Pingst nalkades . Herrskapet Patrik hade redan utflyttat till sitt landställe , och fru Emerentia och Blenda voro bjudna att tillbringa hela helgen på Henrikslund , dit Johan – som i dessa dagar skulle återkomma – äfven väntades . Ett par dagar före pingstaftonen satt Blenda och fastsydde volangerna på en skär musslinsklädning , i hvilken hon skulle briljera på landet , då Patrik med ett uttryck af stor vigtighet inträdde till fruntimren , som , förundrade öfver hans utseende , på en gång utbrusto : ” Hvad är å färde ? ” ” Jaså ” , sade Patrik skrattande , ” j sen att något är å färde ! Nå , jag vill icke neka till det , och icke heller att det är någonting riktigt skyhögt ! ” ” Skyhögt ” – mumlade fru Emerentia för sig sjelf – ” man skall få se att vi ändtligen äro framme ! ” ” Jag har blifvit ” , återtog Patrik , ” en f-n så vigtig person , sedan den ene efter den andre vänder sig till mig med sina frierier till lilla kusin . ” ” Huru ” – hviskade Blenda – ” ett nytt frieri ? ” ” Jo så men , och ett , för hvilket våra rikaste grosshandlardöttrar skulle niga ända i backen ! Också lär du den här gången icke säga nej . . . vi bli nu bara småfolket mot vår högförnäma kusin ! ” Blenda kunde för sinnesrörelse icke yttra ett ord . Men fru Emerentia steg upp , ställde sig ceremoniöst framför Patrik och svarade : ” Din nyhet , käre slägting , finner oss icke alldeles oförberedda . Men var förvissad att , ehuru den omätligt rika skånska adeln är ansedd att vara den drygaste i hela riket , vi dock skola ställa så till , att min måg grefven vet att förena begge sina familjer i en ! ” ” Förbanna mig ” , inföll Patrik alldeles förbluffad , ” om jag begriper ett endaste ord af det moster säger ! Han som friar , är östgöte och icke skåning , och ej heller är han grefve , utan baron , hvilket väl hjelper sig , helst – om han just icke råkar att vara ” omätligt ” rik – han i alla fall har ett fideikommiss , som gör honom till en liten magnat . . . . Se här brefvet till Blenda , som låg inuti mitt ! ” Det uttryck af bedragen väntan , som målade sig i fruntimrens ansigten , var så tydligt att till och med den icke särdeles skarpsynte Patrik utbrast i ett skratt öfver det bedrägeri , som de spelat sig sjelfva . Men just detta löje väckte dem genast ; och medan Blenda emottog brefvet , hemtade sig modern tillräckligt för att kunna svara : ” Den intagande och aktningsvärde baronens anbud är visst mycket hedrande för min dotter , men emellertid förmodar jag att det icke torde gå honom bättre än handelsexpediten . ” ” Det vore knäfveln – moster väntar då bestämdt att få en grefve till måg ? ” ” Jag väntar hvad Gud behagar , min vän . . . Baronen har icke vunnit Blendas hjerta . ” ” Emellertid råder jag här , liksom salig mamma vid detta tillfälle skulle hafva gjort , till ett förståndigt öfvervägande ! Anbudet är så öfver allt hvad Blenda kan vänta sig , att det vore en verklig splitt spångande galenskap att låta det gå sig ur händerna ! ” ” Ur händerna ? ” ” Ja , jag talar simpel svenska jag ! Och i helgen , när moster och Blenda komma ut till Henrikslund , kan hon skrifva svaret hos oss – jag tänker , att när ni besinnat er och fått öfverväga med Henriette , blir det nog gynnsamt . . . Och nu lemnar jag er ensamma . . farväl tills i öfvermorgon ! ” ” Jag är ganska ledsen att vi skulle förråda oss . . . men det lät också bra naturligt ! ” yttrade fru Emerentia , då Patrik gått . . . ” Min gud ” – tillade hon , i det hon närmare betraktade Blenda , som under tiden brutit och börjat läsa baronens bref – ” du gråter , du är rörd . . tala , barn ! Kanske du , såsom Patrik sade , verkligen besinnar dig ? Och i sanning , han dröjer bra länge , den käre grefven ! ” ” Må han dröja så länge som helst – han återkommer nog en gång ! Aldrig , aldrig skall jag göra mig skyldig till ett enda tvifvel . ” ” Men hvad skrifver baron ? Det är då åtminstone säkert att du nu kunde bli friherrinna , visserligen det sista af allt hvad jag tänkt mig , men i alla fall en hög rang , som förenad med rikedom vill säga ganska mycket . ” ” Jag vill ej tänka derpå ett