Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti Betänkandet N:o 3p5 har Utskottet i afseende på dispositionen af den, efter uppgjorda calculer, behofven överskjutande årliga behållningen af de hittills under benämningen af Convoymedel utaf Svenska handeln utgående afgifter, hemställt, att detta öfverskott må, efter Kongl.
CommerceCollegii samt Handels-Societeternas i Rikets större Sjö- och Handelsstäder hörande, användas för Svenska handelns och sjöfartens utvidgande och befrämjande så väl utom som inom Riket.
Under förutsättande af bifall härtill och då det torde kunna tagas för gifvet, att ifrågasatte ombyggnad af Trollhättan är ett företrädesvis vigtigt företag i afseende på handelns och sjöfartens befrämjande genom åtgärders vidtagande inom Riket, tror Utskottet sig höra tillstyrka: att Rikets Ständer, utom den Kongl. Maj:t i allmänhet medgifna dispositionsrätt af öfverskotten å afgiften till Handels- och Sjöfartsfonden, serskildt till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna alt å dessa öfverskott anvisa medel för befrämjandet af Trollhätte Canals och Slussverks bringande till lika dimensioner med Götha Canal, så vida Kongl.
Maj:t, efter ofvannämnde vederbörandes hörande och efter verkställd pröfning och godkännande af plan och kostnadsförslag för arbetets utförande, finnér ett sådant bidrag från Statens sida erforderligt och kunna meddelas, utan att lägga hinder i vägen för andra för Handelns och Sjöfartens betryggande oundgängligen nödige åtgärder.
Stockholm den 20 Januarii i835. wrnmmrnrnmmmmm•
• STOCKHOLM, Kongl. Ohdens-Boktryckeriet, i835. Stats-Utskoltcts Utlåtande N.o 4o5.
I N:o 4o5.
Antom till Exp.-Utsk. den 21 Januarii 1835.
Utlåtande öfver anmärkningar vid Betänkandenaj JV.ris 366 och 36y, öfver Kongl. Maj:ts Proposition om låns upptagande till Hypotheksinrättningars befrämjande, samt Riksdagsmannen jäders
(R:gs A.) Sedan Utskottet afgifvit Betänkandet N:o 366, i anledning af Kongl. MajUs Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående upptagande af ett lån till befrämjande af Hypotheksföreningar samt serskildt Betänkande, N:o 367, öfver Riksdags-Fullmägtigen från Elfsborgs Län Ariders Danielssons, vid remmitteringen af högstberörde Nådiga Skrifvelse, afgifne Upp- oell Utlånings-Förslag, till förmon för skuldsatte jordegare; så hafva båda dessa Betänkanden, den 22 sisth December, blifvit bi fa 11 ne af Borgare-Ståndet, men, i anledning af gjorda anmärkningar, från de 3:n« öfrige Riks-Stånden återremitterade.
Och har Preste-Ståndet, hos hvilket i sjelfva hufvudsaken någon anmärkning icke är vorden framställd, beslutat återremissen endast på den grund, att, enär Anders
Danielssons förslag icke vore att anse såsom en motion, yttrande deröfver bort afgifvas uti Betänkandet, i anledning af Kongl. MajUs Nådiga Skrifvelse; äfvensom Bonde-Ståndet anmodat Utskottet, att på en gång och i förening med Kongl. MajUs Nådiga Skrifvelse taga under öfverläggning och pröfning de, i anledning af samma Skrifvelse, af Anders Danielsson och Johannes Svensson afgifne anföranden.
Inom Ridderskapet och Adeln hafva flere Ledamöter instämt uti Hr Oxehufvuds vid Betänkandet N:o 366 fogade reservation.
Tvänne Ledamöter hafva ogillat lånefrågans klyfning i 2tne Betänkanden; och en Ledamot har ansett, det någon skillnad icke bör göras emellan In» och Utländskt lån.
