# Zamorac

| Zamorac (Morsko prase) |
| --- |
| DOM |
| Zamorci (*Cavia porcellus*) |
| Sistematika |
| Carstvo | Animalia |
| Koljeno | Chordata |
| Razred | Mammalia |
| Red | Rodentia |
| Podred | Hystricomorpha |
| Porodica | Caviidae |
| Potporodica | Caviinae |
| Rod | *Cavia* |
| Vrsta | C. porcellus |
| Dvojno ime |
| Cavia porcellus (Linnaeus, 10. izdanje Systema Naturae |
| Vrste |
| Sinonimi |
| * *Mus porcellus* Linnaeus, 1758
* *Cavia cobaya* Pallas, 1766
* *Cavia anolaimae* Allen, 1916
* *Cavia cutleri* Bennett, 1836
* *Cavia leucopyga* Cabanis, 1848
* *Cavia longipilis* Fitzinger, 1879
 |

**Zamorac** ili **domaći zamorac** ili zamorčić (latinski: *Cavia porcellus*), znan i kao **morsko prase** ili **gvajansko prase**, vrsta je glodara iz roda *Cavia* porodice *Caviidae*. Unatoč uobičajenom imenu, ove životinje ne pripadaju porodici *Suidae*, niti žive u moru. Potiču s Anda, a ranija istraživanja njihove biomijskih svojstava i mogućnosti hibridizacije upućuju da su današnje rase ovih životinja potomci domesticiranimi selekcije bliskosrodnih vrsta zamorčića, kao što su *Cavia aperea*, *Cavia fulgida* ili *Cavia tschudii*, a nema ih prirodno u divljini. Nedavna istraživanja u kojima su bili primijenjeni molekulski markeri, uz proučavanje lubanje i skeletne morfologije sadašnjih i mumificiranih životinja, otkrila su da im je predak najvjerojatnije *Cavia tschudii* (planinski zamorčić).

## Obilježja

Djelimično obojeni abesinski zamorac
Zamorci su veliki za glodare; obične rase kućnih ljubimaca teže između 700 i 1200 g, kada su potpuno odrasli i mjere između 20 i 25 cm +/– 0,5 cm dužine (ispruženi). Primjerci nekih rasa teže i 3 kg kada su odrasli. Pasmine kućnih ljubimaca žive u prosjeku četiri do pet godina, ali mogu živjeti i do osam godina. Prema *Guinnessovoj knjizi svjetskih rekorda*, do 2006, najdugovječniji zamorac imao je 14 god., 10 mjeseci i 2 sedmice. Većina zamoraca ima krzno, ali jedna laboratorijska pasmina koju su uzgojili neki vlasnici kućnih ljubimaca, "mršavo prase", uglavnom je bez krzna. Neke rase su dugog krzna, kao što su peruanski, silkie i tekselski zamorac.

Devedesetih godina prošlog stoljeća pojavilo se manjinsko naučno mišljenje koje predlaže da Caviomorpha kao što su zamorci, činčila i degu zapravo nisu glodari i da bi trebali biti reklasificirani kao poseban red sisara (slično glodarima lagomorfi koji uključuje kuniće). Naknadno istraživanje koje je koristilo šire uzorkovanje obnovilo je konsenzus među mamaliolozima u vezi sa važećom klasifikacijom glodara, uključujući zamorce, kao monofiletsku grupu.

Mužjaci i ženke zamorčića se ne razlikuju po izgledu osim opće veličine. Položaj anusa je veoma blizak genitalijama kod oba spola. Spol životinja u mladosti mora obaviti neko ko je obučen u uočavanju razlika. Ženske genitalije se razlikuju po konfiguraciji u obliku slova "Y", koja se formira od vulvinog režnja. Dok muški genitalije mogu izgledati slično, s penisom i anusom koji formiraju sličan oblik, penis strši ako se izvrši pritisak na okolnu dlaku ispred genitalnog područja. Mužjački testisi mogu biti vidljivi i spolja iz skrotumske otekline.

## Ponašanje

Zamorčići se međusobno "druže"
Zamorčići mogu naučiti složene puteve do hrane i mogu točno zapamtiti naučeni put mjesecima. Njihova najjača strategija rješavanja problema je pokretljivost.

Zamorci u zoološkom vrtu za kućne ljubimce
Iako zamorci mogu preskakati male prepreke, ne mogu skakati vrlo visoko. Većina njih su loši penjači i nisu posebno okretni. Lahko se uplaše, a kada osjete opasnost ili se smrzavaju na mjestu na duže periode ili trče u zaklon brzim, strelovitim pokretima. Veće grupe preplašenih zamoraca kreću u stampedo, trče u nasumičnim smjerovimam kako bi zbunili grabežljivce. Kada su sretno uzbuđeni, zamorci mogu (često uzastopno) izvodite male poskoke u zraku (pokret poznat kao *popcorning* – kokičarenje), analogno "fret" ratnom plesu, a isto tako slično zečjem i kunićevom veselom poskakivanju. Zamorci su također dobri plivači, iako ne vole da su mokri i retko im je potrebno kupanje.

Poput mnogih glodara, zamorci ponekad učestvuju u društvenom dotjerivanju, i redovno se sami čiste. Tokom procesa dotjerivanja, iz njihovih očiju luči se mliječno-bijela supstanca i utrljava u dlake. Grupe mužjaka često žvaću dlaku jedni drugima, ali ovo je i način uspostavljanja hijerarhije unutar grupe, a ne društveni gest. Dominacija se takođe uspostavlja kroz grizenje (posebno za uši), kostrešenje, agresivne zvukove, udare glavom i napade iskakanjem. Neseksualna zvukovna simulacija za dominaciju je također uobičajena među istospolnim grupama.

