Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Finance Compauy limited i London att, mot en provision af 1 ‘/2 procent, mäklare-kurtage, subprovision och andra kostnader, jemte stämpelafgift å '/8 procent, lemna sitt biträde vid anskaffningen af det nya jernvägslånet.
Bolaget vore villigt lemna erforderligt förskott å lånesumman, under vilkor att Fullmägtige icke genom andra samtidiga underhandlingar försvårade lånenegociationens uppgörande.
Då likväl detta anbud endast afsåg erhållandet af uppdrag att tillhandagå med biträde vid lånets uppnegocierande, men icke något åtagande att anskaffa den önskade lånesumman, förklarade Fullmägtige samma dag, att de, åtminstone för närvarande, icke kunde fästa afseende å ifrågavarande anbud.
När sålunda den vidtagna åtgärden att infordra anbud å lånet icke medfört Stats-Utskottets Utlåtande J\/å 29. 7 det dermed afsedda ändamål, föreslog, vid sammanträde den 26 November, Grosshandlaren Berg att, i likhet med hvad som iakttogs vid upptagningen af 1858 års jernvägslån, ett ombud måtte af Fullmägtige utses med uppdrag att å utrikes ort söka uppgöra aftal om lånet.
I denna mening instämde visserligen flere bland Fullmägtige, men då tidpunkten syntes mindre tjenlig för att låta ett sådant ombud uppträda, funno
Fullmägtige sig böra låta anstå med beslutet om ett dylikt ombuds utsändande.
December månads protokoll i låneärenden redogöra företrädesvis för Fullmägtiges åtgöranden i afseende å upptagningen af det lån å 3,000,000 Rulr, hvarom Fullmägtige, med anledning af Rikets Ständers föreskrifter rörande det särskilda kreditiv å enahanda summa, som för bestridande af utgifter till försvarsverkets fullständigare ordnande blifvit på Riksgälds-kontoret anvisadt, den 10 i nämnde månad kontrahera! med Stockholms Enskilda Bank, samt Herrar Oscar Ekman i Göteborg och C. G. Cervin i Stockholm.
Vidare lemna nämnda protokoll upplysning om de förberedande åtgärder, som Fullmägtige vidtagit för anskaffande, om så skulle erfordras, af en tillfällig utländsk kredit, men innehålla i fråga om det nya jernvägslånet endast ett den 17 December af Fullmägtiges ordförande meddeladt tillkännagifvande, att, enligt anmälan af chefen för ett af hufvudstadens större handelshus, hela det Svenska statslån, om hvars upptagande nu underhandlades, skulle, till en kurs af 88 procent, mot 2 procents kommissions-arfvode och 4'A> procents ränta, kunna i London anskaffas af några bland Englands förnämsta bankirer, och att, om dessa vilkor å Riksgälds-kontorets sida icke funnos antagliga, kunde i stället erbjudas 90 procent jemte 2 procents kommissions-arfvode för ett 4'/2 procents lån å 500,000 Pund Sterling, under vilkor att återstoden af lånet eller omkring l'-2 million Pund Sterling finge i kommission öfvertagas och vid blifvande försäljningar två procent kommissionärerne tillgodoberäknas.
Men då dessa alternativt föreslagna vilkor syntes alltför betungande, funno Fullmägtige sig icke å dem kunna fästa vidare afseende än att, om räntan nedsattes till 4 procent, Fullmägtige vore villige medgifva den rabatt, som i första alternativet föreslagits; hvarom, ordföranden åtog sig att underrätta vederbörande.
Till protokollet den 7 Januari 1864 anmäldes en af Heinemann ingifven skrift, deruti han, å sina hufvudmäns vägnar, erbjöd sig att ingå i ytterligare underhandling om det nya jernvägslånet.
