” För det första , ” säger Aftonbladet , ” måste det besinnas , ” att sinnena i Frankrike ännu knappast hunnit sätta sig efter ” dyningen af en revolution , hvars frugter skördades af personer , ” som lofvat landet åtskilliga saker , de der sedermera ej blifvit ” uppfyllda . ” — Hvad är det för saker , som ej blifvil uppfyllda ? Har ej Frankrike i fullt mått politisk frihet , individuell frihet , tryckfrihet , samvetsfrihet , säkerhet till egendom , jemlikhet inför lagen , m . m . ? Hvad af allt detta har lofvats och ej hållits ? — ” Ännu knappast hunnit sätta sig . ” — Påminnom oss , att här är fråga om sinnenas lugnande hos ett folk , som dock bekänner sig vara ett kristet , ett högeligen civiliseradt och upplyst folk , med stadgade grundlagar , en konstitutionell regering , och i spetsen derför en onekligen klok , erfaren , välviljande . kraftfull Konung . Hvarföre med alla dessa elementer till ordning och lugn har Frankrikes oro på 10 år ej hunnit stilla sig , då England 1688 och Sverige 1809 hunno stilla sig på ett år ? Svarom uppriktigt : derföre att majoritetens och pressens allenastyrande ej tillåtit folkets sinnen att lugnas : derföre att ärelystnaden , afunden , egennyttan , hatet , hämnden , alla oädla passioner fritt få drifva sitt spel och icke hafva nog tyglar på sig hvarken ibland representanterna eller publicisterna : derföre att bland de förra oupphörligen täflas om majoritetens yunest och deraf beroende ministerplatser , och att de sednare äro ministerkandidaternas eller ännu lägre lycksökares ensidiga , larmväckande språkrör , någongång samhällsordningens och all laglig styrelses uppenbara motståndare . Se der den sannskyldiga orsaken till att ” revolutionsämnena ännu ej hunnit sätta sig . ” 
 ” För det andra , ” yttrar Aftonbladet , ” måste man ändå ” erkänna att bland de der tjugo eller tjugofyra personerna fin ” nas åtskilliga män med stora förmågor , och det vore interes ” sant nog att höra , hvad Hr Alfons Karr med all sin bitter ” het skulle svara på den frågan , huruvida han ansåg battre att ” landet styrdes af favoriter .... så att folket i stället blefve ” tigande slafvar under dessa favoriter eller några ränkfulla mä ” tresser såsom i Ludvig XV : s tid . ” — På denna enfaldiga fråga skulle Karr förmodligen svara , såsom Horatius svarade en för sin girighet tadlad person , hvilken tillbaka frågade , om Skalden ville hafva honom till slösare : 
 — — Hvad ? du hopför panna mot panna Stridande ytterligheter , min vän . Du vare ej girig , Men , du vare ej derför en yppig , slösande dåre . Måtta må hållas i allt : vet , gränsor gifvas bestämda , Inom och utom hvilka man ej kan träffa det rätta . 
 Men det är just denna måtta , dessa gränsor , som den falska Aftonblads-liberalismen aldrig låtsar att känna ; ty då man talar om frihetens missbruk , så hänvisar oss denna liberalism alltid till despotiska favoritregeringar , och frågar : äro de bättre ? Detta är antingen högst enfaldigt , eller högst oärligt . Frågan är ju ej att återinföra gamla missbruk , dem hvarje förnuftig ogillar : men att afskaffa närvarande oordningar , hvilka förhindra ett folk att bli lugnt och lyckligt . Icke har man således vederlagt Karr dermed att man , såsom Aftonbladet gör , tillspörjer honom om han då anser förhållandet lyckligare i Turkiet eller i Egypten , än i Frankrike . Gifves det inga mellangrader af förnuftigt och lagligt samhällsskick , emellan en all frihet dödande despotism , och en all ordning förstörande ultra-liberalistisk författning ? Måste man nödvändigt älska den förra , derföre att man beklagar den sednares förderfliga följder ? 
