Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utom det att lättheten att få köpa en myckenhet artiklar, som, i stället för att kunna räknas till förnödenhetsvaror, endast reta och tillfredsställa fåfängan, och att det dermed förenade utborgningssystemet förleda obemedlade, särdeles af de tjenande klasserne, till onyttiga utgifter och förhindra en för alla stånd nödig sparsamhet, kunna det myckna flackandet på landsvägarne, Stockholms-besöken och sjelfva sysselsättningens beskaffenhet, såsom innefattande för den obildade många och stora lockelser att afvika från den strängare moralens bud, icke annat än menligt inverka på sedligheten.
Delta förhållande väcker icke allenast bekymmer hos de förståndigare inom orten, utan äfven hos Länets administrativa myndighet, sorn tid efter annan dels föreslagit åtgärder flir oskickets hämmande, dels vidtagit sådane, då de legat inom gränsen för dess verksamhet-
Sålunda hållas marknader i flere af de större socknarne af Norra Ångermanland en åt vänne gånger om året, — de större handelsmännen blifva af Pröfnings-Komilen ihågkomfte med bevillning, — alfvarlig uppmärksamhet har börjat fästas pä TjenstekjonsStadgans efterlefnad, — och sednast har, lill följd af Eders Kongl. Maj:ts genom Kongl. Kungörelsen den 6 Oclober 1842 medelade bifall lill Länsstyrelsens hemställan, under innevarande år köpingen Örnsköldsvik ungefär i midten af fögderiet uppstått.
I denna köping, anlagd på ett af Kronan inköpt | mantal i Norrlungånger» by af Själevads socken invid en segelbar fjärd af Bottniska viken, samt lydande under Länsstyrelsen samt Kronobetjenin - I 51 gen i orten i afseende pä ordnings-, polis- och ekonomi-mål, under Själe\ a ds Häradsrätt i rällegångsä render samt, hvad Kyrkoväsendet angår, lill Själevads pastorat, hafva intill årets sint 12 personer, deraf 6 handlande och 6 handtverkare, erhållit rättighet till inflyttning, deraf en del redan å stället uppfört byggnader och börjat sin rörelse.
Ett verksamt medel till utrotande af allmogens handel med köpmannavaror skulle måhända vara att vaka öfver utkräfvandet af det ansvar, allmänna Lagen för idkandet af landthandel bestämmer; men då denna rörelse, på sätt jag haft
Nåden anföra, är mera allmän inom orten, så ali följderna af laglillämpningen skulle förstöra välståndet inom en mängd familjer, och det under alia förhållanden och särdeles då lagöfverträdelser, såsom här, nära nog blifvit landssed, är för känslan motbjudande att strängt beifra konventionella lagbrott, har jag ansett mig böra för ändamålets vinnande försöka fredliga medel, innan strängare åtgärder förordnas.
Utom de vid §. rörande landets allmänna beskaffenhet upptagne åtgärder för beredande af lättare kommunikationer, torde här böra nämnas, all under detta qvinqvennium en regulier ångbåtsfart med 2:ne större ångbåtar kommit till stånd, hvarigenom från 3:ne hamnar i Länet en lika hastig sorn beqväm kommunikation erhållits ej blott med hufvudstaden, utan äfven, hvad som förut ofta saknades, med de norr och söder om delta Län belägne städer vid Bottniska viken, äfvensom med Wasa i Finland, som några gånger på sommaren af ångbålarne besökes.
Det begagnas flitigt, och som företaget gifver god vinst, bör man kunna påräkna att kunna framgent derpå ega tillgång. §. 4.
Politisk Förf athlin g.
Delta Läns Kammarverk företer mera enkelhet än förhållandet är i andra orter, derutinnan alt hemmansnaturen, med undantag af 17- mantal frälse, endast är Krono och Kronoskatte, af hvilka 86,] mantal, deruti inbe - 52 gripna 45' mantal ecclesiastika boställen, tillhöra elen förre och 1,5041 mantal den sednare naturen.
Någon kungsgård eller ladugård finnes ej inom Länet; icke heller andra boställen, än de sorn besittas af ecclesiastikstaten.
