Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, och då HamnbyggnadsDirectioneu icke förbundit sig till återbetalning af det erhållna lånet eller förskottet, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att ifrågavarande WummerLotterilnrättningens fordran hos HamnbyggnadsDirectioneu i Helsingborg, stor i4,99° R‘dr, må uti RiksgäldsContorets räkenskaper, der den nu är upptagen, afskrifvas.
H. St:r bifalles, lärer Svar till K.
M:t i uuderd. böra afgå.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga, om de så kallade
Uti ett från Högh R. o. A. remitteradt Memorial, har Herr af SillénGeorg Axel, andragit, att bland Kronoutskylderne väl ännu bibehållas de så kallade Djeknepenningarne, bestående af i sk. 6 r:st. på hvarje Matlag, hvilken utskyld af Kronans Uppbördsman uppbäres och ingår till Consistorierna, för att, enligt 1624 års RiksdagsBeslut, användas, antingen till ringare Skolbetjentes understöd, eller ock till fattiga Skolgossars hjelp i deras studier; men alldenstund denna afgift numera blifvit alltför obetydlig för att löna mödan att debiteras, uppbäras, serskilt redovisas och controlleras, och Skolverken i senare tider fått en bättre reglering samt äro mera tillgängliga för fattiga gossar, hvartill korinne, att nfgiften icke är billigt fördelad, såsom utgående till lika belopp af den rike, som af den fattige, har Herr äf Sillen, på dessa skäl, föreslagit, att densamma må upphöra.
Utlåtande, i anledning af väckt Motion om öfverlåtande till Staden Iljo af Kronans andel i der fallande Sakören.
Uti Memorial, som till Utskottet blifvit remitteradt, har RiksdagsFulImäktigen för Staden Hjo, Herr P. J. Mattsson anhållit att, sedan K.
Stadens tillgångar i öfrigt äro så inskränkta att saknaden af berörde bidrag, som användts till fångars underhåll intilldess dom fallit, skulle blifva känbar.
Sakören redan i rättsväg blifvit pröfvad och afgjord, anser Utskottet någon åtgärd i följd af berörde Motion, som derförutan ej utreder någon anledning till serskild hemställan å It.
Utlåtande, rörande väckt Motion, angående grunden för räntornas utgörande af någre Thorshälla Stad upplåtne hemman. rp JL horshälla Stads Fullmägtig vid innevarande Riksdag, Herr A. Landegren, har uti afgifven Motion anhållit, att Staden måtte befrias från den, i följd af It:s St:r vid senaste Riksdag fattade beslut, ålagde afraden för till Staden upplåtne Kronohemmanen Säby och Söderby mantal, utgörande ej mindre än 35 tunnor 16 kpr, hälften Råg och hälften Korn; åberopande Motionären, till stöd för sin framställning, dels den reservation som finnes bifogad StatsUtskottets yttrande i detta ämne af d. 3 Julii 1823, dels ock hvad Thorshälla Stads Borgerskap anfört uti en ser - Betänkande n. 237 skild, vid Motionen bilagd, skrift, hufvudsakligen innehållande, att ett fortfarande utgörande af berörde dryga afrad, i förening med öfrige Thorshälla Stad åliggande onera, hvaribland må omnämnas underhållandet af 7 båtsmän, vore med Stadens framtida bestånd oförenligt.
Resolutionen den i5 November 1769, deruti yttryckligen förutsättes Thorshälla Stads förbindelse att ifrån 1731 års början, likasom det skedt för år 1751, erlägga räntorna iji natura eller efter markegång, StatsUtskottet, som det ålåg att StatsVerkets rätt och bästa iakttaga, vöre af den tanka, att Thorshälla Stad icke kunde undgå att föreskriften i denna del från och med påföljande året fullgöra.
Då icke nu hvarken i motionen eller den af Thorshälla Stads Borger - 238 Stats-Utskottets skaps aflåtne skrift, några andra skäl blifvit anförde, än som vid frågans pröfning sistlidne Riksdag kommit under öfvervägande, kan Utskottet icke eller tillstyrka någon förändring i det då vidtagna beslut, rörande sättet för räntornas utgörande af Hemmanen Säby och Söderby.
