Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Förnämsta betänkligheten, som mött för tillstyrkandet af de ifrågavarande skolornas utvidgning, har varit den svårighet, sorn redan visat sig, att besätta lårareplatserna med fullt kompetente personer, och hvilken svårighet måste blifva ännu mycket större än förut i händelse af Rikets Ständers bifall till Utskottets i det föregående afgifna förslag, på grund af hvilka, om de antagas, 22 nya lektorsplatsei och 46 nya adjunktsbefattningar, eller tillsammans 68 nya lärarebeställningar, skulle komma att på en gång besättas.
Då man jemför antalet af dem, som under sednaste åren undergått filosofie kandidatexamen och förvärfvat filosofisk grad, med antalet af lediga lärareplatser, finner man lätt, det fara år för handen, att undervisningen inom elementarläroverken blir anförtrodd åt lärare, som icke visat sig innehafva de grundliga studier och den mognad i bildning, som för utöfvandet af ett så magtpåliggande kall oeftergifligen erfordras.
Om upprätthållandet af undervisningen vid redan befintliga elementarläroverk genom fullt kompetente lärare visat sig förenadt med svårigheter, måste utvidgandet af dessa läroverks omfång vidtagas under Stats- Utskottets Utlåtande N:o 139.
43 sådana bestämmelser, som kunna bereda trygghet att undervisningens grundlighet icke kommer att lida.
Om någon viss tid bestämmes, före hvilkens förlopp skolornas utvidgning icke må vidtagas, kunna skickliga ämnen för undervisningens bestridande under liden hinna bildas.
Af dessa skäl får Utskottet, — som anser det vara af största vigt, att den i Skol— stadgan meddelade bestämmelsen derom, att för kompetens till kollega- och adjunktstjenster fordras afiagd filosofie kandidatexamen och till lektorsplatser förvärfvad filosofisk grad, orubbadt iakttages, — på det tid må vinnas att bereda tillgång på tillräckligt antal kompetente sökande till de många föreslagna nya lärareplatserna, hemställa, att Rikets Ständer måtte besluta, att vid de två- och treklassiga skolor, för hvilkas utvidgning anslag vid innevarande riksdag kunna blifva beviljade, de nya lärarebefattningarne ej förr än vid slutet af vårterminen år 1866 må tillsättas. 37:o.
Uti en från Borgare-Ståndet till Utskottet remitterad motion (N:o 115) har Herr L. R.
Kistner hufvudsakligen anfört, alt det i Söderhamns stad befintliga 3-klassiga elementarläroverk redan visat sig vara för staden oell orten otillräckligt, så alt man, för att i någon mån tillsvidare afhjelpa beholvet, måst genom enskilda bidrag anskaffa lön åt en fjerde lärare.
Lärjungarnes antal, som utgjorde 42, kunde med visshet antagas komma att inom kort betydligt tillvexa.
Under förhoppning om skolans utvidgning genom Statens mellankomst hade staden på egen bekostnad uppfört ett nytt skolhus, som i tvänne våningar innehölle, förutom bönerum och bibliothek, 8 lärosalar och således vore afsedt för inrymmande af ett 5—klassigt läroverk.
Belägen på 6 mils afstånd från Hudiksvall och 9 från Gefle, utgjorde
Söderhamn medelpunkten för den kringliggande, talrikt befolkade ortens rörelse.
Och har motionären på grund häraf hemställt, att anslaget för läroverket i Söderhamn måtte ökas med 3,500 R:dr, nemligen tillförhöjning i rektorslönen 500
R:dr och till aflöning åt 3 Kolleger 3,000 R:dr.
Enligt hvad Utskottet inhemtat, har Söderhamns skola under innevarande års vårtermin varit besökt af 60 lärjungar; men då detta antal ej obetydligt understiger hvad som i fråga om andra dylika läroverk ansetts utgöra skäl för anställande af flere lärare, synes den af motionären föreslagna utvidgning af berörda skola ännu icke vara af behofvet påkallad; i följd hvaraf Utskottet hemställer, alt Herr
Kistners ifrågavarande motion ej måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 38:o.