Under sistförflutna 5 år har förut varande rekognitionsskog blifvit skattlagd till mantal, som ingått i skatt, äfvensom i? mantal krono blifvit o / 2 5 o till skatte köpta; hvaremot ~ mantal skatte är vordet, enligt Kongl. Kammar-Koiiegii beslut, i Jordaboken till krono omfördt, samt A mantal redan i äldre tider i ödesmål förfallet krono derutur alförts. 24 krononybyggen hafva blifvit definitift beviljade och äro ännu under frihetsår, så att deras hela antal inom Länet nu uppgår till 121.
I följd af förut i denna berättelse anförda förhållanden, angående det dels allmänt spridda begär a bland ortens innevånare att tidigt kunna grunda egen bosättning, och dels den allmännare böjelsen för köpenskap, som äfven visar sitt inflytande hvad fast gods angår, hafva inom detta Län hemmansklyfningar och jordäfsöndringar skett i större skala, än jag för min del anser förenligt med beredandet och bibehållandet af allmänt välstånd.
Jag vet väl att män, som för sina kunskaper och erfarenhet ega och förtjena sina medborgares aktning, hysa och söka försvara den åsigt, att få elier inga band böra af statsmakterne läggas till inskränkning i rättigheten att förvärfva och besitta mindre jordlotter.
Det är dock både kändt och erkändt, att Rikets på en vidsträckt areal spridda landskaper sins emellan förete så många olikheter i anseende till belägenhet, klimatiska förhållanden, innebyggare och deras sedvanor o. s. v., att den ekonomiska författning, som kan vara nyttig och passande för ett landskap, understundom icke alls är tjenlig för ett annat och detta förhållande, som ofta föranleder partiella undantag, torde äfven ega tillämpning i förevarande fråga.
Det är äfven i sednare tider af statsekonomer erkändt, att en tilltagande folkökning icke utgör bevisen på ett lands stigande i välstånd, utan att detta måste bedömas efter antalet af dess behållne och bergade innebyggare reiatift till hela folkmängden.
Att folkmängden icke må tillväxa i större progression, än medlen och möjligheterne för dess utkomst, måste alltså blifva föremålet för styrelsens sträfvande, i den mån sådant kan af dess tillgöranden bero.
Betraktar man nu förhållandet med de personer, som bosätta sig på så små hemmansdelar eller jordlägenheter, all deraf aldrig kan påräknas en afkastning, tillräcklig för åboens och dess familjs bergning, och att hvad som i detta afseende fattas måste på annat sätt beredas, — hvad jordlägenheterne angår, till ett qvantum, motsvarande den förut vanligen obemedlade familjens hela behof under de år, som förflyta medan lägenheten odlas, så torde det vara gifvet, att de flere eller färre utvägar, som inom ett landskap stå sådane familier till buds för ett ärligt förvärfvande af lefnadsbehofven i öfrigt, måste beräknas vid bedömandet huruvida rättigheten till bosättning bör vara fullkomligt fri eller i mer eller mindre mån begränsas.
I de förra är befolkningen tätare bosatt, städerna flera, större och hvarannan så nära belägne, att det tillfälle till arbetsförtjenst, som ofta inom dem yppas, är för största delen af den kringliggande landsortens bebyggare tillgängligt.
Ännu oftare förekomma större och mindre herregods, hvilkas innehafvare dels vanligen under alla förhållanden kunna lemna sysselsättning åt arbetssökande, dels ock sannolikt, då en större tillgång deraf förefinnes och dagspenningen i följd deraf faller, håde kunna och skola begagna tillfället till utförande af större arbetsföretag, såsom odlingar och dylikt.
De små och fattige städerne räkna i följd af deras läge vid hafvet en stor del af deras befolkning till fiskare och sjöfolk, hvilkas yrken endast tidtals bedrifvas och af hvilkas personal derföre ett för de vanliga behofven mer än tillräckligt biträde till verkställande af arbeten emot lega kan erhållas.
Detta läge orsakar vidare, att största delen af det glest bebodda landets invånare , som inom denna provins räkna öfver 6 ända till 30 mils afstånd till närmaste stad (i de nordligare
Länen är afståndet ändock större), således sakna utväg alt begagna sig af ett tillfälligtvis inträffadt ökadt behof af arbetsbiträde. nas nästan helt och hållet.
Klimatet här gör så den större som mindre jordbrukarens beräkningar på jordens afkastning mindre säkra och denna afkastning i hög grad varierande, hvilket åter, då inom landet någon egentlig spannemålshandel ej kommit till stånd, medför en sådan växling i sädespriserne, att de ett år kunna stå 100 procent och derutöfver högre än ett annat.