Peterssons motion om öfverlätande af en Kronan tillhörig tomt åt Oelreichska Enkhuslnrättningen i Landskrona. (I.-A.) RiksdagstidImägtigen för Landskrona Stad, Herr P.
Petersson har uti en till Utskottet remitterad motion omförmält: att EnkeBorgmästarinnan Oelreich, som år 1789 med döden afgått, testamenterat dess å tomten lV:o 88 vid Kyrkogatan i Landskrona gamla Stad ägande bus, till inrymme för fattiga Enkor, som ej förmå sjelfve förskaffa sig nödigt boningsställe; att Inrättningen sedermera genom privata gåfvor blifvit i så måtto utvidgad och förbättrad, att äfven nödig vedbrand åt de intagne kunnat lemnäs och huset vidmagthållas, men att för denna Välgörenhetsinrättnings Betänkande n. 23g tillväxt ett väsendtligt hinder uppkomme deraf, att tomten, hvarå huset är beläget, blifvit af K. M:t och Kronan inköpt, såsom liggande ipom den sträckning, hvilken, efter första planen för nya Stadens anläggning, borde rödjas för att bereda utrymme för FästningsVerken.
Då likväl, efter den år 181 r upprättade och af K.
St:r med deras vid flera Riksdagar förnyade underd. framställningar om uppgifters meddelande å Kronan tillhörige byggnader och lägenheter så i Ilufvudstaden som uti Landsorterna, haft för afsigt att på ett för StatsVerket förmånligt sätt disponera om hvad sora för Kronans räkning ej behöfver bibehållas, har Utskottet, som i detta ämne, under loppet af nu påstående Riksdag, kommer i tillfälle att afgifva Berättelse, trott sig, för ofvannämnde Inrättning, hvilken i öfrigt synes vara af så enskild beskaffenhet, att något allmänt understöd dertill icke skäligen bör komma i fråga, ej kunna tillstyrka afhändigandet, utan ersättning, af berörde tomtplats; men får deremot, med afseende å vigten för Enkhuslnrättningen 2^0 Stats-TJtskottets att erhålla full egande rätt till den af Enkefru Oelreich donerade fastigheten, hemställa: om icke, i händelse oftanämnde tomt anses för Kronan öfverflödig och på sådan grund kommer att försäljas, Enkhuslnrättningen må förklaras berättigad att, mot erläggande af hvad för tomten högst erbjudes, framför andra densamma inlösa.
Allmänna Frågor. §. i Angrde vidsträckt beten af Revisor er nes granskningsrätt.
St:r den 4 Dec. 1823, ännu vore till sin kraft och verkan gällande, vid föregående Revisions-Förrättningar blifvit sålunda förstådd och tillämpad, att icke blott 2 års afslutade Räkenskaper, för StatsVerket och andra Allmänna Fonder, utgjort föremål för Revisorernes granskning, utan jemväl Förvaltnings-åtgärderne så nära inpå den tid, då R.evisorerne sammanträdt, sorn handlingarne 16 242 Stats-Utskottets derom varit att tillgå, och en sådan tillämpning af Instructionen vid påföljande Riksdagar blifvit af R.
St:r gillad, Revisorerne ansett sig böra på enahanda sätt förfara, i afseende på den dem åliggande gransknings-åtgärden för åren 1822 och jS23; men att, på deras begäran om del af alla sådane handlingar, som kunde lemna fullständig kännedom af Förvaltningen ej blott för de år Räkenskaperne då erhöilos, utan äfven för den följande tiden, ett sådant, (till innehållet af Revisorerne uppgifvet) vägrande svar blifvit, på K.
M:ts Nådiga befallning, Revisorerne meddeladt, hvarigenom de funnit deras gransknings åtgärd öfver förvaltningen af StatsVerket och andre allmänna Fonder inskränkt inom den tidrymd, för hvilken afslutade Räkenskaper varit att tillgå, och Revisorerne således icke erhållit kännedom af denna Förvaltning efter 1823 års utgång, eller ifrån den tid R.