Uti särskilda inom Borgare- och Bonde-Stånden väckta, till Utskottet remitterade motioner, i det förra Riks-Ståndet under N:o 208 af Herr G.
Lallerstedt och i det sednare under N:ris 307 och 309 af Riksdagsfullmägtige Jonas Andersson och Anders August Andersson från Östergötlands län, hafva bemälde motionärer, bland annat, anfört hurusom det i Wadstena stad befintliga treklassiga läroverk nu vore 44 Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 139. det enda ställe, der hela den nordvestra delens af Östergötland befolkning hade tillfälle att låta sina barn inhemta något mera i kunskapsväg, än som i folkskolorna kunde meddelas; och med högst få undantag slutades också lärokursen med det ringa mått af kunskaper, som ett treklassigt läroverk förmådde att bibringa, en lärokurs så mycket mindre tillfyllestgörande, som knappast något ämne i dylika läroverk kunde sägas blifva fullständigt eller helt afslutadl; och då Wadstena och Skenninge städer samt Motala köping och omkringliggande landsbygd, med en folkmängd af 46 å 47,000 personer, väl vore i behof af ett fullständigare läroverk, halva motionärerne föreslagit att Wadstena skola måtte till 5—klassigt läroverk utvidgas.
Derjemte har uti en från Bonde-Ståndet till Utskottet remitterad motion (N:o 336) Riksdagsfullmägtigen Olof Olsson från Olebyn al Wermlands län gjort framställning om förändring af det i Arvika köping befintliga 2-klassiga läroverk till 3—klassigt, i anseende till ortens behol af tillfälle till fullständigare elementarundervisning, än som nu kunde vid berörda läroverk meddelas.
Under nästlidne års vårtermin, — den sisla för hvilken uppgifter varit för Utskottet tillgängliga, — besöktes det treklassiga läroverket i Wadstena af 34 och Arvika tvåklassiga af 33 lärjungar; och då sålunda dessa skolor varit mindre talrikt besökta än flera andra läroverk af motsvarande omfattning, synes någon utvidgning för dem icke böra ifrågakomma; hvadan Utskottet hemställer, att Herr Lallerstedt samt Riksdagsfullmägtige Jonas Anderssons, Anders August Anderssons och Olof Olssons ofvanherörda motioner mätte al Rikets Ständer lemnäs utan afseende. 59:o. Från Borgare-Ståndet har blifvit till Utskottet remitterad en inom nämnde Riks-Stånd väckt motion (N.o 65), deruti Herr F. G. Isberg, — under åberopande af Kongl.
Maj ts till Rikets sist församlade Ständer gjorda framställning om Skenninge skolas uppflyttning på de lägre två-klassiga elementarläroverkens slat, — hemstäbt alt Rikets Ständer nu måtte behjerta stadens och ortens behof i berörda hänseende och alltså bevilja nödigt anslag till lön åt en Rektor med 2,0(10 R;dr.
Sedan indragning af Skenninge skola redan år 1822 blifvit beslutad och hänne derelter följande sknlrevisioner denna åtgärd tillstyrkt, hafva Rikets Ständer dels vid 11156—11)513 årens riksdag hemställt, huruvida icke skolan kunde vid nuvarande lärarens afgång indragas, och dels vid sistlidna riksmöte ej funnit skål alt Kongl. Majlis ofvanherörda nådiga framställning bifalla; och då, enligt hvad motionären jemväl upplyst, det i omlörmälda stad förhandenvarande lilllälle till undervisning ej blifvit begagnadt, ulan skolan under nästlidet års vår, al brist på lärjungar, hållits slängd, saknar Utskottet anledning att afvika från den åsigt, Rikets
Ständer uti denna råga förut uttalat och tillstyrker alltså, att Herr Isbergs ifrågavarande motion måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139. 45 40:o.