Vid summering af uppgiflerne öfver inom Länet befintlige backstugor och på viss lid från hemman afsöndrade lägenheter, befinnes de förras antal uppgå till 835 och de sednare till 4,185.
Då man likväl med någorlunda visshet kan antaga, alt icke i af de afsöndrade lägenhelerne är af den storlek och godhet, alt innehafvare!! kan för sig och de sina under medelmåttigt goda år deraf påräkna bergning, så återstå inom
Länet tillsammans 3,642 backstugor och mindre lägenheter, utom hemmansdelar samt k rono-nybyggen i enahanda kategori, hvilkas särskilde bostäders befolkning, uppgående efter beräkning al 5 personer på hvarje hushåll till minst 20,000 personer, måste söka utvägar för soia behofs fyllande lili större eller mindre del på annan väg än af den åboende jorden, kan man, under ofvannämnda förhållanden, ej annat än med oro emotse ett inträffande svagår.
Länets besutne innebyggares farhågor för foljderne af della på kommunernes välstånd, efter hvad erfarenheten under år med mindre goda skördar visat, mäktigt inverkande bosättnings-system hafva på flera sätt gifvil sig tillkänna.
Sålunda träffas ej sällan vid sockenstämmor öfverenskommelse!’, hvilka, om den hos mig begärda faststäiielseu derå erhölles, skulle hota både personlig frihet och en lagenlig utöfning af egande rätten.
Än vill man berättiga de vid kommunernas gränsor bosatte, all, utan föregången anmälan eller biträde af vederbörande offentliga myndigheter, med våld fördrifva till kommunen anländande medellösa familjer, än vill man ej blott ålägga hemmans-innehafvarcn ansvarighet för de familjers underhåll, åt hvilka han af hemmanet upplåter jord, utan äfven för framtiden vid sjelfva hemmanet fästa en sådan skyldighet.
Märkligast och mest bevisande är dock yttrandet af den komité, sorn för 2:ne år sedan, i följd af Eders Kongl. Majlis
Nådiga befallning, härstädes sammanträdde för att yttra sig angående välboren för hemmansklyfning och jordafsöndring.
Denna komité, bestående af IIöradshofdingarne i Länet samt af ståndspersoner, prester och bönder, 2:ne ibland de anseddaste inom orten af hvardera klassen, var nemligen enhälligt af den tanke, att hemmans klyfning lill mindre del än i manlej och jordafsöndring till hvad areal sorn hcldsl icke borde få ega ium, med mindre kommunen förut fått i sockenstämma undersöka och pröfva förhållandet. län således uttalad opinion måste skänkas afseende.
Det liar alltså bordt vära mitt åliggande, alt uppsöka och begagna de lagliga utvägar, suni kunna slå mig tills bud, för ali förekomma tillväxten af en obesulen befolkning särdeles under nuvarande lyckliga förhållanden, på hvars ostörda fortsättning så mången anser sig med säkerhet kunna draga växel.
Förordningen rörande dessa ämnen af den 19 December 1827 stadgar väl, att lägenhet, som från hemman inom detta Län afsöndras, skall minst innehålla 6 tunneland duglig jord, samt synes äfven gifva anledning dertill, att en mindre afsöndring skulle, då påstående derom af vederbörande väckes, lili hemmanet emot lösen återgå; men då icke stadgadt är, huruvida med vederbörande menas andra än de begge kontra b eran de, af hvilka den följande hemmansegaren icke skäligen kan förmodas vilja återfordra hvad han en gång sålt eiler upplåtit endast i följd af afhandlingens bristande öfverensstämmelse med författningens föreskrift angående jordvidden, och ett dylikt påslående af säljarens efterträdare å hemmanet vanligen skulle medföra en kännbar rubbning för lägenhets-innehafvarén, sedan denne på dess odling och bebyggande nedlagt arbete och kostnader, bar jag trott det vara tjenligast, alt söka bereda författningens efterlefnad i denna punkt genom förfoganden, hvilka, om de ej kunna hindra, åtminstone försvåra ingåendet af afhandlingar i strid med författningens bud.