Mrt medgifna förändring jemte de uti samma Instruction åberopade Grundlags-ställen bufvudsakeligen tjent Reviso - B etänkanden.
M:t icke antagne, Instruction för R.
Af den olikhet i åsigter om Revisorernes granskningsrätt, som vid ifrågavarande 2lne Revisionsförrättningar sålunda yttrat sig, har Utskottet ansett sig böra undersöka beskaffenheten af de föreskrifter som, till grund för desse förrättningar i allmänhet, finnas gifne.
Härvid har Utskottet, för sin del, funnit, att, som det i RiksdagsOrdningens 6S §. omförmäldte åliggande för Revisorerne, att J'enligt af R.
Instruction” öfverse och granska StatsVerhets tillstånd, styrelse och förvaltning, ej kan anses gällande eller få tillämpning, innan samma Instruction vunnit K. Mits Nådiga sanction; hvilket ock bevises deraf, att R.
St:r uti 1823 års Riksdags-Beslut, 49 §• > omedelbarligen, efter omnämnandet af den nya Instruction för Deras Revisorers befattning med StatsVerket, som R.
Mits vägran, alt densamma till Vederbörandes efterrättelse utfärda, någon annan anvisning för Revisorerne, att begära del af handlingar till fullständig kännedom om förvaltningen, alltså icke varit att följa, än den som i nu gällande RevisionsInstruction af år 1812 blifvit lemnad.
I fråga åter, huruvida densamma må gifva anledning till en sådan tillämpning, som skulle Revisorer it\ 4 Stats-Utskottets äga rättighet att sträcka deras granskning af förvalt™ nings-åtgärderne utöfver de för Revision af Räkenskaperne bestämda fe år, förekommer det, att, jemnlikt 2 §. i berörde Tnstruction, Revisorerne, "likmätigt 4^ ”§. i Riksdagsordningen, äga rätt att af StatsContoiret "undfå de upplysningar och handlingar, som de i öfrigt "finna nödige, för att efterse och granska, huruvida ul"gifterne äro icke Allenast öfverensstämmande med de "fastställde Statefné och grundade på så väl dem, som "K. M:ts serskildta Nådiga Förordnanden, der sådane "legat till grund för utbetalningarne, utan ock med "behöriga qvittencer velificerade af dem, som egt de "anordnade medlen uttaga och disponera.”
Och enär de här uppräknade handlingar, nemi. de fastställde Sikter hej, K.
M:ts serskildta IVådiga Förordnanden och qvittencen pä de. anordnade medlenj icke kunna äga afseende på åtgärder eller förhållanden under någon annan tid, än den, som föregått och framflutit till slutet af de år, hvilkas redogörelser utgöra föremålvför sjelfva granskningen; så vida desse upplysningar och handlingar skola, efter hvad ofvanberörde §. antyder, innefatta en ledning för controllen på behörigheten af och redovisningen för de verkställde utbetalningarne; har det synts Utskottet, som det hinder, hvilket mött
Revisorernes begäran om del af handlingar för den efter de 2 Revisionsåren förflutna tiden, ligger uti de för R.
Slas Revisorer nu gällande föreskrifter.
Hvad likväl, för ett närmare bestämmande af Revisorernes befattning så i detta, som andre fall, för Betänkande n. a45 framtiden ina anses lämpligt och nödigt; derom kommer Utskottet att serskilt sig utlåta, till följd så väl af K. M:ts Nådiga Skrifvelse med förslag till förnyad instruction för II.
Sl:rs Revisorer, sorn redan erhållne Remisser i samma ämne från Iiöglofl. R. o. A. samt Högv.
St:rs Revisorer. (R. B.
x825 p. 60. — 1827 p. 2.)
Såsom ett väsendtligt hinder i Revisions-arbetets utförande, hafva så väl i8a5 som 1827 årens Revisorer uppgifvit, att, med undantag af K.
St:r och deras Revisorer, icke afgifvit några Berättelser, rörande förvaltningen på det hela, utan blott aflemnat räkenskaper med dertill hörande handlingar; hvarjemte 1827 års Revisorer tillkännagifvit, att, på gjord underd. anhållan derom, dem blifvit meddeladt, att K.