Jemte förmälan, hurusom den vestra delen af Wexiö stift vore i saknad af elementarläroverk, har Prosten Lundholm, med hvilken Doktor Almqvist och Prosten Palmlund sig förenat, uti en hos Preste-Ståndet väckt motion (N:o 37), föreslagit, att uti köpingen Wernamo, som vore belägen på 7 mils afstånd från Wexiö och Jönköping samt räknade 700 innevånare och vore omgifven af en vidsträckt och rikt befolkad landsort, ett tre- eiler två-klassigt läroverk måtte inrättas.
Likaledes har inom Bonde-Ståndet Riksdagsfullmägtigen Lars Ersson från Södermanlands län (uti motion N:o 392) föreslagit att köpingen Malmköping, som vore belägen i sjelfva hjertat af Södermanland, 5f mil från Nyköping, 4f mil från Strengnäs och 5* mil från Eskilstuna, måtte erhålla ett två-klassigt läroverk, enär bristen derpå blefve inom orten alltmera kännbar.
Då någon utredning i afseende på de ifrågaställa skolornas behöflighet icke blifvit åvägabragt och, enligt hvad af motionärerne uppgifvits, erforderliga läroverkshus ej finnas alt tillgå, anser sig Utskottet icke kunna omförmälda motioner understödja, utan hemställer att Prosten Lundholms och Riksdagsfullmägtigen Lars Erssons ifrågavarande motioner mätte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. 41:o.
Uti en hos Preste-Ståndet väckt motion (N:o 46) har Hofpredikanten Lithner, med hvilken Prosten Lundholm instämt, fästat uppmärksamheten derpå, att lärarne vid rikets elementarläroverk, oaktadt de vid de sednaste riksdagarne erhållit betydligt förbättrade lönevilkor, likväl icke kunde vid slutet af sin mödosamma bana emotse sådana löneförmåner, som med nu rådande lelnadskostnader tillförsäkrade dem en från näringsbekymmer fri ålderdom; i följd hvaraf, och med hänseende lill lärarekallets stora vigt och betydelse lör det allmänna, motionären föreslagit att bemälde lärare, såväl Lektorer, som Adjunkter och Kolleger, måtte undfå löneförhöjning på det säll, att lill nuvarande fyra lönegrader inom hvardera klassen lägges en femte, så att efter 20 års tjenstgöring en Lektor erhölle i lön 4,000 R:dr samt en Adjunkt eller Kollega 5,000 R:dr; — varande enahanda förslag älven i Borgareståndet framstäldl uti en af Herr P. G. Alander väckt motion (N:o 35, moni. 2), deruti allernalivt hemställes, att berörda förmån åtminstone måtte komma lärarne vid de större läroverken till godo.
Vid öfvervägande af det utaf motionärerne sålunda framlagda förslag har den ifrågaställa löneförhöjningen redan i och för sig synts
Utskottet vara med billighet öfverensstämmande, då med nu gällande aflöningsstat en Kollega, som först efter en långvarig och kostsam förberedelse, inträder i tjenst, sedermera icke kan uppnå högre lön än 2,500 R dr.
Billigheten al det ifrågavarande förslaget framstår ännu tydligare vid jemförelse med den aflöning, som bestås på andra civila embetsmannabanor, af hvilka de flesta erfordra vida kortare studii-kurs och ingalunda kräfva trägnare eller mera ansträngande tjenstgöring.
De fleste andra civile tjenstemän kunna ock 46 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139. vid mera framskriden ålder hoppas erhålla befordran till bättre aflönade befattningar, men för skollärare finnes ej tillfälle till sådant avancement, sedan utsigten till indrägtiga belatlningar inom kyrkan, hvilka tillförene ofta tillfallit utmärktare skollärare, numera, genom den förändrade tjensteårsberäkningen, gått för dem förlorad.