Jag har derföre af föreskriften i 4 §., att Eders Kongl. Majrts
Befallningshafvande bör halla hand deröfver, att en lämplig afgäld till hemmanet å afsöndrad jordlägenhet sättes, samt pröfva beloppet deraf, hämtat anledning anbefalla Häradsskrifvarne, att icke, såsom sig sjelf försvarande, i mantal teckna jordlägenhetshafvare, som ej varit i nämnde egenskap förut skattskrifne, med mindre nyssnämnde min pröfning af afgälden förut egt runi, och denna pröfning förvägras åter, då afhandlingen visar, att författnings-löreskrift, det icke mindre än 6 tunneland duglig jord må afsöndras, blifvit af de kontra lierande åsidosatt.
Allmogen fortfar att inse det vara eli v ilkor för jordbrukets förkofran att spridda egor sammanföras lill färre skiften och låta icke afhålla sig från att begära laga skifte af de dermed vanligen förenade betydligare kostnader.
Under loppet af innevarande är hafva 59 särskilda förordnanden till laga. skiftens förrättande blifvit meddelade..
Delegarnes i ett skifteslag allmännare belåtenhet nied en sådan förrättning beror dock i högst väsentlig män på Landt mål arnes duglighet, och då fordringarne derpå så hos desse sorn andra Embetsman i allmänhet böra rättas efter de fördelar af embelet eller tjensten, som komma dess innehafvare lill godo, vore det ön - 56 skeligt, att säd ane åtgärder från Statens sida kunde vidtagas, att Landtmätarne, åtminstone då åldern hindrar dem från fortsättning af deras mödosamma oell ansvarsfulla tjenstemanna-kail, försäkrades om en tarflig bergning under deras återstående dagar.
Någon klagan har icke från jordbrukarens sida försports öfver de rättigheter, bruk och vattenverk kunna ega lill vattenuppdämningar.
De från landet dels kontant, dels medelst in natura prestationer utgående Statsbidrag af alla slag uppgå, förvandlade till penningar, till 511,588 R:dr 2 rst., eller 24,166
R:dr 8 rst. mindre än det i 1838 ars tabell upptagna SLatsbidrags-belopp.
Minskningen, beroende till en del af lägre markegång nu än år 1838, härleder sig hufvudsakligast af den vid sista Riksdagen beslutade lindring i första artikelns bevillning, uppgående till 12,806 R:dr 30 sk., samt i bålsmansunderhållet, beräknad till 4,321 R:dr, äfvensom från upphörandet af Lagmans- och Häradshöfdingeränta!!, som år 1838 utgick med 3,497 R:dr 22 sk., allt Banko.
Af ofvannämnde summa statsbidrag drabbas jordbruket med 285,273 R:dr 5 sk. 5 rst., hvaraf 85,135 R:dr 47 sk. äro beräknade motsvara kostnaderna för skjuts, väghållning. fattigförsörjning samt diverse allmänna onera och besvär, kostnaden O" O J
O för rustning och rotering till 22,189 R:dr 39 sk. 4 rst. samt clerecie-statens underhåll till 51,807 R:dr 23 sk. 4 rst., i följd hvaraf återstoden 123,139 R:dr 39 sk. 9 rst Banko motsvarar jordbrukets ständiga räntor och bevillning.
På hvarje af Länets l,608t mantal, som i medeltal för hela Länet äro taxerade till 4,160 R:dr Banko, dock så olika, att, då taxeringen i Njurunda socken i Medelpad uppgår i medeltal till 5,871 R:dr 32 sk. 5 rst., visar resultatet af taxeringen i Lidens socken i Södra Ångermanland endast 2,596 R:dr 14 sk., belöper således per medium något öfver 761 R:dr i ständiga räntor och statsbidrag samt i det närmaste 1011 R:dr i öfrige prestationer, tillsammans 178 R:dr
Banko eiler i det närmaste ^ af uppskattningssumman.
Fördelar man denna beskattning på indiviclerne, tillhörande jordbruksklassen, hvaraf i medeltal för hela Länet 51 personer belöpa sig på hvarje mantal, dock med den olikhet socknarne emellan, att, då i Björna socken af Norra Ångermanland 115 personer i medeltal kunna antagas hafva sin bergning af ett helt mantal, belöper sig på hvarje sådant i Botheå socken i Sö giiv narin.; ftq f 57 dia Ångermanland endast 29 personer, så finnes hvarje individ i statsbidrag af alla slag utgöra 3 R:dr 22' skillingar, allt Banko.
Under nuvararande förhållanden, efter 3:ne års ymniga skördar och då innehafvare al mindre lägenheter, dels i följd af tillgång på arbetsförtjenst, dels i anseende till låga priser på födoämnen, utan svårighet lifnära sig, utgöras skattebidragen med lätthet.