Vidare blef vid det nämnde dag hållna sammanträde föredragen en till Fullmägtiges ordförande ställd skrifvelse från Presidenten uti den i Paris inrättade kreditanstalten: “Societé generale de Credit Industriel &
Commercial“, enligt hvilken skrifvelse bemälda bolag kunde åtaga sig att på bolagets hufvudplats för Riksgälds-kontorets räkning verkställa spridningen af de för nu ifrågavarande lån utgifna obligationer till fastställd kurs mot en provision, som borde bestämmas till visst belopp i ett för allt, uti hvilken skulle ingå kostnaderna för lånets kungörande, äfvensom andra för beredandet och 8 Stats-Utskottets Utlåtande J\S 29. utförandet af en dylik spridning erforderliga utgifter.
Lånet borde upptagas på flera terminer t. ex. med en tredjedel årligen.
Bolaget förbehöll sig att, om emissionen af lånets första tredjedel lyckades, ega företrädesrätt till de öfrige två tredjedel arne, hvilkas emission dock fortfarande skulle verkställas för Riksgälds-kontorets räkning; men provisionen derför borde bestämmas i förhållande till det kapital, som genom bolagets åtgärd anskaffades.
Misslyckades deremot den första emissionen, skulle
Riksgälds-kontoret inom viss bestämd tid ega att förfoga öfver hela lånets försäljning.
För den händelse åter, att Riksgälds-kontoret, af farhåga att misslyckas vid en allmän subskription, icke skulle vilja ingå på detta anbud, förklarade sig bolaget villigt att till en, på förhand öfvei'- enskommen kurs, garantera Riksgälds-kontoret en tredjedel af lånet, hvarvid dock en högre provision borde medgifvas.
I detta, som i förra fallet, skulle enahanda vilkor och förbehåll gälla i afseende på emissionen af de återstående två tredjedelarne af lånet.
Fullmägtige ansågo sig likväl icke kunna meddela något bestämdt yttrande om det af bemälda kreditanstalt gjorda anbud, innan åtskilliga upplysningar angående räntefot, amorteringstid och kapitalrabatt m. m. hunnit införskaffas; och lemnade derföre Fullmägtige åt ordföranden i uppdrag att härom, i svaret till bemälde President, begära närmare underrättelse.
Hvad åter angick Heinemanns erbjudande, beslöto
Fullmägtige att genom utsedde deputerade, nemligen Fullmägtiges ordförande Friherre Tersmeden, Majoren Wolffelt, Riksarkivarien Nordström och Grosshandlaren Berg träda i förberedande underhandlingar.
För fortgången af dessa underhandlingar redogjordes vid Fullmägtiges sammanträde den 28 Januari.
Vid denna tidpunkt hade likväl
Fullmägtige fått någon anledning antaga att ett mera förmånligt anbud inom kort vore från annat håll att förvänta, på grund hvaraf och då för öfrigt vid denna sammankomst beslut blifvit af Fullmägtige fattadt att i lånefrågan öfverlägga med Konungens enligt Regeringsformen utsedda ombud i Riksgälds-kontoret, Fullmägtige, som ville tillgodogöra sig de upplysningar bemälde ombud kunde hafva att i ämnet meddela, ansågo sig rörande Heinemanns anbud icke böra fatta annat beslut, än att deputerade fortfarande skulle ega att med honom underhandla.
Mot detta beslut reserverade sig Grosshandlaren Berg, under förklarande att, då Rikets Ständer bestämdt ålagt Fullmägtige, att till fortsättande af Statens stambanor och till understöd för bibanors anläggning anskaffa behöfliga medel genom upplåning af högst 35,000,000
R:dr på så förmånliga vilkor, som kunna erhållas, Fullmägtige icke vidare borde på obestämd tid undanskjuta det gjorda anbudet, utan framställa ett kontraförslag med sådana modifikationer, som hade sannolikheten för sig att kunna antagas.