En Ledamot har yttrat, att, om det åsyftade 2 millioner Rrdrs lånet, i händelse Bankens Silfverfond skulle nedgå lill minimi-beloppet, icke kan erhållas, realisationens bestånd i sådan händelse möjligen kan comprometteras.
Detta förhållande vore man i tillfälle att afhjelpa genom Bili. till R.
Och 1835. 4 Sami. 1 Afd. 3 Bandet. 1 ny:de Häftet. * Stats-TJtskottcts Utlåtande If.o 4°^ det föreslagna lånet, ty då 3 millioner R:dr i silfver nedsättas i Banken, skulle Bankens Silfverfond ökas från j till 9 millioner.
Visserligen skulle ett motsvarande belopp Banco-Sedlar utgå till Hypothek-Inrättningar, men proportionen emellan Silfverfonden och Sedelstocken hlefvc i alla fall förbättrad, enär den blefve såsom g till 35 millioner, som är mer än | i Silfver, då den nu deremot är endast såsom y till 3o millioner, hvilket är mindre än £:del i silfver.
— Vidare,* att Hypothek-Inrättningarne äro nödvändiga, och att ett sätt och kanske det enda att något consolidcra Adelns förmögenhet vore, om ett lån kunde erhållas till 90 och 4 procents ränta, som svara jemt mot procent för pari Capital och tillsammans med omkostnader, beräknade till \ proc. utgjorde 5 proc. ränta.
— För jordegaren skulle det således vara en förmon att kunna erhålla lån mot 5 proc., under säkerhet alt icke blifva uppsagde, samt med den 6:te proc. småningom kunna afbörda siri skuld, hvarförutan ett annat förhållande torde böra ihågkomma®, det nemligen, att Banken inställt alla lån på fastigheter.
Någre Lcdamöter^liafva ansett ett
Ilypotheks-system i framtiden vara nödvändigt för realisationens beståud ; äfvensom 2:ne Ledamöter yrkat, att det ifrågavarande lånet är af producliv natur, emedan det är cgnadt till jordbrukets lättnad och understöd samt, genom räntenedsättningeu, jordbrukaren, i samma nion han genom den besparade ränte-procenlen
Ian amortera sin skuld, blifver i tillfälle att öka sin production, hvilken kommer allmänheten lill godo.
Inom Tionde-Ståndet har en Ledamot, med hvilken flere sig förenat, klandrat, såsom grundlagsvidrig, Utskottets åtgärd att öfver Anders Danielssons och Johannes Svenssons anföranden serskildt Betänkande afgifva, äfvensom samme Ledamot yrkat, att Statens mellankomst, till jordegares undsättning med lån emot billig ränta, nu vore lika nödvändig som år 1800, då Silfver-lånet beslutades, enär jordegarens skuldsättning ökats men icke förminskats, samt ränte-foten under de senare åren varit lika hög som tillförene.
— Att den Kongl.
Propositionen icke bär ogillas ulan deremot godkännas till sjelfva hufvudgrunöen med de modificationer i öfrigt, som innefattas i Anders Danielssons förslag.
— Att de medel icke äro improduclivt använde, som tjena att befordra, upphjelpa och från undergång rädda landels hufvudnäring.
— Att om lånet kan anskaffas, eller icke, på bestämda vilkor, det får verkställigheten visa; ett försök vöre likväl alldeles oskadligt.
— Att utländskt lån Stats-Utskottels Vdikande
N.o 4°5- 3 icke bör komma i fråga i annan händelse än att inländska capital icke blifva att tillgå.
En Ledamot har tillstyrkt, att Riksgälds-Contoret skulle få upptaga ett lindrigt, stående lån, helst inrikes> på de skäl Anders Danielsson och Johannes Svensson föreslagit, men med vilkor att endast få begagnas af Hypotheks-föreningarne i hvarje landsort.
En annan Ledamot har ansett, att länet bör sökas inrikes, hyan flere instämt.