Icke så under motsatta förhållanden, då dessutom, i följd af de lör Sverige egna institutioner, den redan i sig sjelf af minskade inkomster af jordbruk och arbetskraft uppkomne svårigheten att utgöra Statsbidragen ytterligare ökas genom höjning i markegängen samt den indelade räntegifvarens skyldighet, att utgöra sina räntepersedlar in natura eller emot lösen efter de vanligen än högre gängse alimanna prisea å dessa persedlar.
Då hela Länet är roteradt till Båtsmäns underhåll, allmännast sålunda alt 3:ne mantal uppsätta 1 båtsman, och dennes utredning är mindre kostsam än den indelade soldatens, kan roteringen, åtminstone jemförelsevis med förhållandet i andra orter, icke sägas vara för orten särdeles betungande.
Största tyngderne får jordbrukaren vidkännas af skjuts och vägunderhåll, i anseende lill de flestas aflägsenhet från allmänna vägarne samt dessas prim i lift felaktiga anläggning öfver höjder, i stället för bredvid desamma, hvarigenom både kommunikation och underhållet försväras, samt af fattigförsörjning, för hvilken sednare, då både underslödsgifvare och tagare tillhöra samma nä ringsklasser, utgiflerne till de sednare ökas i samma mån, sorn svårigheterna för de förre att dem utgöra.
Skyldigheten att forsla den indelade tiondesäden 8 mil från kyrkoherberget, dit tiondegifvaren ofta kail hafva lång och besvärlig väg, medför ock för allmogen en svår tunga.
En stor lättnad i en del dessa tyngder skulle otvifvelaktig! beredas dels genom tillvägabringande af den redan föreslagna förändringen i sältet för markegångens bestämmande efter flera års medelpris, och dels genom så väl de med indelad lön försedde civile embetsmäns som clereciets aflöning direkte ur statskassan, genom hvilken sednare åtgärd dessutom mänga, det goda förhållandet emellan dessa ertibetsmannaklasser och de skattdragande, störande kollisioner skulle undvikas.
Hvad skjutsbesväret angår, så torde en lindring deri icke kunna tillvägabringas på annan väg än genom öfverenskommelsers träffande emellan Femärs-berättelse frän Ff'ester-Norrlands Län. 8 58 de skjuts-skyldige om dess öfverflytlande i viss män på entreprenörer.
Sedan Landshöfdinge-embetet i detta Län blef mig i Nåder anförlrodt, bar man dock, särdeles i Medelpad och Södra Ångermanland, mest klagat öfver den nuvarande orättvisa fördelningen af detta onus, uppkommet deraf, alt skjulsregleringarne uppgjorts för längre tid tillbaka och med den på de resandes då vanliga antal grundade beräkning, att de vid gästgifverierne anslagne hållhästar, som utgingo från vissa hemman i män af deras skatt, skulle vara i det närmaste tillräckliga för de resandes fortskaftande och reservhästarne åter, som af andra hemman utgöras i tur, mera sällan anlitas, hvaremot i sednare tider de resandes ökade antal på många ställen föranledt reservhäslarnes oftare anlitande, ända derhän att ett eller annat reservhemman fått utgöra skjuts flera, till och med 30 gånger, då ett hållhemman af lika skalletal endast skjutsat en gång.
För att både afhjelpa detta missförhållande vid utgörande af ett onus, hvartill aila skjutsskyldiga hemman äro i lika mån forpliglade, samt på samma gång, så vidt görligt vore, deruti för aila bereda lindring, har jag, sedan förberedande arbeten blifvit undangjorda, i sisllidne
Oktober månad haft ett sammanträde med deputerade af Medelpads skjutsskyldige, hvarvid tili deras öfverläggning framställdes ett af mig uppgjordt förslag, grundande sig på desse principer: alt det hittills brukliga håll-liggandet vid gästgifvargårdarne skulle upphöra: alt skjutsskyldigheten i stället under vanliga förhållanden skulle bestridas af entreprenörer: att, då erfarenheten visat det under vissa tider, före och efter marknader o. s. v., ett betydligare antal hästar än eljest för resandes fortkomst erfordrades, men det skulle blifva med allt för stor kostnad förenadt, att af entreprenörerne betinga underhåll af så stort antal hästar, att skjutsningen äfven å sådaiie tider kunde af dem fullgöras, ett mindre reservlag för hvarje gästgifvaregård borde till entreprenörens biträdande vid dylika tillfällen anslås: samt att, på det de lill reserv indelade hemmansegare ej måtte af entreprenörerne i oträngdt mål anlitas, desse skulle tillförbindas att, för hvarje gång reservhäst uppbudades, till dess egare betala en afgift utöfver den vanliga skjutslegan, hvarjemte, till ytterligare kontroll å entreprenörerne i detta afseende, en förändring i sättet för dagböckernas förande skulle föreskrifvas.
