Religions = Frihet . 
 J en tid , då i detta ämne ſå mycket talas , ſkrifwes och diſkuteras , torde det ej ſakna intresſe , att reproducera hwad en af wårt lands meſt frejdade författare , f. d. Cancellirådet Carl Guſtaf af Leopold derom tänkt och yttrat . Wi låna derföre af hans ſamlade ſkrifter följande : 
 Friheten i tro , innebär nu mera än fordom . Den betyder oftaſt i wåra dar : friheten att tro intet , och att utſprida gudlösheten . Man trätte förr om fördragligheten af ſekter i ſamma religion . Det är ej derom frågan , nu för tiden . Wi hafwa , i Stockholm , katolſk och reformert Gudstjenſt . Jag tror , att en mahometanſk ſkulle kunna utan all fara tillåtas . 
 Frågorna rörande religions = friheten blifwa ſåledes , enligt beſkaffenheten af wårt tidehwarf , icke mera de ſamma ſom fordom . Det uppkommer icke mera , i någon dödligs ſinne , en enda twekſam tanke , huruwida de ſom tro på förwandlingen , och de ſom tro på betydelſen , kunna lefwa broderligen tillhopa i ſamma land , och under en gemenſam ſpira . Men då man nu inſer detta med hela erfarenhetens wißhet , och derwid beſinnar , huru många olyckor och blodtömningar den theologiſka otålſamheten koſtat nationerna , ſå må man wäl fråga , med på en gång löje och tårar i ögonen : hwartill ſä många ſeklers raſeri och eländen ? Hwartill det Pariſiſka Bröllopet ? Hwartill den Sieilianſka Aftonſången ? Hwartill Inqviſitions = tyranniet ? Hwartill återkallandet af det Nanteſka Ediktet ? Hwartill millioner menniſkomord , eller menniſkoförföljelſer , under olika namn , men för alldeles ſamma orſaker ? 
 O Theologi ! Du ſwarar intet ; men du ſer werkningen af din ſtolta herrſkningslyſtnad ! Theologi ! Du war en menniſko = lära , och du har welat pasſera för ſjelfwa Guda = läran ! Se der i ett enda ord , hälften af den yngre werldens olyckor . 
 Hwarföre åſtadkommer fördragligheten i religionen , icke den minſta ſkakning i det menſkliga ſamhället , då deremot otålſamheten under flera ſeklers tid uppfyllt werlden med tigrar , ſom ömſew ’ s ſönderſlitit hwarandra ? Derföre , att otålſamheten , genom ſina orättwiſor , ſätter alla menſkliga pasſioner i werkſamhet . Hwarföre har fortplantningsnitet i alla ſekter afſtannat , och hwarföre ſöker ingen af dem mer att göra proſelyter ? Till en ſtor del derföre , att detta nit , denna ifwer att utbreda ſig , röja ſig wanligen häftigaſt wid ſekternas forſta uppkomſt . Det är öfwerſjudandet under kokningen . Men framför allt härleder ſig denna lyckliga följd från den orſaken , att en ſekt utgör icke nu mera , ſom fordom , ett parti i ſtaten , förtryckt eller förtryckande , ſom will ſegra eller hämna ſig . 
 Och hwarifrån denna förändring ? Derifrån , att man icke fäſter nu mera någon ſtor politiſk betydenhet , wid en liten ſkiljaktighet i religions = meningar . Man har ſlagits och ſönderſlitits för desſa olika meningar , ſåſom för 
 himmelſk rätt och ſanning . Man blåſer icke mera på elden , och den har utſlocknat . Det rätta fättet , att göra en ſkoldisput wådlig , det är att anſe den för ſådan , och att ſtraffa elleh beſkydda någon af meningarna . 
 Men om , i anſeende till ſekterna i religionen , tålſamheten ſåledes haft de , för werlden lugn , ſällaſte werkningar , ſå kunde frågas wore det ej wisligen handladt , att gå fort på den wåg man börjat , och att lemna religionsfriheten utan gränſor af något ſlags föreſkrift Jag wet , att många berömda tänkare haft denna mening ; men ſom denna mening , det oaktadt , likwäl icke är min , ſkall jag tillåta mig att anföra mina ſkäl deremot . Icke derföre att jag tror min röſt i detta ämne wara af något ſlags politiſk betydenhet ; men derföre att ſkäl , ehuru långſamt , ändå ſlutligen werka på den allmänna öfwertygelſen , och att borgerliga författningar aldrig hwila på någon grund tryggare , än på denna . 
 Se här hwilka frågor , i anſeende till religions = friheten , egentligen höra till wårt närwarande tidehwarf . 
 1 :o Kunna de tålas i ett land , ſom utſprida nya religions = läror , nya uppenbarelſer , mer eller mindre förenliga med den rådande ? 
 2 :o Kunna de tålas , ſom under erkännande af Skriftens högſta myndighet , och med ſallkomlig wördnad för deß läror , likwäl fordra wisſa förbättringar , åtminſtone wisſa nödwändiga förklaringar , wid den ſå kallade ſymboliſka bekännelſen ? 
 3 :o Kunna de tålas , ſom förneka all uppenbarad Guda = lära , erkänna endaſt den naturliga religionen , och wilja ſe den allena allmånt gällande ? 
 4 :o Kunna de tålas , ſom icke ens erkänna denna ſiſtnämnda , utan förneka äfwen en Gud och ett tillkommande tillſtånd ? 
 Jag förſtår med tålas , friheten att icke allenaſt för egen del hyſa , utan äfwen bland andra utſprida något af desſa förenämda tänkeſätt . 
 Man tillåte mig att beſwara desſa frågor i annan ordning , än de blifwit här framſtällda . Låtom oß begynna med den ſiſta och wigtigaſte ; den om friheten att erkänna intet ſlags religions = lära , icke ens den naturliga . Man påminne ſig , i förbigående ſagdt , att jag här betraktar mitt ämne under en helt och hållet politiſk ſynpunkt , och utan afſeende till religionsſanningarnas wärde i och för ſig ſjelfwa . Bewisningen för detta wärde behöfwer ej min åtgärd , och hör ej till närwarande afhandling . 
 De ſom yrka den ſiſtnämnda meningen , ſäga : är det ena tanke = twånget rättwiſare än det andra ? Hwad har det andeliga att göra med det werldsliga ? — Tron med gerningarna ? — Det tillkommande med det närwarande ? Äger den borgerliga makten , att föreſkrifwa eller beſtraffa annat , än blotta gerningar ? Om religions = bekännelſen ej hindrar dagliga brott , ej gör lagarnas ſtränghet umbärlig , hwartill tjenar den i borgerligt afſeende ? Och om lagarne waka tillbörligen , hwartill behöfwes den ? Hwartill ett ſamhälls = twång , utan ſamhällsändamål ? Har man ej ſett de ſwartaſte laſter , de grufligaſte nidingsdåd förenas med religionsnitet ? Har man ej deremot ſett till och med Ateiſter , ſom warit de dygdigaſte menniſkor och de ſtillaſte medborgare ?