Likaledes anmälde Komministern Beckman och Justitie-borgmästaren Gråå sina reservationer mot Fullmägtiges beslut att med Konungens ombud öfverlägga, enär, enligt deras åsigt, en sådan öfverläggning icke skulle kunna leda till Stats■ Utskottets Utlåtande J\s 29. 9 till något tillfredsställande resultat; och förklarade såväl Grosshandlaren Berg som Grosshandlaren Rinman sig endast under den förutsättning hafva biträdt ifrågavarande beslut, att afgörandet af frågan om lånets afslutande icke komme att genom berörda öfverläggning förhindras.
Vid det af Fullmägtige två dagar sednare, den 30 Januari, hållna sammanträde inkom Heinemann med den framställning, att, då Fullmägtige icke kunnat antaga hans sednaste erbjudande, Fullmägtige ville afgifva ,ett sådant kontraförslag, sorn innefattade Fullmägtiges önskningar angående lånevilkoren; men då Fullmägtige först ville inhemta de upplysningar, som Konungens ombud kunde hafva att meddela, ansågs att, i afvaktan å dessa upplysningar, kontraförslagets afgifvande borde uppskjutas.
Mot det sålunda beslutade uppskofvet anmälde Grosshandlaren Berg sin reservation.
Sedan, vid sammankomsten den 11 Februari, de ämnen, rörande hvilka Fullmägtige önskade att med Konungens ombud öfverlägga, blifvit närmare bestämda och i en särskild promemoria skriftligen sammanfattade, samt underrättelse erhållits derom att till Konungens ombud i Riksgälds-kontoret Herr Statsrådet Friherre Gripenstedt vore utsedd, blef med bemäldé Herr Statsråd två dagar derefter, den 13 Februari, oftanämnda öfverläggning hållen.
För att tjena till upplysning vid denna öfverläggning hade Fullmägtige för tiden intill slutet af 1864 års förra hälft låtit uppgöra en förslagsberäkning öfver Riksgälds-kontorets samtliga kända inkomster och förväntade utgifter, och sedan denna förslagsberäkning, som vid Juni månads utgång företedde en brist uti inkomster af 2,165,000 R:dr, blifvit uppläst samt de punkter uppgifna, rörande hvilka Fullmägtige önskade med Konungens ombud öfverlägga, förklarade Herr Statsrådet Gripenstedt, —- hvad särskildt beträffade den i promemorians femte punkt framställda fråga, “huruvida, till följd af den nuvarande financiela ställningen och svårigheten för lå“nets upptagande in- eller utrikes, någon inskränkning i ett eller annat af de “till utförande under detta år afsedda arbeten å Statens jernbanor ansåges utan “olägenhet eller förökning af anläggningskostnaderna kunna vidtagas“, — “att en sådan inskränkning skulle komma att medföra stora förluster och svårigheter i flera hänseenden och icke minst i afseende på arbetspersonal och ingeniörer, hvilka, en gång afskedade, icke torde så lätt kunna åter erhållas; hvarjemte afseende måste fästas på orternas allmänna önskningar, att de på grund af Rikets Ständers beslut företagna jernvägsarbetena måtte oafbrutet utföras.
De af Rikets Ständer till dessa arbeten anvisade medel måste således i stadgad ordning under årets lopp tillhandahållas och komme äfven det belopp af 1,000,000 R:dr, som, enligt Rikets Ständers medgifvande, kunde i afräkning å 1866 års anslag till innevarande års arbeten begagnas, att utgå efter fördelning på årets sex sista månader.
“ Bill. till R.
Prot. 1865 & 1866. 4 Sami. 1 A/d. 12 Håft. 2 iö Stals-Utskottets Utlåtande J\S 29.
Beträffande den i Fullmägtiges promemoria jemväl upptagna frågan, huru vida Kongl.
Stats-kontoret skulle under detta års förra hälft kunna till Riksgäldskontoret aflemna några ytterligare medel för bestridande af de å sistnämnda Verk anvisade utgifter, “kunde Herr Statsrådet ej nu derom meddela något bestämdt yttrande.