Detta förslag godkändes enhälligt af de skjulsskyldige, som ätogo sig feti årlig afgift af högst 20 R:dr Banko på hvarje mantal till godtgörelse åt entreprenörerne, om antagande hvaraf samt vilkorens uppgörande Eders 59 Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ville gå i författning; och då, enligt det uppgjorda förslaget, denna godlgörelse är så heräknad, atl entreprenaders ingående hör vara med icke obetydlig vinst förenadt, betvxflar jag ej, atl sådane åtminstone för de fleste gästgifverier inom fögderiet skall komma till stånd.
Så snart ett förslag i enahanda riktning lill förändring och jemkning i skjutsens utgörande inom Södra Ångermanlands fögderi hunnit utarbetas, kommer sammanträde med detta fögderis skjutsskyldige jemväl att hållas.
Den här ofvan nämnde olikhet i ett mantals taxeringsvärde särskilde socknar emelian antyder visserligen en ojemnhet i beskattningen, men denna ojemnhet visar sig än större, om man anställer jemförelse emellan serskilda hemmans med lika skatt olika afkastning och förmåner.
Exempel gifvas till och med inom samma socken, alt, då -3 mantal understundom är tillräckligt för att bereda bergning åt hemmansåboen och hans familj, kan å ett annat ställe i mantal dertill icke anses tillräckligt.
Denna ojemnhet, som torde härleda sig till en del från skattläggningarnes verkställande på vidt skiijda tider, men kanske lmfvudsakligast från de olika skaltläggningsförrättarnes skiljaktiga uppfattning och tillämpning af skattläggningsmethoderne, likasom den olika beskatlningsgrunden af hemman af olika jordnatur, ser man ofta öfverklagad, och författare hafva upplrädt med mer och mindre vidt omfattande förslag för olägenheternes afhjelpande; men, utom det att olägenheterne i verkligheten äro mindre än de synas, då en jordegendoms högre eller lägre beskattning alltid vid köp och skiften måsLe tagas i beräkning samt i följd deraf minska eller höja köpeskillingen eller vederlaget, torde det svårligen kunna undanrödjas, då en fullt rättvis skattejämkning, äfven med antagande af öfver allt tillgänglige fullständiga uppgifter om de särskilda hemmansdelarnes beskaffenhet, endast är tänkbar i det fall, att de kunde verkställas öfver hela Riket af samma personer, så alt enahanda grunder och åsigter öfverallt vid lörrätillingarne följdes.
Men, då sådant åter icke är utförbart ens inom ett enda härad, skulle troligen en skatlejemkning, företagen af olika skattläggnings-kommissioner, lemna såsom resultat än större ojemnheter, än de som nu förefinnas; och i stället för att nu en eller annan hemmansegare, enär han med kännedom örn sin jords beskattning deraf blifvit innehafvare, endast kan sägas hafva anledning anmärka dess relatift högre belopp, skulle då säkert mången få giltiga skäl att klaga öfver orättvisa ändringar i det varande förhållandet. 60 Forslandet med Kronoskjuts \id Fort- och hemmarcherna af den till tjenstgöring i luifvLidstaden ärligen inkallade kommendering af Länets båtsmän har länge utgjort en för allmogen kännbar tunga, och den har derföre tacksamt erkänt den lättnad i detta onus, som första gången innevarande års höst blifvit beredd genom bålsmännens liemlransporterande på ångfartyg till de ställen i Länet desse anlöpa.
För den allmänna ordningens och sedlighetens vidmagthållande fattas understundom beslut i sockenstämmor, ändamålsenliga och fruktbärande i den mån Pastorerne inom församlingarne ega håg och förmåga att verka för saken.
Då de nyligen öfver allt inrättade sockennämnderne hinna göra sig närmare redo för ändamålet med denna instruktion och folket blifva bekant dermed, höra välgörande resulta
Ler deraf kunna påräknas.
Jag har förut haft