 Karrs sanna och träffande yttrande : under tiden har folket , under förespeglingen af befriclse och upplysning , blifvit en lydig slaf under en hop pappersark , som utkomma under namn af jurnaler — detta yttrande bemötes af Aftonbladet sålunda : ” slafveriet under de der pappersarken måtte åtminstone vara ” mer frivilligt ( förstå : mer frivilligt än slafveriet under Ludvig ” XV : s favoriter ) , emedan sådana finnas af alla färgor . ” Detta vill med andra ord säga : ” I Ludvig XV : s tid lydde man regen ” tens favoriter af fruktan eller af hopp : nu lyder man vissa ” den egna böjelsens favorittidningar , emedan dessa tidningar ” smickra de oädla passioner som ligga i djupet af mängdens hjer ” tan , misstänksamhet , afund , egennytta , lättro , högmod ” o. s. v. Men detta så kallade ” mera frivilliga ” slafveri , är det väl mera aktningsvärdt än det förra ? Hvad värde äger en massa , som föres blindt i ledband af tidningsskrifvare , framför en , som blindt lyder en gunstlings befallningar ? I begge fallen följer ju massan medvetslöst sina egna egna djuriska drifter , satta i rörelse , nu genom favoritens allmaktsbud , nu genom tidningsskrifvarens sofistiska förespeglingar . Men i afseende på borgerlig sällhet och trefnad kan den förras regemente stundom äga företräde framför den sednares : ty om , såsom någongång händer , favoriten är en förståndig man , så måste han för sitt eget intresse så laga , att folket känner sig lyckligt ; då deremot tid ningsskrifvaren af den äkta liberala sorten måste ständigt arbeta derpå , att folket skall känna sig så olyckligt och missnöjdt som möjligt ; ty inträffade nånsin ett tillstånd af belåtenhet i sinnena , så vore han förlorad , det vill säga , han förlorade alla sina prenumeranter . 
 ” Det är för öfrigt , ” fortfar Aftonbladet , ” en obestridlig ” olägenhet , som visar sig uti alla fria stater , att partier och ” poliliska passioner der uppstå i samma mån , som folket inter ” esserar sig för och deltager i de offentliga angelägenheterna — ” — sådant var äfven förhållandet i det fordna Rom och Grek ” land . ” — Men det gifvas många slag och grader af partier och politiska passioner . Annat är , när upplyste , ädelsinnade män tvista om de bästa medlen att befrämja det allmänna bästa ; när talagfulle män söka öfverglänsa hvarandra genom lysande egenskapers utveckling på de offentliga ärendernas bana : helt annat åter , när faktionister genom alla medel af list och våld , af orättvist klander , af falska förespeglingar , af vrängda framställningar , söka öfverändakasta statens regering . Det är detta sednare slaget , som alltid och allestädes är fördömligt , i Athén , i Rom , i Paris , eller hvar som helst . Karr omtalar med grämelse , huru faktionernas tidningar och brochyrer i Frankrike tända upprorets fackla , reta den ena ursinniga spetsbofven efter den andra , att skjuta på den gamle , vördnadsvärde Konungen ; — och Aftonbladet tröstar honom med den anmärkningen att ” partier och politiska passioner uppstå i alla fria stater . ” En vacker tröst ! Skulle väl den fullkomliga känslolösheten för rätt och orätt , den totala liknöjdheten för nationers lycka eller elände , kunna yttra sig på annat sätt ? 
 Ändtligen anser Aftonbladet det ” blifva kinkigt att förkla ” ra , huru det kommer sig , att de tider , under hvilka inga pap ” persark , som kallas jurnaler , fått utkomma , åtminstone icke ” några anmärkningar emot de maktägande fått skrifvas , haft vida ” flera våldsamheter att framvisa ; hvarpå man bland annat har ” talande exempel deruti , att ganska få af Rysslands sjelfherrskare ” dött en naturlig död . ” — Ibland Rysslands nio regenter under det sistförflutna seklet , anses sex hafva dött en naturlig död : men sex kunna ej kallas ganska få ibland nio , hvarföre Aftonbladet behagade rätta detta lilla minnesfel , och således äfven den derpå stödda sats , att tider utan tryckfrihet haft vida fler våldsamheter att uppvisa . Deremot uppmanar Ins . Aftonbladet att uppvisa någon tid hos något folk , der undersåtarne inom to år gjort fem mordförsök emot en god och ädel och af alla främmande nationer respekterad Konung Kan ej Aftonbladet det , så torde det böra medgifva den franska jurnalismens förderfliga verkningar , medgifva sanningen af Alfons Karrs yttrande om det nuvarande fransyska folket : det bedrages och ledes vilse , och på detta sätt är det gladaste och artigaste folk på jorden icke långt ifrån att blifva det eländigaste och mest förvildade . 	 X.