En Ledamot vill hafva nedsättning af räntefoten och successiv amortering af skulderna, —anser några Hypolheks-föreningar icke kunna bildas, så länge de tysta förmonsrätterne fortfara att vara gällande; men, utom det att dessa hinder snart kunna upphöra, tror han, att afven med deras bestånd, något för de friare Credit-förhållandena, som åsyftas af dem, icke vore att befara, men att utan Statens biträde och förlag desse väntade inrättningar icke kunna åstadkommas; tilläggande, att ora Staten med 5o,ooo R:drs uppoffring bereder folket 10,000,000 Rrdrs vinst, så måtte väl en synnerlig
Stats-oeconomisk förkofran derigenom vara vunnen.
Utskottet går nu att, efter ämnets förnyade noggranna skärskådande och efter öfvervägande af hvad inom Riks-Stånden vid återremissen blifvit yttradt, utveckla sina åsigter derutaf.
Beträffande först den omständigheten, alt Utskottet ej uti ett och samma Betänkande besvarat, så väl den Kongl. Propositionen, som Anders Danielssons och Johannes Svenssons i anledning derutaf framställde förslag, så har det ej kunnat undgå väcka Utskottets förundran, att denna omständighet inom flere Riks-Stånd ådragit sig synnerlig uppmärksamhet, enär det hittills ansetts bero af Utskottens bedömande att stundom uti ett gemensamt
Betänkande besvara flere med hvaran- > nan gemenskap egande motioner, och en annan gång uti serskilde
Betänkanden fördela till och med delar af samma förslag, ehuru detsamma blifvit framslälldt uti allenast en motion eller Nådig Proposition, i hvilket sistnämnde afseende Utskottet endast vill åberopa Kongl. Majits Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof, hvars besvarande Utskottet fördelat uti ganska mångå serskilda Betänkande» , utan att delta behandlingssätt föranledt någon anmärkning.
— Att, såsom inom Bonde-Ståndet blifvit påstådt, Grundlagen skulle i någon nion vara öfverträdd genom det serskilda besvarandet af de inom detta Stånd väckte. från Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i vissa afseende» skiljaktiga 4 Ståts-Utskottets Utlåtande N;o 4o5. förslag, kan Utskottet ej inse, och ej heller alt detta skulle bevisa mindre fästadt afseende på dessa motioner, än på t. ex. Herr Rosenblads, som blifvit besvarad i samma Betänkande, som den Kongl. Propositionen; utan tvärtom förmodar Utskottet, att det utvisar större uppmärksamhet för en motion, då åt densamma egnas ett serskildt Betänkande.
Då Borgare*Ståndet bifallit båda Betänkandena N:ris 366 och 367, samt Ridderskapet och Adeln ej ålagt Utskottet att uti ett och samma Betänkande behandla hvad som varit upptaget uti de tvänne, ehuiu sådant af enskilde Ledamöter inom Ståndet blifvit yrkadt, så synes uti denna form-fråga tvänne Riks-Stånd vid Utskottets behandlingssätt hafva låtit bero, då tvänne andra detsamma ogillat.
Ehuru Utskottet således icke af Riks-Ståndens pluralitet erhållit något föreläggande i denna del, har det likväl velat gå tvänne Riks-Stånds uttalade åstundan derutinnan till mötes och uti ett enda Betänkande besvara de erhållne återremisserne af Utskottets Betänkanden JN:ris 366 och 367, Angående hvad af åtskillige Talare blifvit anfördt, så väl om den öfverensstämmelse, som de sk i i ja kli g heter, hvilka förefinnas emellan Kongl. Maj:ts Nådiga Preposition och de af densamma föranledda förslag, å ena sidan, samt åtskilliga under loppet af denna Riksdag afgjorde förslag, å den andra, medgifver Utskottet, att detaljerna visserligen i flera afseenden äro skiljaktiga, men kan dock i de nu förevarande projecten ej finna någonting bufvudsakligt, som ej redan vid innevarande Riksdag blifvit pröfvadt och afgjordt.