ögonblick ! ” ” Emellertid anser jag mig som mor berättigad att erinra dig att grefvens familj genom sina intriger kan i åratal uttänja er förbindelse och slutligen fullkomligt sönderslita den , helst som det icke är en verklig förbindelse . . . jag har aldrig rätt kunnat tycka om grefvens upprepande att du är fri , ty jag tror att han dermed velat antyda att det fins omöjligheter , som kanske bli omöjliga att öfverstiga , och att du för en sådan händelse icke borde vara oförberedd . ” ” O , min gud , öfverger nu mamma mig – på hvem skall jag då lita . . . Äfven tant Gyllenhake har icke , så säger hon åtminstone , haft minsta underrättelse från honom sedan i mars , då jag träffade honom hos henne . ” ” Jag öfverger dig visst icke , mitt barn . . . Men jag vill ej utlåta mig vidare , innan jag läst brefvet . ” Och sedan fru Emerentia med djup vördnad betraktat det präktiga vapnet – hvilket hon kunde få se anbragt på allt , som omgåfve hennes dotter , från vagnsdörren ända ned till duktyget , hvilket dagligen skulle påminna henne om sällheten att vara mor till en så förnäm dam – läste hon följande : ” Dyra , älskade fröken Blenda ! Om jag skulle förtälja hela historien om min kärlek , huru den gradvis förvandlats från en flyktig låga till en stark , djup och allvarlig känsla , finge jag skrifva en hel liten roman . Men hvem har ej läst denna hjertats roman , som , med undantag af några få variationer , är densamma som började vid verldens början och som ej skall sluta förrän vid dess slut ! Kärleken förklarar hvarje under – hvad under då , att jag , den flyktige fjärilen , blifvit träffad och sårad . . och hvad under , att jag söker bot hos henne , som ensam kan gifva den ! Ifrån vårt återseende vid jultiden fingo mina känslor icke blott en ny riktning , utan äfven en mig fullkomligt okänd häftighet . Jag hade dock icke ännu något visst beslut . Ni jagade bort mig , och jag lydde , emedan jag ej ville störa er frid – jag lydde , men blott en tid . Sedan kom en annan tid . Min lidelse tilltog i styrka : jag tillbad er som ett helgon , och jag tyckte att jag sjelf var bättre , då jag med er vandrade till de fattigas boningar – ni var också min goda engel . Men jag var sjelfvisk , äfven i min förbättring , och tänkte endast på min stundliga sällhet , intills det bittra ögonblick då ni åter skickade bort mig . . Redan då var jag nära att för er öppna hela mitt hjerta , men denna förklaring syntes mig i en sådan stund vara icke rätt grannlaga . Jag besegrade mig sjelf , emedan jag ville att vi begge skulle ha tid att öfvertyga oss om varaktigheten af det välde , som ni utöfvade på mig . Nåväl , älskade , tillbedda Blenda , jag har rest , för att pröfva mig sjelf – och denna pröfning har utfallit så , att jag på mina knän ber dig återkalla mig , återkalla mig såsom din , såsom den hvilken eger rättighet att opåtalt få följa dig öfverallt , egna dig hela sitt lif ! För att gifva denna bön hela den officiella formen , vänder jag mig på samma gång till din slägting lärftskramhandlanden Thorman och utber mig hans benägna förord hos din af mig högt värderade mor – hos dig vill jag ej ha någon annan förespråkare än mig sjelf . Jag väntar . . . hvilken väntan – ack , skrif genast . . . nej nej : besinna dig väl ! Under en resa för kort tid sedan träffade jag din andra kusin , galanterihandlaren . Jag är mycket intagen af honom , och om han är det endast hälften så mycket af mig , så är jag säker att han rekommenderar mig . Jag gaf honom del af de åtgärder , som jag ärnade taga , men jag vet icke af hvilken orsak han ej ville blifva mitt ombud . . . ” Här slutades brefvet med de vördnadsfullaste helsningar till hennes nåd , jemte hänvisningar för henne , i hvad rörde ekonomien , till det bref , som Patrik erhållit . Fru Emerentia fällde tårar af öm rörelse och tillfredsstäldt högmod . Ändtligen hade då det stora , länge väntade och efterlängtade målet upphunnits ! Det var ej mer fråga om kurtis , utan om ett ordentligt frieri af en rik baron , hvars namn och rang icke voro insvepta i någon mystisk slöja . Den arma qvinnans bröst höjdes och