Af en sådan ledning för kännedomen om hvarje Verks tillstånd skulle dock utan allt tvifvel mycken lättnad i behandlingen af förekommande frågor hos Revisorerne beredas; och då tiden för Revisions-förrättningarne, i förhållande till granskningsarbetets vid - a46 Stats-U (slottets lyftighet, är nog korrt, samt K. M:t tiH R.
St:r och deras Revisorer äger rum, måga anbefallas till hvarje Revisionsförrättning afgifva berättelse öfver fondens tillstånd och förvaltning för den tid, sorn då kommer att revision undergå. 2:a Puncten.
Angående redovisning för förskotter af Statsmedel, deras bokföring in. m. (R. B. i8a5 p. 9—75. 1827 p. 22—201.)
Af den, såsom Bihang till RiksHufvudBoken, efter 1823 års Riksdag upprättade och samma års R.iksIIufvudBok bilaggdc Balance-förteckning öfver beviljade förskotter af Statsmedlen, hafva 1825 års Revisorer inhämtat, det förskotter ifrån äldre åren ända sedan år 1791 funnos oredovisade; och då anledning således icke saknades, att vederbörande, som det ålegat öfver berörde förskotter hålla anteckning och tillse det de i behörig ordning blifvit redovisade, ej åt detta ämne lemnat den uppmärksamhet som vederbort, Betänkande n. 247 4jafva Revisorerne, som ansett nödigt, att sådane åtgärder vidtogos, hvarigenom dylike uppehåll för framtiden förekommos, föreslagit: att en bestämd pra:- seriptionstid måtte stadgas, inom hvilken förskotter af Statsmedel skola redovisas, äfvensom den Authoritet bestämmas, der anteckning öfver förskotten hålles och redovisningens fullgörande bevakas, dit äfven räkningarne böra ingå, för alt sedermera derifrån till K.
KammarRättens granskning öfverlemnas; och ehuru hvar och en, som för en viss förrättning eller ett bestämdt föremål äger uppbära förskott, i allmänhet bör åligga, att genast efter fullbordandet deraf, för det erhållne förskottet redovisa, samt att, om sådant försummas, erlägga ränta för den del, som kan Annas böra återbetalas, med månaden efter då redovisningen bordt ske, hafva Revisorerne varit af den tanka, att det derutöfver icke obilligcn kunde stadgas, att, senast ett år efter förskottets erhållande, redovisning derföre ofelbart bör vara inlemnad, vid äfventyr, att, i annat fall, förskottets liela belopp varder hos förskottstagaren utkräfdt, utan allt afseende på hvad deraf kan hafva blifvit användt, så vida icke laga skäl för en, utöfver den föreskrifne prsescriptionstiden, uteblefven redovisning skulle förekomma och prolongation i följd deraf af K.
M;t i undcrd. begära förenandet af sådane Nädiga föreskrifter med rättigheten, att af Statsmedlen undfå förskotter, hvarigenom icke allenast förskottstagarne ovilkorligen tillförbindas , att derföre afgifva redovisning sist ett år efter uppbärandet , vid äfventyr att, i annat fallj förskottets hela belopp hos dem varder ut kraf dt , utan allt afseende på hvad deraf kan hafva blifvit användt , utan ock det förvaltande
Verk, inför hvilket förskottets redovisning bör verkställas j få sig ålaggdt, vid påföljd af egen ersättningsskyldighet, att öfver fullgörandet deraf hålla handy så vida icke K.
M.-t, uppå skedd underd. anmälan, i något fall serskildt Betänkande n. 24g pröfvat godt i nåder medgifva utsträckning af redogörelsetiden utöfver nämnde termin.
Med hänsigt till den fullständiga uppfattning af StatsVerkets tillstånd, sorn genom RiksBokslutet är åsyftad, har Utskottet funnit nödigt, att uti RiksHufvudBoken serskildt balanceras alla såda/ie förskotterj för hvilka redo ej blifvit gjord och sorn rätteligen intill dess, i synnerhet de emot framdeles ersättning utgångnej böra betraktas såsom tillgäng.
