Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Dabar

| Dabrovi |
| --- |
| Raspon fosila: Miocen - nedavno |
| Evropski dabar (*Castor fiber*) |
| Sistematika |
| Carstvo | Animalia |
| Koljeno | Chordata |
| Razred | Mammalia |
| Red | Rodentia |
| Porodica | Castoridae |
| Rod | Castor Linnaeus, 1758 |
| Vrste |
| *C. canadensis*
*C. fiber* |

**Dabar** je vodena i kopnena životinjska vrsta i najveći glodar sjeverne hemisfere. Masivne i zdepaste je građe, izvrstan plivač i ronilac što mu omogućava građa tijela. Dužina tijela dosegne do 1 metar, visina u hrptu je do 30 cm, a rep je širok i plosnat dužine do 30 cm. Težina odrasle jedinke je 20 – 30 kg. Boja dlake je tamnokestenjasta do sivkasta, na trbuhu je svjetlija dlaka.

Dabar je tipični monogam. Spolna zrelost nastupa sa 2,5 godine starosti kada se mladi dabrovi odvajaju od roditelja i zasnivaju novu obitelj. Pari se od januara do marta, a parenje se odvija se u vodi. Gravidnost traje prosječno 105 dana, a mladi dolaze na svijet od aprila do juna. Ima jednu generaciju godišnje. Ženka okoti 1 – 5 mladih.

Dabar živi na vodotocima i vodenim površinama obraslim bogatom močvarnom vegetacijom zeljastih i drvenastih vrsta. Osnovni stanišni uslov za dabra je stalna i dovoljno duboka voda (min. 30 cm). Ukoliko nastanjuje manji vodotok koji ponekad postaje previše plitak, na njemu izgradi branu kako bi osigurao dovoljnu razinu vode i zaštitio ulaz u nastambu.
Dabar je isključivi biljojed, ljeti se hrani sočnim zeljastim biljem koje nalazi u vodi ili neposredno na obali. Koristi za hranu preko 300 zeljastih i drvenastih biljnih vrsta.

Evropski dabar nekada je nastanjivao sve prikladne vodotokove i vodene površine od sjevera do juga evropskog kopna, no početkom 20. vijeka ostao je i opstao samo na četiri odvojena lokaliteta, u južnoj Norveškoj, na rijeci Labi u Njemačkoj i Poljskoj, na donjem toku rijeke Rone u Francuskoj i u Rusiji.

Zahvaljujući akcijama povratka dabra na nekadašnja staništa širom Evrope početkom novog milenijuma dabar je ponovno rasprostranjen na širem prostoru i u relativno dobrom brojnom stanju. Prema podacima za 2000. godinu u populacija evropskog dabra kreće se od 600 – 650 hiljada dabrova.

Danas u Bosni i Hercegovini dabrovi su nastanjeni u dolini rijeke Semešnice u Donjem Vakufu, a odnedavno su nastanili i srednji tok rijeke Une u podrucju Otoke.

## Vanjski linkovi

* Zooteka: Povratak dabra, RTS Obrazovno - naučni program - Zvanični kanal
# Kunić

| Kunić |
| --- |
| *Oryctolagus cuniculus* |
| Sistematika |
| Carstvo | Animalia |
| Koljeno | Chordata |
| Razred | Mammalia |
| Red | Lagomorpha |
| Porodica | Leporidae |
| Rodovi |
| *Pentalagus*
*Bunolagus*
*Nesolagus*
*Romerolagus*
*Brachylagus*
*Sylvilagus*
*Oryctolagus*
*Poelagus* |

**Kunići** su mali sisari iz porodice Leporidae koji žive na nekoliko mjesta u svijetu. Postoji sedam različitih rodova u porodici koji se klasifikuju kao kunići. Kunići zajedno sa zečevima spadaju u red Lagomorpha.

Kunići mogu biti divlji i pitomi, a danas ima i vrsta koje se uzgajaju isključivo kao ukrasne životinje. Seksualna zrelost kod njih dolazi sa 3: 3. 5 mjeseci, međutim, na velikim uzgojima, ona se javlja malo kasnije — do 4-5 mjeseci. Kunić u prirodi živi u nastambama ispod zemlje. Ženka rađa gole i slijepe mladunce, koji su potpuno ovisni o majci. Biljojedi su, a osnovu prehrane predstavlja korjenasto i lisnato povrće, sijeno i žitarice. Za razliku od zečeva kunići imaju kraće uši i stražnje noge te su općenito sitnije građe.