sänktes under stolta suckar , och det var en lycka för Henriette att hon förut försonat sig med moster Emerentia , ty så god denna än i hjertat var , hade det säkerligen fallit sig svårt att blidka henne , sedan hon kunde , eller åtminstone kunnat , säga : ” min måg , baronen . ” Hennes första ord efter fullbordad läsning utgjorde en klagan öfver den enfaldiga menniskan Patrik , som sprungit sin väg , i stället att visa henne baronens bref och i stället att , såsom denne begärt , på allt sätt lägga sig ut för honom . ” Nå nå ” , småmumlade hon , ” han blef förtretad för det vi drogo saken i betänkande ! ” ” Icke ha vi på minsta sätt dragit den i betänkande , mamma ! ” ” Nå , så skola vi göra det ! ” ” Nej , visst icke – derute på Henrikslund vill jag skrifva till honom ett innerligt vänskapligt bref och , så nära jag kan , förtro honom orsaken till det afslag , som i alla fall smärtar mig mer än det kanske bor . . . ” En ringning på tamburdörren afbröt Blendas ord . Hon sprang att öppna . Då hon i nästa sekund återkom , flämtade hon af sinnesrörelse , ty hon höll nu i handen ett nytt bref med samma utanskrift som på grefvens biljett . ” Nej , men i dag regnar det då händelser och nyheter ! ” utbrast vår fru . ” Skynda dig , barn ! Jag förgås af otålighet . . . Är det grefvens vapen i sigillet ? ” ” Blott ett munlack ! ” ” Lika mycket – vi få nog se den grefliga kronan , när tid blir ! ” Sedan Blenda under häftig darrning brutit det lilla brefvet , hvars alla bokstäfver för hennes ögon hvimlade om hvarandra , fick hon dock slutligen reda på sammanhanget . Hon läste högt följande : ” Min bästa lilla kusin ! I morgon klockan 9 förmiddagen håller en vagn utanför huset n :o . . på Riddargatan . Denna vagn väntar på kusin Blenda och hennes mor , och den kommer , ifall inbjudningen antages , att föra herrskapet ut på en liten lustfärd öfver pingstdagarna . Jag skall ha den äran att vid någon passande mötesplats inträffa under vägen . I den sälla , men kanske alltför djerfva förhoppningen att ej få afslag , anhåller jag icke om svar . Jean . ” Medan Blenda i hänryckningen lät sina rosenröda läppar smyga intill den lilla rosenröda biljetten , småpratade och öfvervägde fru Emerentia , såsom vanligt , för sig sjelf : ” Nå , min salig farmor , som sett verlden , hade då aldrig orätt ! Sällan kommer en lycka ensam . . . Hvilken fördel , hvilken oerhörd vinst att det faller sig så väl ! Den här gången är det då utom all fråga , att vi på allvar få en förklaring ! Baronens har visserligen blifvit gifven först , men han kan ej känna att grefvens kom efteråt . Blir förbindelsen med grefven icke fullt tillfredsställande – det vill säga : möter den bestämda hinder – återstår alltid den med baronen . Och således är det redan innan några timmar afgjordt antingen min dotter skall bli grefvinna eller friherrinna : ett tredje gifs ej . . . O , sällhet , sällhet , heliga sällhet , hvad jag tillber dig – du bedrog mig ej i de ljufva drömmar , som jag så ofta haft om dig . ” . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ” Resan till Henrikslund , mamma , kommer ju icke i fråga – det är alldeles omöjligt att tänka på den nu ! ” utbrast ändtligen Blenda , i det hon half-tokig af glädje dansade omkring i rummet . ” Det förstås , du lilla , och de skola icke ta illa upp , när de få veta ursäkten . . . Jag hoppas att grefven icke skall ha någonting emot att med sin fästmö aflägga en ceremoni-visit hos de goda menniskorna ! ” Så uppgjordt , flög Blenda åter till sina volanger och den röda musslinsklädningen ; och under det fingrarna med en färdighet utan like förde nålen , sväfvade alla hennes tankar kring den mystiska resan . Hvart gällde denna resa ? Blenda förvillade sig i gissningar . Var det fråga om att möta hans slägtingar ? Skulle de ändtligen ha beqvämt sig dertill , de andryga ! Kunde det vara en hemlig vigsel i något aflägset kapell – ack nej , sådant brukades blott i gamla tidens romaner . . . . Eller en enlevering . . något sådant hörde man väl omtalas i de engelska böckerna , men olyckligtvis hade man ej något Gretna-Green i Sverige !