I afseende å sjelfva saken har man yrkat, att det föreslagna Statslånet vore nyttigt, dels derföre att befästa realisationen, och dels för att förbättra den skuldsatte jordbrukarens belägenhet och upphjelpa jordbruksnäringen.
Utskottet går att betrakta frågan serskildt i hvardera afseendet.
Det kan ej nekas, att realisationen ytterligare betryggas i samma moa mera silfver .insattes i Banken, såvida sedelstocken icke derjemte ökas, men något sådant synes icke med det föreslagna lånet kunna vinnas eller ens åsyftas.
I händelse två millioner R:dr Silfver Specie komma genom lån att införskaffas och uti Rikets Ständers Bank insättas, kommer denna att utgifva ett deremot svarande belopp nya sedlar, utgörande 5i mill.
Den effectivt utelöpande sedelstocken, hvilken, Riksgälds-sedlarne inberäknade, nu utgör omkring 3o millioner R:dr B:co, komme således att ökas med mer än ?.
Om, såsom sannolikt är, derigenom inträffade, att det såsom mynt gängse bytesmedlet, i förhållande till rörelsens behof, blef ymnigare än inom angränsande länder, skulle deraf nödvändigt följa, Stals-Vtshotttts Utlåtande \.o 4o5. 5 alt myntet inom landet folie i värde, d. v. s. köpte mindre varor än utom detsamma, och deraf följde åter att silfver blefve en vara, som med synnerlig fördel komme att exporteras ända till dess myntstocken inom landet hunnit så förminskas, att samma penning köper samma qvantum varor inom landet, som utom detsamma.
Det större förhållande, som
Bankens silfverfond komme att ega till sedelstocken genast efter det genom lån in föi skaffade sil frets utvexling emot Bancosedlar, blefve således af kort varaktighet, deremot komme den årliga räntan och amortissementsprocenten å det upptagna lånet, att under en lång tid af år bidraga till vexelcursens stegrande och derigenom verka ofördelaktigt för Banken.
Den betydliga silfver-export, som komme att ega rum de första åren efter lårrets upptagande, skulle dessutom mer än något annat pröfva allmänna opinionens förtroende för Bankens soliditet, ty mången, sorn förnummealt betydliga silfver-qvantiieter tid efter annan ginge ur Banken och ur landel, torde ej göra sig rigtig reda för anledningen dertill, utan föreställa sig, alt följden möjligtvis torde blifva hela silfverfondens uttömmande och derföre skynda sig att utbyta sina innehalvande sedlar emot silfver.
Om, genom stigande industri och liflighet i våra näringar, rörelse-capitalet blefve för litet, komme sådant att visa sig derigenom, att penningen inom landet gällde mer än utom detsamma, men sådant synes nu ej vara fället, då cuisen, oaktadt intet behof af någon ovanlig import under den senare tiden egt rum, likväl hålter sig öfver pari och nära det maximum, hvartill den med obehindrad vexling och export-rättighet för silfver kan stiga.
“Vöre det likväl händelsen, att cursens nuvarande höjd härledde sig från någon annan anledning än rörelse-eapitalets storlek, och att detta kunde tåla att ytterligare ökas, fordrade likväl Bankens säkerhet, att sådant skedde med försigtighet och småningom, så att man kunde erfara, om förökningen verkade silfver-export, och i sådan händelse upphöra dermed.
Det vill således synas, som upptagandet af elt utländskt lån, långt ifrån att för realisationen vara betryggande, tvärtom fordrar mycken varsamhet i verkställigheten, för att ej för densamma blifva menlig.