För en bättre öfversigt äfven af g:de HufvudTitelns tillgångar, hvartill böra räknas de ifrån Titeln såsom förskott eller lån utgående Summor, om hvilkas redovisande i serskildta till RiksHufvudBoken bifogade förteckningar, 1827 års Revisorer gjort framställning, är af Utskottet ansett lämpligare, att uti sjelfva RiksHufvudBoken införes en serskild Conto, upptagande alla ifrån berörde Titel utlemnade dylika bidrag, med balance ifrån föregående året och utan sammanblandning med Titelns årliga anslags-summa.
M:t förnyas, "att vederbörande, som af Statsmedlen uppbära förskott, emot redovisning, måtte i Nåder anbefallas, att derföre afgifva specifique och verificerade räkningar, hvaröfver det Verk, som medlen utbetalar, bör hafva tillsyn.” §• 3.
B. i8a5 p. i3—8r. 1827 p. 3o—216.)
Mits Nåd. Bref d. i3 Februarii 18a r, från samma års början förskjutits af de till oförutsedde Militaire-utgifler på 3;dje HufvudTiteln afsatte medel, emot framdeles ersättuing af nämnde Fond, då den dertill lemnade tillgång, fortfarit alt utgå för åren 1822, 1823, 1824 och 1825, likasom för år 1821, af 3:dje HufvudTitelns medel med yöoo R:dr årligen, utan att, hvarken för desse summor, eller för de 800 R:dr som år 1824, jemväl i anseende till yppad brist å BarthelemyFonden, till f. d.
GeneralLieutenanten De Suremain förskjutits, någon ersättning af samma Fond ännu blifvit lemuad; fastäu R.
Stats-Utskottets St:r, livad förstnämnde utbetalningar angår, i underd.
Skrifvelse d. 20 November 1823 yttrat, att desamma borde i räkenskaperne balanceras bland förskotter emot ersättning, den K.
St".r göres j om de af 3;dje HufvudTiteln till FriCadetters understöd förskjutno summors ersättande till Titeln j sä fort B ar thelemy Fonden det medgifverj samt att beloppen emedlertid maga uti det f öreslagne FörskottsConto i RiksHufvudboken blifva upptagne.
Och då, genom en så beskaffad anordning, som den till FriCadetternes understöd, i händelse den allt framdeles komme att fortfara, skulle beredas en af R.
St:r mäga finna lämpligt förordna att i den mohn de nu redan antagne FriCadetter af de 3 ofrälse Ständen ifrän Academien utgäj dessa förskotter böra minskas samt inga nya FriCadetter till underhållande af denna fond antagas; så att allt vidare behof af mcranämnde förskotter såmedelst må upphöra, §• 4.
Genom Nådigt Bref d. 28 December 1822, har K. M:t, å de till K.
St:r uti omförraäldte måtto yttrat, ansett ofvanberörde till de hrandskadade i Borås utgifna summa lämpligast bordt hafva anordnats, af det på 8:de HufvudTiteln uppförda Anslag till Extra Utgifter; och tillstyrker Utskottet: det R.
St.r förnya deras vid 1828 års Riksdag i detta ämne gjorda underd. framställning, och derjemte yttra den önskan} att, enär lehöf till dylika bidrag sig yppa, medel dertill anordnas ä den Extra Utgifts-summa som till K.
M.-ts dispositioiij på 8:de HufvudTiteln af R.
Ang:de en Kongl. R'äntmästaren Ouchterlony beviljad gratification. (R. B. 1825 P. 14—83.)
KammarRättens beslut i en anmärkningsfråga, hvarigenom han blifvit ålagd till K. M:t och Kronan återbetala 4)9o3 R:dr 20 sk. 8 r:s.t B:co, för, på åtskilliga under åren i8i3 och 1814 till Magaziner i Orterne verkställde afsändningar af Säd och andre Proviant-persedlar, för högt beräknad afskrifningsprocent, efter 2 §. i stället för 4 §• * AfskrifningsReglementet den 12 Augusti 1812, bar K. M:t, genom Nådigt Bref d. 3o September 1823, förklarat, det K.
