Riksdagsmannavalet . 
 Till Red . af Göteborgs-Posten . 
 I anledning af Handelstidningens “ ledare “ för i lördags , hvari omnämnes , att tryckta vallistor kringskickats upptagande de riksdagskandidaters namn , till hvilka ett antal af stadens fullmäktige på enskildt sammanträde slutit sig , och hotas med svåra följder , om detta förfaringssätt skulle begagnas äfven för “ de djupa lederna “ . Ins . ber att få upplysa , att den metoden ( som för öfrigt alls icke är ny och förut användts vid val härstädes , ehuru den kunde vara öfverflödig ) ingalunda lemnats obegagnad af dem , som säga sig föra “ de djupa ledernas “ talan , utan har , efter hvad det för ins . uppgifvits , ett stort antal dylika valsedlar varit utdelade , upptagande några andra namu , än dem som med sådan glans segrade vid sjelfva valet . Faran af dylika vallistor torde således ej vara så stor . 
 Lyckligtvis utgöres vår arbetarebefolkning äfven af klokt tänkande och förståndige män , hvilka skatta sitt samhälles anseende lika högt som någon annan och icke känna sig på något sätt stå som en särskild kast derinom . Vore det icke så , skulle man kunna harmas öfver Handelstidningens ideliga försök att ställa “ de djupa lederna “ contra de andra klasserna på grund af förment ohåga hos dessa att gå de förra till mötes . Nu kan man blott le åt denna som andra dess spärr-ridter , i det medvetandet , att “ de djupa lederna “ lika ifrigt som andra “ leder “ vilja vara med om att upprätthålla det gemensamma samhällets heder och fördel . 
 För öfrigt ber ins . att få fästa uppmärksamheten derpå , att vid det nyss förrättade riksdagsmannavlet arbetarne alls icke hade någon egen kandidat , utan tvärtom ganska talrikt slöto sig till den andra offentliggjorda listan . Detta var alls ingen hemlighet dagarne före valet , sedan det blifvit upplyst , att skolläraren Törngrens kandidatur var konstlad . Den man , som föreslog honom till kandidat på det allmänna valmötet “ å hundramannaföreningarnes vägnar “ , hade intet mandat , en djerfhet som borde näpsas af arbetarne i dessa föreningar , hvilka ju kunna tänka och handla sjelfve , utan oombedde målsmän . Det märkliga var , att hr Törngren sjelf utan tvifvel kände till detta förhållande , utan att dock upplysa mötet derom . 
 Till sist ber ins . att få fästa Eder och allmänhetens uppmärksamhet på den dementi , som i dagarne gifvits åt såväl hr Törngrens kandidatur som tullvaktm . H. J. Svenssons försök att framskjuta den . Här utkommer neml . på hr Granbergs tryckeri en tidning “ Vestkusten “ , för hvars innehåll hr G. sjelf icke skall vara främmande , snarare motsatsen . Hr G. är ock en af de ifrigaste befrämjarne af 100 : mannaföreningarne . Det oaktadt läses i det sistnämnda bladets lördagsnummer följande : 
 “ Tiden kan nu anses vara inne att inlägga en kraftig gensägelse mot det antagande , att det skulle vara Hundramannaföreningarne , som uppställt herr Törngren såsom kandidat . Dessa föreningar har ett helt annat syfte än att utgöra ett fält för politiska agitationer , och deras organisation omöjliggör nära nog sådana . Det var blott ett fåtal medlemmar af dessa föreningar , som , så att säga , tillfälligtvis beslöto sig för att enas om att rösta på hr T. , och dertill hade de ju full rätt ; och ingalunda har detta fåtal velat göra anspråk på att representera föreningarne i sin helhet eller förfoga öfver derinom befintliga röster . “