I afseende åter på de fördelar, som genom låneoperationen skulle beredas den skuldsatte jordbrukaren, så medgifver Utskottet visserligen, att det för en hvar gäldskyldig är fördelaktigt att till så låg ränta som möjligt kunna upplåna de penningar, hvaraf han är i behof, äfvensom att räntefoten i Sverige är högre än inom många andra länder; men Utskottet får erinra derom, att förhållandet icke kunnat vara annorlunda, så länge intet fast myntvärde funnits, då långifvaren uti den höga räntan behöft 6 Stats-Utskoltds Utlåtande W.-o 4oS. ega en ersättning för våiian att återfå ett capital af mindre värde än det lian utlånat.
Sedan vårt myntvärde genom realisationens fullbordan vunnit en säker stadga, måste ofelbart räntefoten inom vårt land komma alt jemna sig med hvad den är i andra, och ingen person med sakkännedom lärer kunna neka, alt vi under sistförflutna quinquennium betydligt närmat oss detta mål.
Inom de publika Cassör, som utlåna emot 6 procent, funnos förut ofta låne-ansökningar beviljade månader och år innan lånet kunde utbetalas; nu åter hafva dessa Cassör betydande behållningar, som ligga ofruktbare i brist af lånsökande.
Fastighets-lån emot endast 5 procrs ränta förekomma redan, och det synes Utskottet otvifvelaktigt, att denna räntefot, ulan Statsmagternas mellankomst, inom några få år skall blifva allmän för lån på fullkomligt säkra hypolhek.
Den fördel, som genom det föreslagna statslånet skulle beredas, vore således ingen annan, än att ett eller annat år påskynda en öfvergång, som i allt fall måste komma att ega rum.
Flere Talare inom de respective Riks-Stånden hafva åberopat lånets produetiva ändamål, då det åsyftade modernäringens upphjelpande; härvid torde böra erinras om den väsendtlig» skillnaden emellan användandet af capital lill inköp af jordegendom eller till densammas odlande och skötande.
Det förra framkallar ingen ökad produclion, utan tjenar blott att förflytta en egendom från en hand till annan; det senare åter är visserligen i alla afseenden produetivt.
— Om den föreslagna lånesumman komrae att på detta sätt användas, blefve följden en hastigt ökad quantitet af laödtmannaproducter och dessas fallande försäljningspris, hvilket säkert vållade ökad förlägenhet hos den skuldsatte jordegaren.
Utskottet anser likväl att lånet skulle komma att utöfva ett ganska ringa inflytande på sjelfva näringens bedrifvande, men måhända för åtskillige af nuvarande jordegare medföra den fördel, att antingen kunna bibehålla den egendom som annars måst afyttras, eller ock försälja densamma till högre pris.
Fåfängt väntar man dock, att hvad räntenedsältning och hvad lånetillgångar som helst skola åstadkomma betydlig minskning af de jordegandes sammanräknade skulder, om man ej vill förbjuda den, som eger ograverad jordegendom, att försälja den, för att i ro lefva af sina penningar, och om man ej äfven vill förbjuda den, som med ringa eapital-tillgång förenar credit och duglighet, att köpa samma egendom.
Den sistnämnde, ehuru synlig jordegare, är i sjelfva verket endast den förstnämndes arrendator, men detta är likgiltigt för Slaten, hvars medlemmar de båda äro.
I samma mon räntefoten nedsättes, skall natur - Stats-Utskottets Utlåtande N.o 4o5.
Iigtvis speculationen hos köpare uppjaga egendomsprisen, ty den, som anser en egendom kunna gifva 6 procent å 5o,ooo R:dr, anser den väl ock å 100,000 R:dr kunna gifva 3 procent.
Om det derföre vore möjligt att nedtvinga räntefoten ända lill delta belopp, är det troligt, att man derefter skulle få höra alldeles samma nödrop som nu, att jordbruks-näringen ej gifver 3 procent, att jordbrukaren aldrig kan afbetala sin skuld, så länge den höga räntan fortfar, o. s. v. I afseende på Anders Danielssons förslag anser Utskottet sig för det s. nnmas afslyrkande ej behöfva anföra andra skäl, än att det påtagligcn är overkställbar^
Om de värde Slånds-Ledamöter, som yrkat delta förslags antagande, behaga taga kännedom om huruvida Riksgälds-Contoret nu har lätt alt emot 5 procents ränta erhålla sina egna lånebehof fyllde, torde de inse omöjligheten af att Contoret till 41 procent skulle kunna upplåna några betydliga summor till försträckande, vare sig åt jordegare drrecte eller åt Hypotheks-föreningar.