St.-r i underd.-het anhålla, att, i alla frågor rörande Kronans tillständiga rätt i ett eller annat afseende, verkan af derom meddelade Beslut icke må förringas genom inblandning af ämnen som dermed icke äga oskiljaktigt sammanhang; samt att, då serskildta Gratificationcrs beviljande i fråga kommer, sådane må anvisas å behörig
Titel och icke, på sätt i ofvanberörde fall skedt, förorsaka minskning i StatsVerkets intrader. §.6.
Till gratification åt FältSecreter aren Rahmn. (R. B. 1825 p. 12—80.) 256 Stats-Utskottets Till understöd åt Ynglingen von Holst. (R. B. i8a5 p. i3—80. — 1827 p.26.)
Till Pensions ersättning åt Majoren Grefve Horn. (R. B. 1827 p. a5—207.)
Till transportkostnaden för en Spel Jagt, ämnad att inköpas för Flottans behof. (R. B. 1827 p- 26—208.)
Till Gratificationer åt Enkorna Petesche och Palm. (R. B. 1827 p. 26, 27. — 208, 209) Till disposition af StatsSecreteraren för Krigs Jrenderne i uppgifne ändamål.
(R. B. 1827 p. 26 och 27. — 209.) samt till anskaffande af Sängar för 100 man vid IF lidsten a Arbets- och Corrections-Inrättning, anser Utskottet ej till någon serskild åtgärd föranleda. §• 7- Ang:de på Öfverskotten anvista Utgifter.
I sammanhang med den af 1827 års Hevisorer gjorda anmälan om, under loppet af åren 1824 och 1825, anvista utgifter af Öfverskotterne på StatsYerkets inkomster, och deribland dels utbetalningar som ägt rum för åtgärder, hvilka R.
St:r, vid hvarje beslutande bidrag af Stats Med - Betan k anden. 257 Medlen till allmänna eller enskildta företag, täcktes Bestämdt förordna, af hvilka Medel den beslutade utgiften skall ntgä, på det verkställande Stats-Magten icke ma ställas i nödvändighet, att, i motsatt fall, antingen vägra anvisning till bestridande af utgifter, dem It.
St;r funnit nödige, eller ock anvisa dylike utbetalningar å Öfverskotten, hvilka, såsom utgörande Nationens Sparpenning för kommande behof, icke borde under något vilkor få användas till andra ändamål än dem B.
Ang:de beviljad Löneförhöjning för Öfversten Hallencreutz. (R. B. 1827 p. 27—210.)
M:ts derom aflåtne Nådiga Proposition, förklarat sig icke kunna, till förbättring i Chefens vid 2ta Lif— Grenadier-Regementet, Öfversten och Riddaren Hallencreutz^ lönevilkor bifalla tilldelandet åt honom af någotdera utaf då ifrågaställde indragne f. d.
Ryttmästare-Boslällena Bleckenstad och Stora Lund, af hvilka inkomsten vore för RiksStaten påräknad, eller bevilja något Contant anslag; har, efter hvad 1827 års Revisorer anmält, K. M:t likväl, genom Nådigt Bref d. 28 Mars 1824? beviljat bemälde Regements-Chef en löntillökning af 5oo R:dr årligen, att utgå af Besparingarne på 3:dje HufvudTiteln.
Anvisningar, sorn denna, hafva dock otvifvelaktigt blifvit föranledda af den förändring Indelningsverket, vid med Armeens befäl senast vidtagne Reglering, undergått, i det de fleste Öfverste-Indelningarne blifvit dragne ifrån Regements-Cheferne; dock som frågor, rörande en generell lönereglering för Militaire Staten, hos Utskottet förekomma, och Utskottet i sammanhang dermed jemväl vill laga i Öfvervägande ämnen af denna beskaffenhet, anser Utskottet någon serskild åtgärd nu, i anledning af ofvanberörde anmälan, ej erfordras. §• 9- Angtde KrigsIIofRättens Militaire Ledamöters Tracta mentén. (R. B. 1827 p. 28—212.)