Han ville endast upplysningsvis nämna, att Stats-kontorets betydligaste inkomster, bränvins- och tullmedlen, enligt hvad erfarenheten under årets början utvisat, syntes utfalla något mindre än hvartill de under samma tid sistlidet år uppgingo.
Dock förmodade Herr Statsrådet, att Stats-kontoret under ifrågavarande halfår skulle kunna till
Riksgälds-kontoret aflemna åtminstone en million Riksdaler af statsverkets öfverskott för år 1863.
Men denna ytterligare tillgång vore ej tillräcklig att betäcka den brist för samma halfår, som förslagsberäkningen visade.
För att fylla denna brist vore således nödigt antingen att afsluta det nya jernvägslånet eller ock att,1 under afvaktan af bättre tider, vidtaga någon i sådant ändamål lämplig interimsåtgärd.
För att stadga sitt omdöme härutinnan erfordrades att ega närmare kännedom om de för lånets öfvertagande fordrade vilkor, äfvensom om de utvägar, som eljest kunde förefinnas för de erforderliga penningetillgångarnes anskaffande."
Sedan, i anledning af detta yttrandes sednare del, Fullmägtiges ordförande meddelat underrättelse om de i anbuden föreslagna hufvudsakligaste lånevilkoren äfvensom vidrört den hos Fullmägtige förekomna fråga om beredandet af en tillfällig utländsk kredit eller upptagandet af ett mindre lån, för att derigenom kunna anskaffa medel, intilldess, vid förbättrade förhållanden, återstoden af lånet kunde negocieras, afgaf Herr Statsrådet det förklarande, “att, efter bans åsigt, voro de för bela lånets afslutande fordrade, nu uppgifna vilkoren allt för dryga, för att böra antagas, hvaremot begagnandet af en tillfällig kredit å några millioner tycktes vara att föredraga, helst förlusten på en sådan kredit eller skilnaden mellan kostnaden för densamma och den ränta, Riksgälds-kontoret vid upplåningen komme att vidkännas, sannolikt skulle, efter procentberäkning för ett halft år, endast komma att utgöra ett relativt obetydligt belopp." “I afseende derpå, huruvida man kunde ega grundad förhoppning, att bättre tider snart skulle komma, så ehuru Herr Statsrådet, i fråga om stundande politiska förhållanden icke mer än livar och en uppmärksam betraktare af händelserna kunde förutsäga hvad under den närmaste framtiden komme att inträffa, trodde han dock, att man kunde hoppas, att de politiska förvecklingarne skulle om fem å sex månader hunnit reda sig."
Stats-Utskottet, som af anledning här nedan närmare kommer att visas trott sig böra ordagrannt återgifva det hufvudsakligaste af Herr Statsrådet Gripenstedts yttrande, sådant detta yttrande i protokollet för den 13 Februari finnes intaget, får nu fortsätta den började redogörelsen för hnderliandlingarne med Heinemann.
Omedelbart efter slutad öfverläggning med Konungens ombud företogo Full - Stats-Utskottets Utlåtande Jfé 29. 11 mägtige till pröfning det af Heinemann sednast gjorda låneanbudet, sådant detsamma förelåg i en af Heinemann den 11 Februari ingifven skrift, innefattande erbjudande af: “Två millioner Pund Sterling" eller validerande Riksdaler till 5 '/2 procents annuitet under loppet af 60 år, en fjerdedel fixt och resten i option inom den 1 September och 1 December 1864 ‘samt den 1 Maj 1865, med skyldighet för långifvarne att för den optionsandel, som af dem öfvertogs inom den 1 September 1864, betala en procents Aufgeld, för uppsägning intill den 1 December samma år två procent och inom den 1 Maj 1865 tre procent; och skulle för öfrigt kontraktet angående 1860 års jernvägslån blifva gällande i alla de punkter, som med det nu gjorda anbudet voro förenliga.