Att ingen skada vore skedd, om intet lån erhölles, kan väl vara sannt, men Utskottet skulle tro sig handla orätt, om det tillstyrkte Rikets Ständer en åtgärd, som, efter Utskottets förmenande, ej kan lyckas.
Att, såsom någre Ledamöter af Bonde-Ståndet yrkat, upptaga linet imikes, skulle, efter Utskottets öfvertygelse, motverka den åsyftade räntenedsättningen, ty en inrättning, som både upp- och utlånade inom landet, skulle i samma nion öka efterfrågan och utbjudandet af capital, och priset kan ej sänkas, om ej det senare ökas i förhållande till det förra.
Om, på sätt en Ledamot af Ridderskapet och Adeln yttrat, för hvarje million i Silfver, som genom lånet införskaffades, kunde utgifvas 2~ million i sedlar, blefve vinsten af den öfverskjutande ii millionen, icke Riksgälds-Contorels ulan Bankens.
Utskottet tror sig likväl i det föregående hafva visat, att Banken genom Statslånets upptagande skulle komma i den belägenhet, att försigtigheten fordrade snarare minskning än ökning af den sedelstock, som öfverskjuler metalliska Cassan.
I öfverensstämmelse med livad åtskillige Talare yttrat, anser Utskottet alldeles otroligt, att det lån, som upptages, kan erhållas på sådana vilkor, ali utlåningen utan förlust kan ske mot lägre ränta än 5 proc., och då den nuvarande lagliga räntan, efter verkslälldt bevillningsafdrag, utgör 5T^ proc., inskränker sig den räntenedsättning, som står att åstadkomma, till T7_:dels proc.
Utskottet har förut uttalat sin öfvertygelse, alt denna räntenedsätt»ing i alla fall, ehuru något långsammare, kommer att försiggå.
Harnvi - 8 Stats-Utskottets Utlåtande N.o 4o5. da nu densammas påskyndande kan anses vara en fördel af sådan vigt, att den öfverväger de betänkligheter, som uppkomma vid Öfvei trädande af de grundsatser, att Staten ej bör blanda sig i enskildes affiirer, att Rikets Ständer ej böra frångå redan fattade besia', och att Riket ej utan tvingande nödvändighet bör indragas i utländsk skuldsättning, öfverlemnar Utskottet till Rikets Ständers bedömande.
För sin egen del anser Utskottet fördelurne ej uppväga olägenheterna och vågar derföre ej tillstyrka bifall, hvarken till den Kongl.
Propositionen, eller till något bland de af densamma föranledda förslagen.
Stockholm den ai Januarii x835- Reservation 1:0 af Herr af Billbergh, J.
P. '"Med åberopande af Herr Capitaine Oxehufvuds reservation vid Betänkandet N:o 366, uti hvilken jag äfven instämde, i afseende på hvad Utskottet då anfört för afslyrkande af bifall till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, finner jag mig desto mer föranlåten att reservera mig emot det nu fattade beslutet, som de skäl, på hvilka Utskottet sökt vederlägga de inom Stånden gjorda anmärkningar emot förra Betänkandet, efter min tanka, icke äro antaglige.
Utan att vilja komma till det resultat, att nu yrka eller tillstyrka ett Statslån för Hypotheksföreningarne, anser jag mig dock böra anföra de grunder, på hvilka jag icke gillar Utskottets vederläggningsskäl.
I anseende till dessa senares mångfalldighet och för att vinna klarhet i uppfattningen, nödgas jag framställa Utskottets satser, i ena sidan, och mina bevis af deras origtighet, å andra sidan.
