Pell Pers-mor berättar . » Ja , men här jär som så blygsamt te ’ sitt ’ hänna å prat ’ om bonntokforan ’ -- å ’ minne ’ håll ’ liksom på te ’ bli ’ dålitt de ’ me ’ . » Pell Pers-mor såg fundersam ut , och hela hennes tvärskurna , godmodiga person riktigt vred sig under lusten att få berätta . Men hon hade ännu inte kommit längre än till andra kaffekoppen och var liksom för sval i kläderna än så länge . » Jaa , si nå ’ rolitt veit ja ’ då rakt int ’ -- åtaminstone int ’ nå , som går an te ’ tal ’ om » -- Kaffet var hett och måste slås på fatet . Huuh -- huuuh -- blåste hon . Det var hett ändå , men det var nu tredje koppen också , och den drack Pell Pers-mor alltid med eftertanke . » Jo , för så vidt ja ’ int ’ sku ’ tal ’ om , nål ja ’ å Karl Mikaels mor gjole affärsresan ’ våra te ’ sta ’ n » -- Det , som var kvar i koppen , slogs nu på fatet , och hur det var , blef det bättre med minnet . Det kunde man se på de små lifliga , gråblå ögonen , som blefvo fulla af lustighet och hågkomster . Det breda , brunbarkade ansiktet log och sken . Nu var hon också både varm och annat och måste till med berättandet . » Hä jär då just int ’ nå ’ rolitt heller , å nål en blir som gammelaktig ’ tyttj ’ en nästan , att de ’ en vare ’ me ’ om i ungdomma ’ ä ’ rena tokforan ’ . Ja hä va ’ då bara som så , att bå ’ en Erik Mikael å gubben min va ’ nå ’ fylltratter , å kom dom sej te ’ sta ’ n nå ’ n gång å hade nalta i plånboka , fick dom int ’ nån ’ lefvanes ro , förr ’ n hä va ’ oppsupe ’ . Å hä ’ dom int ’ orkte me ’ dänna , drog ’ dom me ’ sej hem . Iblan ’ kunne en int ’ se annat än dom sku ’ mått ’ släpp ’ te ’ lifve ’ på ’ ne . Ja ’ menar hvar gång dom sku ’ ta ’ sej öfver ån -- helst de tian ’ , nål isa ’ gick . Flerfaldiga gånger sa ’ ja ’ väl åt en Pelle , att dom sku ’ se sej för å int ’ vräk ’ i sej så myttje , nål ån rörde på sej -- men de ’ gussrise ’ gaf sej te ’ å skratte ’ å sa ’ -- att bara ideligen dom va ’ redigt full ’ , så tog ’ dom nog sej öfver hort hä bar eller brast -- för se , vår Herre ä ’ de dårars förmyndar ’ sa ’ n. -- Värst blef hä me ’ supninga ’ de ’ gångan , dom for te ’ sta ’ n me ’ sågebrädran . -- Se , på den tin ’ var e int ’ så olycklitt tjockt me ’ sågverka ’ dänna , utan de ’ virke böndran kransågde hemm ’ ve ’ gåla ’ , fick dom bra betalt för nere hos storhandelsmännan ’ . Vi blef rakt åf rålös bå ’ Erik Mikaels-mor å ja ’ , å vi såg nog att hä ’ int ’ kunne ’ gå i längda , för dom såga ’ å svettas ’ , å så for dom te ’ sta ’ n å sålde brädran ’ , men likväl hade dom bara ideligen fyllan me ’ sej hem . Å skojen den blef tunnare och tunnare . Men hur vi räkna ’ ut å språktes ve ’ i föjse om kvällan ’ -- Erik Mikaels mor å ja ’ -- så sa ’ vi åt gubban ’ nästgången hä ’ sku ’ bär åf för dom , att vi hade så olycklitt myttje me ’ beställning hos handelsman för färgninga å väfninga å ett som anne ’ , att vi mått ’ ta ’ te ’ sta ’ n -- å så kunne vi väl gå ut me ’ å ta ’ brädlassa ’ me ’ de ’ samm ’ , så fick dom då var ’ i fre ’ å såg ’ . -- Dom släppte sågdona , de armade spektaklan ’ , å tog ’ te ’ å klå ’ sej i hufve ’ å se stinnögd ’ ut . Men en Pelle , som då va ’ den bätter åf dom , å som ja ’ veit grämde sej åt brädaffäran ’ sa ’ då te ’ sist , att hä väl fick bli så , å då mått ’ den andren me ’ säja likt -- för skams skull . Lass ’ på dubbelstöttingan ’ gjole vi själf , å tiditt på måran ’ va ’ vi i väjen . På hä ’ vise var e , som Erik Mikaels-mor å ja ’ fick hanna om brädkörninga , för se , nål vi kom hem å hade mängda åf pänninga ’ te ’ lämn ’ gubban ’ vår ’ , tog dom förstånne te ’ fånga -- så te säjanes -- å lät oss gå på me ’ skjutsninga . Å hä gjole vi -- å slet ondt gjole vi me ’ , för iblan ’ kunne ’ ne var ’ så okristlitt kallt , att hä gnall i ett gnällane unner medan ’ från gåla ’ å te stan ’ , å bå ’ vi å hästan ’ va ’ så drifvanes hvit åf rimme ’ , som sku ’ vi ha ’ lega i mjöl . Eller å ’ kunne vi komm ’ oss ut för snöyra , så vi fick spänn ’ från hästan , nål lasse fastna ’ ti snön , å då var e bara te krafla ’ sej opp på dom å låt dom sök sej fram te ’ nån gål ’ , där vi fick hjälp me ’ lassa ’ då . Men så kunn ’ hä vart som treflitt å en ann ’ gång ! Nu var ’ e så , att Erik Mikaels-mor va ’ alldeles olycklitt klok på hästan ’ , å mång ’ hundratals kroner had ’ de kvinnfolke drage ’ te ’ kista på hästbytinga . En kan väl förstå hur pass garf ho va ’ i den ändan , nål en veit , att en gång , nål en Erik Mikael had ’ slage ’ sej fördärfvad å fick ligg i sänjen i tre måner , så låg moran så dannt i hästaffären , att a tjänte sexhundra kroner unnar ti ’ n. Me ’ tottje humör jär e då lätt te ’ förstå också att ’ a int ’ kunne håll sej unner stadsresan ’ våra heller , me ’ minner ho fick reger ’ å dyfla me hästan då me ’ , å nog blef vi då onödigt sinke ’ på vägen för hä mång ’ gångan . Ja ’ kan då kaveer för , att int ’ en gång heller komm ’ a hem me ’ samm ’ en , som a for me ’ . -- Var e likt hä ! Men sedlan tjänte ’ na på ’ ne . -- Hä va ’ nog för rexten fler slags affärer , som Erik Mikaels-mor försökt ’ sej på -- fast en gång kunne ’ na då ha ’ komme ’ sej illa ut -- -- -- Då hade ’ na haft fårkroppan me ’ på lasse ’ -- hä va ’ visst två -- å fick förstås sälj ’ dom te ’ nå herrskap . Just nål vi komme ’ oss utom sta ’ n på hemväjen , kom ja mej te å fråg ’ na , hort a hade fått myttje betalt för dom . Men ja ’ hade int ’ förr sagt ’ e , så var e som människa ’ blossa te ’ å gaf sej te ’ å pisk ’ på häststackarn ’ , så han bar te ’ å kut ’ -- å min ätter ’ -- å hä så oherrans utan förstånn ’ , att ja ’ då tänkte vi sku ’ kut ’ in i evigheta me ’ ett -- slingritt å ogått som väjlage ’ va ’ . Ja ’ skrek å hojta ’ åt ’ na , men då blef bara hästan ’ ätter värre , å int ’ förr ’ n vi va ’ minst halfmila ’ bortom sta ’ n , höll a då in sin -- men då va ’ n ock så pass , att hä löddra ’ om ’ en -- å om min me ’ . Å ja ’ va ’ som grym på ’ na å sa ’ som så -- att hä ’ väl kunne gå för sej utan te ’ far ’ fram ätter väjan ’ som nå ’ tattarpack -- å att ho fick ta ’ på sej , om ja ’ kom hem me ’ hästen sprängd å fick höra olåten åf en Pelle . Då såg a som skamsen ut , å så kröp e fram , -- att hä int ’ va ’ just så helt me ’ fårkroppan ’ dänna , å nål ja ’ had ’ börja ’ tala om dom -- så komm ’ a ihåg sej å fick som tvärbrådt me ’ te ’ komme ’ sej från sta ’ n. Se , hä va ’ som så , att ho hade int ’ sålt nå ’ fårkropper . Hä va ’ gettran ’ förstås ! Å på dom hade de gussrise ’ sytt fast hvar sin fårrompa ! En ’ kan då int ’ unnra -- ätter hä -- att människa ’ for fram som hade ’ na hatt skam i hälan ’ . Jaha , hä va ’ nog bå treflitt å ledt på en dänna tin ! Men int ’ sku ’ ja ’ då rå me ’ te lass ’ å kör ’ brädran nu länger . Å Erik Mikaels-mor ä ’ som stillsam af sej hon å , utom -- förstås -- nål a tar ’ sej ur flaska , för se , hva ’ hä beträffar , så jär ’ a int ’ stort bätter -- ho ’ nu än gubben hennes . -- Hä komm ’ sej väl åf hästbytninga , tänk ’ ja ’ , för nål en mått ’ håll ’ sej me ’ hästskojaran å bråk me ’ karlgöra , så slutare nog me ’ , att en själf blir lika ussel å klen som karlan ’ ä. »