Vid zamorčića nije tako dobar kao ljudski u smislu udaljenosti i boje, ali imaju širi ugao vida (oko 340°) i vide u parcijalnim bojama (dihromasija). Imaju dobro razvijena čula sluha, mirisa i dodira.

Zamorci su razvili drugačiji biološki ritam od svojih divljih parnjaka i imaju duže periode aktivnosti, praćene kratkim periodima spavanja između njih. Aktivnost je raspoređena nasumično tokom dana; osim izbjegavanja intenzivne svjetlosti, nikakvi regularni cirkadijski obrasci nisu vidljivi.

Iako je ova mačka prihvatila ove zamorce, uspeh interakcije među vrstama zavisi od pojedinačnih životinja.
Zamorci općenito ne napreduju kada su smešteni sa drugim vrstama životinja. Veće životinje mogu smatrati zamorce plijenom, iako se neki psi i mačke mogu istrenirati da ih prihvate
. Međutim, kunići imaju različite prehrambene potrebe; kao lagomorfi, oni sintetizuju sopstveni vitamin C, tako da ove dve vrste neće napredovati ako se hrane istom hranom kada su smeštene zajedno. Kunići također mogu biti nosioci bolesti (kao što su respiratorne infekcije od bakterija *Bordetella* i *Pasteurella*), kojima su zamorci osjetljivi. Smještanje zamoraca s drugim glodarima, poput gerbil i hrčaka može povećati broj respiratornih i drugih infekcija, i takvi glodari mogu djelovati agresivno prema zamorcima.

## Životno okruženje

Domaći zamorci općenito žive u kavezima, iako neki vlasnici velikog broja primjeraka posvećuju cijele sobe svojim ljubimcima. Podovi od žičane mreže mogu uzrokovati ozljede i mogu biti povezani s infekcijama, poznatim kao *bumblefoot* (ulcerozni pododermatitis), pa se obično koriste kafezi sa čvrstim dnom, u kojima životinja hoda direktno po prostirci. Veliki kafezi, koji omogućuju odgovarajući prostor za trčanje, mogu se izgraditi od žičanih rešetki i plastičnih folija, u stilu poznatom kao C&C, ili "kocke i koroplast".

## Razmnožavanje

Trudnoća traje nedelju dana pre porođaja tri šteneta
Mužjaci (veprovi) dostižu seksualnu zrelost za 3–5 sedmica. Slično, ženke (krmače) mogu biti plodne već sa četiri sedmice i mogu nositi leglo prije nego što postanu odrasle. Krmača je sposobna za razmnožavanje godinama – može imati čak pet legla u godini, ali šest je teorijski moguće. Za razliku od potomaka većine glodara, koji su slijepi pri rođenju, novorođena mladunčad zamoraca su predzrelosna s dobro razvijenom dlakom, zubima, kandžama i djelomičnim vidom. Štenci su odmah pokretni i počinju da jedu čvrstu hranu odmah, iako nastavljaju da sišu. Krmače mogu ponovo zatrudneti 6-48 sati nakon porođaja, ali nije zdravo da ženka bude stalno gravidna.

Period gestacija traje od 59 do 72 dana, sa prosjekom od 63–68 dana. Zbog dugog perioda gestacije i velike veličine mladunaca, gravidne krmače mogu postati velike i patlidžanolike, iako promjena veličine i oblika varira ovisno o veličini legla. Veličina legla kreće se od jedan do šest, pri čemu su tri prosječna; najveća zabilježena veličina legla je devet. Majka zamorca ima samo dvije bradavice, ali može lahko odgajati legla prosječne veličine od 2–4 mladunčeta. Kod manjih legala mogu se pojaviti poteškoće tokom porođaja, zbog prevelikih štenaca. Velika legla rezultiraju većom učestalošću mrtvorođenih, ali budući da se štenad rađaju u poodmakloj fazi razvoja, nedostatak pristupa majčinom mlijeku ima mali uticaj na stopu smrtnosti novorođenčadi.

Mladunče u dobi od osam sati
Ženke koje žive zajedno pomažu u majčinskim dužnostima ako doje; praksa zamoraca je i nemajčinska njega, u kojoj krmača može usvojiti mladunčad druge ženke. To se može dogoditi ako prvobitni roditelji uginu ili su iz nekog razloga odvojeni od njih. Ovo ponašanje je uobičajeno i viđa se kod mnogih drugih životinjskih vrsta poput slonova.

## Također pogledajte

* Glodari
* Domestikacija

## Reference

## Dopunska literatura

* Morales, Edmundo (1995). *The Guinea Pig: Healing, Food, and Ritual in the Andes*. University of Arizona Press. ISBN 978-0-8165-1558-5.
* Richardson, V.C.G. (2000). *Diseases of Domestic Guinea Pigs* (2nd izd.). Blackwell. ISBN 978-0-632-05209-7.
* Terril, Lizabeth A.; Clemons, Donna J. (1998). *The Laboratory Guinea Pig*. CRC Press. ISBN 978-0-8493-2564-9.
* Vanderlip, Sharon (2003). *The Guinea Pig Handbook*. Barron's. ISBN 978-0-7641-2288-0.
* Wagner, Joseph E.; Manning, Patrick J (1976). *The Biology of the Guinea Pig*. Academic Press. ISBN 978-0-12-730050-4.

## Vanjski linkovi

* American Cavy Breeders' Association (ACBA)
* View the guinea pig genome on Ensembl

Šablon:Caviidae nav
Šablon:Meso