Men ej blott från synpunkten af lärarnes billiga anspråk, utan äfven för skolans egen skuld är någon löneförbättring åt lärare af behof påkallad, enär orsaken till den rådande svårigheten alt med fullt qvalificerade personer besätta lärareplatserna till stor del måste sökas deri, att denna bana, i jemförelse med andra lefnadsyrken, företer så föga lockande utsigter för framtiden.
Och då denna svårighet visat sig så stor, att ofia läraretjenster, af brist på kompetente sökande, måst flera gånger förklaras lediga och redan öfver 60 ordinarie platser blifvit besatta med ograduerade lärare, synes den föreslagna förhöjningen, hvilken beräknats föranleda en statsutgift af 25,000 R:dr årligen, ej vara för högt tilltagen.
I öfverensstämmelse med nu yttrade åsigter får Utskottet således hemställa, alt Rikets Ständer för lärare vid elementarläroverken bestämma ytterligare en lönegrad, så att efter tjugu års, för nit och skicklighet vitsordad tjenstgöring, Lektorer erhålla i lön 4,000 R:dr, samt Adjunkter och Kolleger 3,000
R:dr, med vilkor likväl att uppflytlning i denna lönegrad först med nästa statsregleringsperiod vidtager och att i nämnde lönegrad uppflyttas endast de, som då varit ordinarie
Lärare 20 år eller derutöfver; dock utan att de Lärare, som innehaft ordinarie tjenst öfver 20 år, må ega anspråk att nu eller framdeles åtnjuta den ifrågavarande löneförhöjningen för den tid utöfver 20 år, som de redan varit ordinarie, samt att för detta ändamål elementarläroverkens anslag höjes med 25,000 Riksdaler. 42:o.
Enligt den vid 1856—1858 årens riksdag verkställda reglering af elementarläroverkens aflöningsstater, bestämdes, i förhållande till högsta lektorslö nen, 5,500 R:dr, samt högsta adjunkts- och kollega-lönen, 2,500
R:dr, aflöningen lör Rektorer sålunda, att de högre läroverkens Rektorer erhöllo 4,000
R:dr, Rektorerne vid de på real-linien fullständiga läroverken 3,500 R:dr, Rektorerne vid de femklassiga läroverken 5,000 R:dr, Rektorerne vid treklassiga läroverk 2,500-R:dr och Rektorerne vid tvåklassiga läroverk 2,000 R:dr, med rättighet för de sistnämnda skolornas Rektorer, att elter 15 års för nit och skicklighet vitsordad tjenstgöring, räknad (rån början af kalenderåret näst efter det, då de först erhållit fullmagt såsom ordinarie lärare, uppflyttas till en förhöjd lön af 2,500 R:dr.
Rigtigheten af den utaf Rikets Ständer dervid följda grundsats, att Rektorer icke i något fall böra aflönas med lägre belopp än de under deras ledning tjenstgörande lärare, samt att de större läroverkens Rektorer, med hänseende till den trägna och ansvarsfulla be skaffenheten al deras göromål, böra tilläggas någon högre aflöning än öfrige lärare, Stats- Utskottets Utlåtande N:o 139. 47 lärer icke kunna bestrida?!; oell då gpnom antagandet af hvad Utskottet uti nästföregående punkt i afseende på elementarlärares aflöning tillstyrkt, förhållandet här utinnan skulle undergå förändring i det Rektorerne vid de högre fullständiga läroverken komme att erhålla samma aflöning, sorn de äldste Lektorerne samt Rektorerne vid de tre- och tvåklassiga skolorna till och med lil öfve sämre aflönade än de i äldsta kollégagraden tjenstgörande lärare, tvekar icke Utskottet att, i öfverensstämmelse med berörda grundsats och såsom följd af den för lärarne föreslagna lönetillökning, hemställa, att Rektorerne tid de fullständiga högre läroverken måtte, efter 10 års tjenstgöring i sådan egenskap, erhålla 500 R:drs tillökning i lönen; samt att Rektorerne vid de treklassiga efter 15 års och vid de tvåklassiga läroverken efter 20 års tjenstgöring, räknad från början af kalenderåret näst elter det, då de först erhållit fulimagt såsom ordinarie lärare, tilläggas ett lönebelopp lika med den högsta föreslagna kollegalönen, eller 5,000
R:dr; dock att, i afseende på beräkningen af tiden för tillgodonjutande af denna tillökning i lönen, lika beskaffad! förbehåll må blifva gällande, som i föregående punkt finnes intaget; äfvensom alt del för bestridande af dessa aflöningstillökningar beräknade belopp, 6,500 R:dr, måtte iäroverksanslaget tilläggas. 45:o.