## Galerija

* Njemački orijaški šarac
* Bečki plavi
* Hrvatski veliki
bijeloopaljeni
* Novozelandski crveni

## Reference

## Vanjski linkovi

Nedovršeni članak Kunić koji govori o **biologiji** treba dopuniti. Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.
# Laurazija

Laurazija
**Laurazija** je bila superkontinent koji se odlomio od pangejskog superkontinenta u kasnom mezozoiku. Uključivala je većinu kopnenih masa koje čine današnje kontinente sjeverne hemisfere.

Prije oko 200 miliona godina Laurazija se podijelila na kontinente po kojima je nazvana: **Laur**entiju (sada Sjeverna Amerika) i Evro**aziju** (bez Indije i Arabije). Nastali južni superkontinent nazvan je Gondvana.

## Također pogledajte

* Alfred Wegener
* Pomicanje kontinenata
* Tektonika ploča

## Reference

## Vanjski linkovi
# Domaće životinje

Domaće životinje
**Domaće životinje** su one životinje koje čovjek pripitomljava i uzgaja radi koristi i razonode, a koje i same imaju koristi od takve trajne zajednice sa čovjekom jer su zaštićene u borbi za opstanak.

Da bi se neka životinja smatrala domaćom, potrebno je ispuniti tri uslova. Prvi uslov je da životinja posjeduje osobine koje su čovjeku korisne, drugi da je privržena i poslušna čovjeku i treći da se jedinke redovno razmnožavaju pod čovjekovim nadzorom. Brižljivim uzgajanjem čovjek je dobio velik broj raznolikih odlika, rasa ili pasmina.

Najčešće domaće životinje koje se uzgajaju na našim područjima su:

* Stoka
	+ Konj
	+ Krava
	+ Svinja
	+ Koza
	+ Ovca
	+ Magarac

* Domaća perad
	+ Kokoška
	+ Ćurka
	+ Patka
	+ Guska
	+ Golub

* Ostale
	+ Pas
	+ Mačka
	+ Kunić

## Također pogledajte

* Domestikacija
* Veterinarska medicina
* Zoonoze
# Zoonoze

**Zoonoze** (grč. *zoon* – životinja i *nosos* – bolest) grupa su zaraznih bolesti zajedničkih ljudima i nekim životinjama, a mogu prelaziti sa životinja na ljude i obratno. Uzročnici prvenstveno kruže među životinjama i samo se povremeno prenose i na čovjeka. Čovjek se može zaraziti ugrizom ili ogrebotinom, kontaktom s pljuvačkom, izmetom, mokraćom i posredstvom hrane. Glavni rezervoar za širenje opasnih zoonoza jesu glodari, šumski miševi i voluharice. Uzročnici zoonoza mogu biti bakterije, virusi, paraziti, gljivice, rikecije i prioni.

## Spisak nekih zoonoza

* Antraks
* Bjesnilo
* Bruceloza
* COVID-19
* Ebola
* Ehinokokoza
* Goveđa spužvasta encefalopatija (Creutzfeldt–Jakobova bolest; kravlje ludilo)
* Histoplazmoza
* Kampilobakterioza
* Kuga
* Lajmska bolest
* Lajšmanioza
* Leptospiroza
* Malarija
* Ptičija gripa
* Q groznica
* Salmoneloza
* Šuga
* Tifus
* Toksoplazmoza
* Trihineloza
* Tuberkuloza
* Tularemija
# Autohtonost (biologija)

**Autohtone** − u biogeografiji − su one vrste koje se definiraju kao domoroci datog regiona i/ili ekosistema, ako je njihovo prisustvo u tom sistemu rezultat isključivo prirodnih procesa, bez ljudske intervencije. Termin je ekvivalent za "nativan", u manje naučnom kontekstu. Svaka prirodna vrsta organizama (za razliku od pripitomljenih) ima svoj prirodni opseg distribucije u kojem se smatra autohtonom. Izvan ovog nativnog areala, takva vrsta se može unijeti i ljudskom aktivnošćiu. U onim područjima gdje je dospjela antropogeno, poznata je kao uvedena vrsta.

Na primjer, Pančićeva omorika (*Picea omorika*) je autohtona endemska vrsta u veoma ograničenom području Podrinja Istočne Bosne i Zapadne Srbije, a antropogeno je raširena u hortikulturi širom Evrope.

Autohtona vrsta nije nužno endemska . U biologiji i ekologiji, endemska znači isključivo nativna u životnim zajednicama određenog područja. Autohtona vrsta se može pojaviti i u područjima osim onog na kojem se proučava. U novonaseljenom području ona se označava kao uvedena, alohtona ili introducirana vrsta.