Med afseende å de af Konungens ombud meddelade upplysningar och den antydda förhoppningen om en möjligen snart inträffande fredlig uppgörelse af de nuvarande politiska förvecklingarne, ansågo likväl
Fullmägtige sig icke böra antaga detta anbud, dock förbehöllo sig Fullmägtige, på det att underhandlingarne icke måtte anses afbrutna, att, om anledning dertill förefunnes, framställa ett kontraförslag i fråga om lånevilkoren, och uppdrogo Fullmägtige, vid sammanträdet den 18 Februari, åt de förut utsedde deputerade att uppgöra ett sådant kontraförslag, som likväl icke hann afgifvas, innan Heinemann, vid näst derpå följande sammankomst den 25 Februari, inkom med ett alternativt anbud, enligt hvilket Heinemann, under förbehåll af hans hufvudmäns ratifikation, samt med hänvisning till “det förra" lånekontraktets hufvudsakliga bestämmelser, såvida dessa med den nu gjorda propositionen voro förenliga, föreslog antingen: “a) att öfvertaga ett 4 1/.2 procents lån till 90 procent med samma amorteringstid, som vid förra lånet, samt att af lånesumman lemna en fjerdedel fixt och resten i option, eller ock: b) att öfvertaga lånet al pari och beräkna de creerande obligationerna på en annuitet af 5 */•» procent för en tid af 55 år, derutaf ’/4 fixt och resten med Aufgeld, nemligen vid uppsägning intill den 1 September 1864 en procent, den 1 December samma år två procent och den 1
Maj 1865 tre procent."
Då, vid anställd jemförelse mellan dessa begge anbud, det visade sig att alternativet litt. b) i så måtto vore billigare som samma alternativ motsvarade ett rabattlån till 91,618 procent, under det att alternativet litt. a) innefattade erbjudande af endast 90 procent, förklarade Fullmägtige att, om den i sistnämnda anbud föreslagna tid af 55 år för annuitetens utgående förkortades med ett år och alltså blefve fastställd till 54 år, Fullmägtige, som under de hittills förda långvariga underhandlingarne nogsamt fått erfara att under dåvarande, för all upplåning högst ogynnsamma förhållanden så förmånliga lånevilkor, som eljest bort kunna påräknas, icke stodo att erhålla, ville i öfrigt antaga det låneanbud, som sistnämnda alternativ innefattäde, och lingö i öfverensstämmelse härmed of - 12 Stats-Utskottets Utlåtande Jis 29. vanbemälde deputerade sig uppdraget att, med förbehåll af en sådan amorteringstidens förkortning, som nu nämnts, med Heinemann “såsom låneöfvertagarnes ombud0 öfverenskomma om lånets afslutande på de vilkor anbudet litt. b) innehöll; varande för öfrigt motiverna för detta Fullmägtiges beslut fullständigt angifna i protokollet för den 25 Februari.
Angående de på grund häraf med Heinemann fortsatta underhandlingarne tillkännagåfvo, vid sammankomsten den 3 Mars, deputerade, att Heinemann, som genom telegram underrättat “Baron Erlanger“ om den af Fullmägtige från 55 till 54 år ifrågasatta förkortning af amorteringstiden, förbundit sig att för låneöfvertagarne lemna definitivt svar sednast den 9 i nämnda månad.
Emellertid hade till Fullmägtige inkommit och blef vid berörda sammankomst den 3 Mars anmäldt ett af Konsul J. W. Smitt skriftligen gjordt anbud att öfvertaga det nya svenska statslånet å 35,000,000 R:dr.
Detta anbuds hufvudbestämmelser voro, att l/3;del af lånesumman, eller omkring 12 millioner Riksdaler skulle öfvertagas fixt och inbetalas med l/io;del under hvarje månad från och med nastderpåföljande
Maj; — de öfriga 2/3:delarne skulle ställas till låneöfvertagarnes option intill nästföljande Oktober; för kontraktets fullgörande borde ett vite af låneöfvertagarne deponeras; för lånets amortering skulle anvisas en årlig annuitet af 5 '/2 procent att utgå under 38 '/3 år; varande för ett så beskaffadt, med 4 l/2 procents ränta löpande lån ett öfvertagningspris erbjudet af 89, möjligen 90 procent.