St:r år 1823 i underd. begärt, att de, såsom en nödvändig Utgift förden del af_Militaire-Systemet, som afsåge ordning och disciplin och ej egentligen tillhörde nämnde anslag, måtte öfverflyttas på 3:e HufvudTiteln; hvaremot K. M:t, efter hvad 1827 års Revisorer tillkännagifvit, den 3 Junii 1824 förklarat, att berörde Tractamenten borde fortfarande utgå under a:a HufvudTiteln, derföre, att de Militaire Embetsinännen, af hvilka denna tjenstgöring bestrides i och Betänkande n.
aSg för densamma anses höra till ett Civilt EmbetsVerk, hvars aflöning af 2ta HufvudTiteln utbetalas.
Som Utskottet, i anledning af hvad K. StatsContoiret, i dess om StatsVerkets förvaltning till denna Riksdag afgifne Berättelse, föreslagit, kommer att serskildt pröfva, huruvida öfverflyttning af K.
KrigsHofRättens
Stat ifrån 2.‘a till 3:e HufvudTiteln bör ske, och hvarmed frågan om ofvanberörde till bestämda arfvoden nu meia förvandlade Tractamenten äger sammanhang; så finnér Utskottet ej nödigt något förslag i afseende på desamma här afgifva. §. 10.
Kostnaden för reparation af Svea LifGardes Ca ss er n. (R. B. 1827 p. 28—2i3.) 1827 års Revisorer hafva anmält, det K. JYI:t, genom Nådigt Bref d. 2 Mars 1820, för det året beviljat 2000 R:dr B:co, af de till oförutsedde Militaire utgifter på 3:e HufvudTiteln afsatte Medel, till reparation å K. Svea LifGardets Cassern, f. d.
Fredriesliofs Slott, ehuru R.
St:r, med vägran att bevilja ett år 1823 begärt anslag härtill, förklarat StatsVerket ej böra vidkännas några kostnader i detta ändamål, då ostridigt vore, att denna Cassernbyggnads underhåll borde besörjas med de InqvarteringsPenningar som till Regementet af Stockholms
Stad årligen ingingo med omkring 43oo R:dr.
Som Tredje HufvudTiteln härigenom blifvit påförd en utgift, som densamma icke tillhört, hemställer Ut - i6o Stats-U tskottets stöttet, örn icte uti den, i anledning af RevisionsBerättelserne, från R.
St:r hade vid sista Riksdag iuhemtat, huruledes K. M:t år 1816 hade förordnat, att den för MinisterAflöningen då bestådde Summa 90,000 R:dr II.
St:r, enär kostnaderne utgjorde en allmän Statsutgift , med denna egenskap närmast öfverensstämmande, att den specielle utbetalningen af hvarje Tractamente och Utgiftspost, i likhet med alla andra af Statsmedlen bestridde aflöningar, omedelbarligen besörjdes af StatsContoret, hvars åtgärd sådant egentligen tillhör - Betan kanden. <de, och hvilket Embetsverk bäst vore i tillfälle, att, såsom tillförene med ordning och noggrannhet skedt, i ett sammanhang med förvaltningen och redovisningen af StatsVerkets tillgångar i både Svenskt och Utländskt mynt, hafva befattningen dermed; hvarföre ock R.
St:r göres, om Nådigt bifall dertill, att speciella utbetalningen af den till MinisterStatens Aflöning anslagne Summa hädanefter af StatsContoret omedelbarligen verkställes, på sätt, som före år 1816 tillgick. §. 12.
Den, i ersättning för Svenska Statens Fordrin~ gar i Finlandj Riket tilljlutne Summa. (R. J5. 1827 p. 34—220.) 262 Stats-Utskottets 2:0 äng-de försäljningen af Kronan tillhörige
Krigsskepp och redogörelsen för derföre influtne medel. (R. B. 1S27 p. 36—221. 269.) 3:o ang.-de de af R.
St.-r äskade uppgifter pä alla.
Kronans Publique Hus och Byggnader , sä i Hufvudstaden sorn i Landsorterne.