

U Evropi, vjeverica je širok rasprostranjena. Ima je posvuda, osim na Islandu i mediteranskim ostrvima. U Bosni i Hercegovini ima je u gotovo svim životnim zajednicama, od nizijskih poplavnih do planinskih mješovitih i četinarskih šuma. Najčešća je u bjelogoričnim miješovitim i četinarskim, a nerijetko se pojavljuje i u voćnjacima, baštanskim i parkovskim površinama.

Vjeverica je aktivna danju. Vješto se vere i skače. Svoja obitavališta (gnijezda) najčešće pravi u dupljama drveća, u koja prikuplja hranu, koti se i podiže mlade. U zimskoj sezoni je manje aktivna, ali ne spava „zimski san“. Hrani se raznim plodovima: orasima, žirom, lješnikom, sjemenkama četinara, ali i jajima ptica i njihovim mladuncima.

Prirodni neprijatelji vjeverice su kune, sove, jastrebovi i ostale grabljivice.

## Razmnožavanje

Obična vjeverica se pari od januara do jula, a bremenitost traje 38 dana. Od februara do augusta, 2-5 puta godišnje, okoti po 3-7 mladih, koji su slijepi oko 30 dana. Polno sazrijevaju za 12 mjeseci. Požive 8-10 godina.

## Reference

## Također pogledajte

* Vjeverice
* Životinja
* Glodar
# Spolni dimorfizam

Ženka i mužjak fazana
**Spolnim dimorfizmom** naziva se tjelesna razlika između mužjaka i ženke iste vrste. Razlike mogu biti u obliku tijela, boji i/ili veličini.

Primjeri spolnog dimorfizma se mogu naći kod ogromnog broja životinjskih vrsta, jedva da postoji jedna životinjska porodica kod koje se ne pojavljuje. Tako postoji kod mnogih riba kao, recimo, kod gupija (koje su jedna od najuobičajenijih vrsta u kućnim akvarijima). Postoji također i kod velikog broja ptičjih vrsta. Prije svega su u porodici pataka izražene razlike razlike između mužjaka i ženke često vrlo velike. To vrijedi i za čitav red kokoški, kod kojih je paun najpoznatija vrsta s tako izraženim spolnim dimorfizmom. I kod insekata se može uočiti razlika između spolova.

I kod sisara se može uočiti spolni dimorfizam. Mužjak sisara gotovo je uvijek krupniji i jači od ženke (kod drugih kralježnjaka je češće obrnuto), te često ima izraženija prirodna oružja (rogove, kljove i sl). Izuzetak je **pjegava hijena**, kod koje je ženka veća i agresivnija.

Homo sapiens spada u vrste kod kojih je spolni dimorfizam uočljiv, ali manje izražen nego kod većine drugih sisara.

Pojavljuje se i kod domaćih životinja. Kod domaćih ovaca kao i kod domaćih goveda mužjaci su u pravilu krupniji i teži a i češće imaju rogove nego ženke.

Međutim, neke životinje (prije svega ribe ) pokazuju dimorfizam samo u periodu parenja.

Iz razlike u veličini kao posljedici spolnog dimorfizma, prije svega kod primata, se može zaključiti koji oblik socijalnog života vlada kod određene vrste. Kod ekstremnih razlika u veličini između mužjaka i ženki uglavnom prevladavaju "haremske zajednice", što znači da grupu čine jedan veliki, iskusan mužjak i više ženki. Takav su primjer gorile.

Kod manje izraženih razlika u veličini uglavnom prevladava veza između jednog mužjaka i jedne ženke, ali to ne znači obavezno doživotnu monogamiju, nego često samo u razdoblju parenja. Primjer za takav oblik socijalnog ponašanja su čimpanze, bonobi ali i ljudi.

## Također pogledajte

* Spolni organi
# Skočimiši

| Skočimiš |
| --- |
|  |
| Sistematika |
| Carstvo | Animalia |
| Koljeno | Chordata |
| Razred | Mammalia |
| Potklasa | Eutheria |
| Red | Rodentia |
| Porodica | Dipodidae |
| Potporodica | **Zapodinae** |

**Skočimiši** (potporodica Zapodinae) su grupa mišolikih glodara, koja je rasprostranjena u Sjevernoj Americi i Kini.

*Zapus princeps*
Iako su, u općem izgledu, mišoliki, ti glodari se odlikuju izduženim stražnjim udovima i tipskim prisustvom četiri para obraznih zuba u svakoj vilici. Na svim nogama imaju po pet prstiju, ali prvi u predstopalu je rudimentan i pokriven smanjenim ravnim noktom. Rep čini oko 60% od ukupne dužine tijela i koristi se za održavanje ravnoteže u graničnom položaju. Obrazi su u vidu vrećica. Sichuanski skakačući "jeti" miš (*Eozapus setchuanus*) iz Kine može se prepoznati po "Y" oznaci na trbuhu.

Skočimiševi žive u šumovitim područjima, travnatim poljima i alpskim livadama. Kada se uznemire, počinju se kretati u hitrim skokovima, od po osam ili deset metara dužine, koji je ubrzo smanjuju na tri ili četiri; skaču tako da se čini stopala jedva da dodiruje tlo. Oni su noćne životnje, koje uglavnom žive same. Gnijezda im se nalazi u pukotinama stijena, među stablima ili u njihovim šupljinama, a obično imaju tri legla u sezoni.