Då likväl Fullmägtige, när detta anbud anmäldes, redan voro stadda i förväntan å det definitiva svaret från Heinemanns hufvudmän, ansågo sig
Fullmägtige i afseende å Smitts anbud icke kunna något vidgöra.
Vid Fullmägtiges näst derpåföljande sammankomst, den 10 Mars, anmälde, uti ingifven skrift, Heinemann, att ratifikationen af det genom deputerade afslutade lånet i rätt tid hitkommit och att påteckning om densammas meddelande af deputerade verkställts å det ingifna låneanbudet.
Då alla vilkor för lånets afslutande sålunda voro fullgjorda, anhöll Heinemann att Fullmägtige måtte bestämma tiden för lånekontraktets upprättande.
Samme deputerade, som fört underhandlingarne med “låneöfvertagarnes ombud“, nemligen ordföranden Friherre Tersmeden, Major Wolffelt, Riksarkivarien Nordström och Grosshandlaren Berg, fingo sig jemväl uppdraget att i samråd med “bemälde ombud“ uppgöra och till Fullmägtiges vidare granskning öfverlemna förslag till det nya lånekontraktet.
Vid detta förhållande och då lånet alltså redan vore att anse såsom afslutadt med andra låneöfvertagare, funno Fullmägtige det vid nästföregående sammankomst af Konsul Smitt anmälda anbud icke kunna till vidare pröfning förekomma, likasom Fullmägtige ansågo något svar icke påkallas af en förnyad framställning från Union Bank i London om lånets öfvertagande i kommission.
Då, vid sammanträdet den 16 Mars, protokollet för sammankomsten den 13 februari anmäldes till justering, väcktes fråga derom, huruvida Konungens vid Stats-Utskottets Utlåtande J\S 29.
13 berörda sammankomst närvarande ombud, Herr Statsrådet.
Gripenstedt skulle ega att deltaga i justeringen af den del utaf nämnda protokoll, som innehöll förloppet af öfverläggningen mellan honom och Fullmägtige.
Men då Herr Statsrådet icke begärt att få justera sitt till protokollet uppfattade yttrande, ansågs Herr
Statsrådets närvaro icke vara för justeringen erforderlig.
Ordföranden Friherre Tersmeden var vid detta sammanträde icke tillstädes, och mot beslutet reserverade sig Majoren Wolffelt och Grosshandlaren Rinman, af hvilka den förre, efter det ifrågavarande protokollets uppläsning och justering, ytterligare anmälde sin reservation deremot att
Fullmägtige ur samma protokoll låtit utesluta en del af Herr Statsrådet Gripenstedts yttrande.
Det af deputerade uppsatta förslag till lånekontrakt blef väl, vid sammanträdet den 17 Mars, inför Fullmägtige föredraget, men då dervid tillika anmäldes, att Bankirhuset Erlanger å låneöfvertagarnes vägnar, i bref till Heinemann gjort framställning om åtskilliga tillägg och ändringar i det sednast gjorda låneanbudet, ansågs den slutliga granskningen af kontraförslaget böra uppskjutas, intill dess de å lånegifvarnes sida sålunda väckta frågor blifvit afgjorda.