Izrazi "endemski" i "autohtoni" također ne znače da su takvi organizmi nužno nastali ili evoluirali u arealu gdaje su nađeni.

## Reference

## Također pogledajte

* Endem
* Endemizam
* Alohtona vrsta
# Lobanja

Ljudska lobanja
Lobanja miša
**Lobanja** je koštana struktura koja se nalazi u glavi mnogih životinja. Lobanja je oslonac struktura lica i štiti glavu od ozlijeda.

Lobanja se dijeli na dva dijela: pravu lobanju i donju vilicu.

Funkcija lobanje je zaštita mozga, fiksiranje razdaljine između očiju što omogućava stereoskopski vid i fiksiranje pozicije ušiju radi određivanja smjera i udaljenosti zvuka. Kod nekih životinja lobanja ima i odbrambenu funkciju, najčešće u formi rogova.

## Galerija

* Lobanja nilskog konja
* Lobanja Tyrannosaurusa
* Lobanja mačke
* Lobanja buldoga
* Lobanja gebrila
* Lobanja rakuna
* Lobanja medvjeda
* Lobanja lava

## Vanjski linkovi
# Dentin

Dijelovi zuba uključujići dentin
**Dentin** (lat. substantia eburnea) ili zubna kost je čvrsto avaskularno tkivo koje izgrađuje najveći dio zuba i daje mu oblik. Obično se ne vidi pri inspekciji zuba in situ u ustima, jer je pokriven sa caklinom (u predjelu krune) i cementom (u predjelu korijena). Ima približan oblik zuba, a u centralnom dijlu formira zubnu šupljinu.

Po sastavu je sličan kostima, ali ne sadrži kompletne ćelije i krvne sudove. Kroz dentin prolaze mnogobrojni Haversovi kanalići promera 2-5μm, kroz koje se protežu Tomasova vlakna (ogranci krvnih sudova i nerava) i fibra vlakna (periferni produžeci ćelija odontoblasta). Kanalići počinju malim otvorom u predjelu šupljine zuba i pružaju se ka površini dentina. Oni se obično slijepo završavaju, ali se međusobno povezuju stvarajući arkade. Dentinske kanaliće oblaže Nojmanova granična ovojnica koja je veoma otporna na dejstvo kiselina i enzima.

## Stvaranje dentina

Dentin je mezodermalnog porijekla. Izgrađuju ga specijalne ćelije odontoblasti, čiji osnovni dio je smješten na periferiji zubne pulpe a citoplazmatski produžeci prolaze kroz Haversove mikrotubule. Prvo se stvara tzv. predentin (organski dio), a naknadnim taloženjem kalcijumovih soli u njega nastaje pravi dentin. Mineralizacija organskog matriksa počinje na udaljenosti 5-10μm od zubnih vlakana u kanalićima. U toku taloženja soli prvo nastaju centri mineralizacije koji se šire formirajući globule (loptice), između kojih se nalazi slabije mineralizovan interglobularni dentin.

Dentinogeneza se odigrava tokom cijelog života, sve dok je zub vitalan, tako da se vremenom smanjuje volumen zubne šupljine. U početku je formiran samo dentin krunice, a do kompletnog formiranja korijena zuba prođe i do godinu od njegovog nicanja. Stvaranje dentina je ritmički neujednačen proces, usled čega dolazi do stvaranja slojeva u njegovoj strukturi koji su markirani inkrementnim linijama.

## Sastav

Dentin je elastičan i sadrži 28% organskih i 72% neorganskih materija. Sastoji se uglavnom od kristala hidroksiapatita i malih količina fluorapatita i karbonata, koji su ugrađeni u organski matriks. Njega čine ljepnjive supstance fosfoproteina, glikoproteina, mukopolisaharida i čvrsta mreža kolagena vlakna, koja ulazi i u dentinske kanaliće i naziva se Korfova vlakna.

Građa dentina je slična kostima, ali on ne sadrži osteoblaste i osteoklaste, niti prostore za krvne sudove i nerve, mada pojedini ogranci nervnih vlakana iz pulpe mogu da uđu u zubne kanaliće. Razlika je, dakle, uglavnom u histološkoj organizaciji.

Na granici dentina i cementa, pri vrhu korijena zuba, postoji tzv. Tomasov zrnasti sloj, koji je nastao slabijom mineralizacijom dentina.

## Reference

## Vanjski linkovi