Härå svaras:
Om, såsom sannolikt är, derige- Satsen styrkes icke af erfarenhénom inträffade, att det såsom mynt ten i andra länder, mindre hos oss, gängse bytesmedlet, i förhållande lill då factiskt är, att vårt rörelse-capirörelsens behof, blef ymnigare, än tal fordom varit större, än nu, i inom angränsande länder, skulle der- förhållande till rörelsens behof, hvaraf nödvändigt följa, att myntet i lan- under myntet likväl icke föll i värde, det folie i värde.
Vexel - Stats-Utskottets
Alt utgående procent och amortissement bidrager till vexel-cursens stegrande, Att cursen nu håller sig öfver pari, bevisar, att rörelse-capitalet icke är för ringa i förhållande till stigande industri och liflighet.
Att upptagandet af ett utländskt lån, långt ifrån att för realisationen vara betryggande, tvärtom fordrar mycken varsamhet i verkställigheten, för att ej för den samina blifva menlig.
Sedan vårt myntvärde, genom realisationens fullbordan, vunnit en säker stadga, måste ofelbart räntefoten inom vårt land komma att jemna sig hvad den är i andra, och ingen person med sakkännedom lärer kunna neka, att vi under sistförflutne quinquennium betydligen närmat oss delta mål.
Såsom exempel härpå, anföres, att Lånecassorna hafva betydliga behållningar, Utlåtande N.o i\o5. g
Vexel-cursen beror hufvudsakligen af handelsförhållandet.
Den tid då vi hade en betydlig utrikes skuld, som fordrade öfver 5oo,ooo R:dr Hamb:r B:co i årliga räntor, och då vi införskrefvo flere 100,000 Tunrr spanmål, var cursen ofta under pari.
Så länge cursen, denna årstid, då transportkostnaden och assurancen är större, än om sommaren, icke öfverstiger 133 sk., kan man icke med skäl säga, att den är öfver pari, och om den ännu stiger derutöfver, torde det snarast härleda sig från misstroende till realisationens bestånd; helst i öfrigt alla förhållanden vitsorda otillräckligheten af vårt rörelse-capital.
Då närvarande silfverfond understiger proportionen såsom 1 : 2*, så måste deraf följa, att en ökad silfverfond, för hvilken sedlar efter denna proportion utgifvas, skall stärka realisations-fonden.
Mer än ett sekels erfarenhet bevisar, att icke realisation bidrager till räntefotens nedsättande.
Lagen stadgar 6 procents ränta och rörelse-capitalet är inskränkt, skall räntefoten aldrig nedgå, utom på fastighetslån, och så vida Hypotheks-föreningar bilda sig.
Den sakkännedom jag inhemtat har lärt mig, att inga publika Cassör utlåna under 6 procent, och om någon 2 Bihang till R.
Prot. 1834 och i835. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. sy:de Häftet. 10 Siats-Utskottets Utlåtande Nio åto5. sorn ligga ofruktbara, samt att fastighetslån emot 5 procent redan förekomma.
Ökar lånet productionen, så verkar det landlmannavarornes fallande försäljningspris.
Fåfängt väntar man dock,' att hvad räntenedsättning och hvad lånetillgångar som helst skola åstadkomma betydlig minskning af de jordegandes sammanräknade skulder.
Om räntan nedtvingades till 3 procent, så skull» man troligen få höra samma nödrop, sorn nu.
Upptagandet af inrikes lån skulle motverka den åsyftade ränte-nedsättningen, ty en inrättning, som både upp- och utlånade inom landet, skulle j samma moa öka efterfrågan och utbjudandet af capital.
Den vunna räntenedsättningen skulle endast blifva -/5:dels procent. eller några Cassör hafva behållningar, så härrör det af stegrade fordringar på säkerhet och den ökade svårigheten att erbjuda ograverad pant.
Lånsökande hafva under ingen period saknats.