I nämnda bref till Heinemann hade nemligen Erlanger, jemte tillkännagifvande att NordTyska Banken och Salomon Heine numera vägrat deltaga i lånet och att i följd deraf såsom låneöfvertagare endast borde upptagas J. H. Schröder & Comp. i London, Emil Edånger i Paris, H. J. Merck &
Comp. i Hamburg samt Bröderna Bethmann och Raphael Edånger i Frankfurt arn Main, dels föreslagit, att lånegifvarne skulle, inom fjorton dagar från kontraktets underskrifvande, ega rätt att utan erläggande af någon Aufgeld bestämma sig för öfvertagande af större eller mindre del af lånet utöfver den fixt bestämda fjerdedelen samt att endast för den del af lånet, sorn inom nämnda fjorton dagar icke öfvertogs, borde betalas Aufgeld med en procent intill första optionsterminens slut den 1 September 1864, två procent intill andra terminens slut den 1 December samma år och derifrån tre procent intill den 1 Maj 1865, då låneöfvertagarnes optionsrättighet tilländaginge, dels jemväl yrkat, att, om lånet skulle afslutas i Pund Sterling i stället för Preussisk Courant, s. k. jouissance borde, enligt bruket i England, medgifvas.
Denna s. k. jouissance innefattade för lånegifvarne eller den subscriberande allmänheten den förmån, att om lånet utlemnades med till exempel en femtedel den l:sta i hvarje af April, Maj, Juni, Juli och Augusti månader, skulle likväl beloppet af första halfårets räntekuponer, från den 1 April till den 1 Oktober, oafkortadt utgå.
Fullmägtige medgåfvo hvad
Erlanger yrkat om rätt för låneöfvertagarne att utan Aufgelds erläggande inom fjorton dagar från kontraktets undertecknande bestämma huruvida och till hvad belopp de önskade att mot det fastställda priset öfvertaga mer än den fixa fjerdedelen af lånet, men erinrade i fråga om lånets myntsort, att då i det å J. H. Schröder &
Comp.:s samt deras medintressenters 14 Stats-Utskottets Utlåtande J\s 29. vägnar af Heinemann först gjorda anbud “Engelsk valuta^ blifvit uttryckligen utfäst, likasom Heinemanns vid Fullmägtiges sammankomst den 13 Februari pröfvade anbud angaf lånets belopp till två millioner “Pund SterlingFullmägtige haft anledning antaga, att ehuru i det sednaste, af Fullmägtige godkända anbudet, myntsorten icke blifvit uttryckligen angifven, någon annan valuta än Pund Sterling icke kunde anses hafva blifvit erbjuden.
Då nu, sådant oaktadt, låneöfvertagarne, såsom vilkor för lånets meddelande i Engelskt mynt, ansett sig kunna fordra att lånegifvarne för den del af länet, som öfvertogs till fixt pris, skulle få åtnjuta ränta från obligationernas utgifningsdag, ehuru inbetalningarne icke komme att göras förr än dels en, dels två, dels tre och dels fyra månader derefter, funno Fullmägtige, i betraktande af de väsendtliga fördelar i både financielt och merkantilt hänseende, som det nya lånets upptagande i England samt indragning och återbetalande i Engelskt mynt skulle för Sverige medföra, samt då den erfarenhet, som vunnits vid de föregående jernvägslånen, nogsamt ådagalagt den förlust, som vore förenad med det
Preussiska kurantmyntets förvandling i annan för Sverige mera användbar myntsort, sig böra medgifva den under namn af jouissance af lånetagarne fordrade särskilda räntegodtgörelse.
Då genom detta medgifvande det blifvit afgjordt att lånet komme att upptagas i England, hvarest, såsom kändt vore, inlösningen af utgifna statsobligationer vanligen skedde genom inköp i stället för utlottning, hemställde Kapiten Hierta, huruvida icke i det nya lånekontraktet Riksgälds-kontoret borde förbehålla sig rättigheten att få under hand inköpa det obligationsbelopp, som enligt amorteringsplanen borde under hvarje år inlösas och amorteras samt att amortering genom utlottning endast skulle verkställas vid de tillfällen, då köp under pari af den till amortering för året afsedda obligationssumma icke kunnat åstadkommas.
Genom dessa inköp under nomin alvalören skulle nemligen en icke obetydlig fördel kunna vid lånets amortering åt Riksgälds-kontoret beredas.