## Klasifikacija

Prema podacima iz knjige "Sisarske vrste svijeta" (*Mammal Species of the World*, 2005), postoji pet vrsta skočimiša:

**Potporodica Zapodinae**, skočimiši

* Rod *Eozapus*
	+ Kineski skočimiš, *Eozapus setchuanus*
* Rod *Napaeozapus*
	+ Šumski skočimiš, *Napaeozapus insignis*
* Rod *Zapus*
	+ Livadski skočimiš, *Zapus hudsonius*
	+ Zapadni skočimiš, *Zapus princeps*
	+ Pacifički skočimiš, *Zapus trinotatus*

## Također pogledajte

* Glodari

## Reference

## Vanjski linkovi
# Vibrise

Vibrise kod mačke
**Vibrise** (latinski: *vibrissae*), poznatije kao "**brkovi**", su specijalizirane taktilne dlake (ili kod nekih ptica specijalizirano perje) koje se koje se nalaze oko nosnica, iznad usana, na njušci i na drugim djelovima lica većine sisara.

## Anatomija i fiziologija

Vibrise su uglavnom čvršće i deblje od drugih tipova dlaka a nalaze se u specijalnom folikulu unutar kapsule, odnosno sinusa ispunjenog krvlju. Dodirivanje vibrisa dovodi do njihovog savijanja, a krv se kreće unutar sinusa sa jedne strane na drugu. Krv unutar sinusa pojačava djelovanje na mehanoreceptore koji se nalaze na bazi vibrise.

Kod nekih sisara folikule vibrise su okružene mišićnim tkivom koji ih može pokretati, kao što je slučaj kod vibrisa pasa i mačaka.

## Funkcija

Vibrise kod foke koje koristi kao čulo dodira pod vodom
Vibrise nude prednost većini životinja kada se ne mogu osloniti na čulo vida pri kretanju ili pronalaženju hrane. Neke životinje aktivno koriste svoje vibrise otkrivajući okolinu u kojoj se nalaze.

Vidre se na primjer pod vodom uglavnom služe vibrisama prilikom kretanja jer im je čulo vida tada znatno oslabljeno.

## Vibrise kod ljudi

Termin vibrise se može odnositi i na dlake unutar nosa kod ljudi, ali ove dlake nemaju istu ulogu nego služe samo kao barijera za čvrste čestice u zraku.

## Reference

## Vanjski linkovi
# Feromon

**Feromon** (portmanteau od grčkih riječi *φέρειν* (phérein) "nositi" + *ὁρμή* (hormon) - "poticaj") jeste signalni hemijski spoj koji služi za prenos informacija između dvije jedinke unutar iste biološke vrste. Pojam također služi i za razgraničavanje od drugih semiohemikalija poput alomona, koji služe za komunikaciju između jedinki različitih vrsta. Hemičar Peter Karlson i zoolog Martin Lüscher skovali su ovaj pojam 1959. i definirali ga na sljedeći način: "...to su supstance koje određene jedinke luče u vanjsku sredinu te koje kod druge jedinke iste vrste izazivaju specifične reakcije." Iste godine, njemačkom biohemičaru Butenandtu je nakon dvadesetogodišnjeg rada uspjelo konačno izdvajanje i pročišćavanje prvih poznatih, dokazanih feromona, bombikola, dobijenih iz žlijezda više od pola miliona ženki dudovih svilaca. Oko 80% objavljenih naučnih radova iz oblasti feromona odnosi se na feromone insekata. Djelovanje feromona kod drugih vrsta životinja nije u potpunosti istraženo.

## Djelovanje

Smatra se da životinje i ljudi nesvjesno reagiraju na feromone. Oni mogu uticati na fizioške procese vezane za razmnožavanje ili odgovarajuće ponašanje jedinke pri razmnožavanju. Za razliku od primanja podražaja preko organa za miris smještenih u nosnim šupljinama, za čije opažanje i obradu podražaja odgovorna olfaktorna lukovica (*bulbus olfactorius*), efekti feromona kod kičmenjaka najvećim dijelom se prenose preko dodatnog (akcesorskog) sistema i opažaju se, mada ne uvijek, preko vomeronazalnih organa. Ovi organi sastoje se iz posebno grupiranih senzornih receptora, poredanih oko hrskavičavog, dubokog "džepa" u sluznici, koji je povezan sa nosnom šupljinom i ždrijelom finim, uskim kanalima. Smatra se da feromoni imaju određeni uticaj na seksualno ponašanje, simpatiju, antipatiju i socijalne kontakte. Kod odraslih ljudi, vomeronazalni organ javlja se samo djelimično, kao nedovoljno razvijen organ, koji nije u potpunosti u funkciji. Smatra se da se on u embrionalnom periodu u potpunosti razvije, ali kasnije zakržlja. Kod riba supstanca koja djeluje poput feromona još uvijek nije izolirana ili se njeno djelovanje ne može sa sigurnošću odvojiti od djelovanja drugih supstanci. Osim riba, obrazac ponašanja kod sisara i drugih kičmenjaka na djelovanje feromona nije u potpunosti ispitan, te ga je vrlo teško odvojiti od fizioloških i drugih procesa, pa je nesumnjivi dokaz o načinu djelovanju takvih feromona još uvijek upitan.

Podjela semiohemikalija
## Podjela

Postoji više vrsta feromona: seksualni feromoni, feromoni za označavanje tragova, teritorije, te mnogi drugi koji imaju veliki uticaj na ponašanje ili fiziologiju vrste.

## Reference

## Vanjski linkovi

* Feromon na Wikimedia Commonsu