Under anförande, hurusom de 5-klassiga elementarläroverken i Clara, Maria, Jacobs och Catharina församlingar i Stockholm vore besökta af flere lärjungar än öfriga 5-klassiga skolor, och i detta hänseende snarare kunde hänföras till de fullständiga läroverken, har Doktor Wensjoe, med hvilken Doktor Thyselius och Hofpredikanten Lithner instämt, uti en hos Preste-Slåndet väckt, till Utskottet remitterad motion, N:o 78, föreslagit att, på grund af den trägnare tjenstgöring, som i följd af berörda förhållande Rektorerne vid dessa läroverk ålåge, och med hänseende jemväl till de höga lefnadskostnaderna i hulvudstaden, bemälde Rektorers löner måtte med 500 R:dr förhöjas.
Under nästlidet års vårtermin utgjorde lärjungarnes antal i femklassiga läroverket inom Clara församling 217, inom Maria 25 i, inom Jacobs 185 och inom Catharina 209; och då dessa skolor sålunda i detta hänseende ej endast stå framför de öfriga 5-klassiga läroverken, utan äfven öfverträffa de på real—linien fullständiga, samt en så stor tillökning i lärjungarnes antal, hvaraf måste blifva en följd, att ett vida betydligare antal lärare vid dessa skolor tjenstgöra, i många hänseenden åstadkommer för Rektorerne betydligt tillökade göromål, hemställer Utskottet, att Rektorerne vid de femklassiga läroverken i Clara, Maria, Jacobs och Catharina församlingar i Stockholm måtte tilläggas löneförhöjning med 500 R:dr hvardera och, i följd deraf, anslaget till elementarläroverken höjas med tillhopa 2,000 IRdr. 48 Stats-UtsTcottets-Utlåtande N:o 139. 44:o.
Uti en inom Preste-Ståndet väckt motion, N:o 38, har Doktor Thyselius, med hvilken flere af Ståndets ledamöter hufvudsakligen sig förenat, fästat uppmärksamheten derpå, att billigheten syntes fordra det äldre Adjunkter och Kolleger vid läroverken, som blefve till Lektorer befordrade, icke måtte derigenom tillskyndas någon ekonomisk förlust, utan åtminstone få bibehållas vid de inkomster, hvaraf de redan vore i åtnjutande, med någon utsigt till framtida förbättring i sina lönevilkor, i händelse deras helsa och krafter tilläte dem så länge verka i läroverkets tjenst.
En sådan utsigt skulle, i motionärens tanke, kraftigt mana Adjunkter och Kolleger till oförtrutet nit i sin verksamhet och till fortsatta studier i de dem tillhörande vetenskaper.
Dessutom skulle Statsverket derigenom komma alt göra icke obetydliga besparingar, ty om äldre Adjunkter uppmuntrades att söka lektorater, klefve deras tjenster åter besatta med yngre lärare, som började med yngsta adjunktslönen, då nu deremot de äldre
Adjunkterna nödgades bibehålla sina platser och lektoraterna blefve med yngre personer beklädda.
På grund häraf har motionären föreslagit, ”att de Adjunkter eller Kolleger, som hädanefter blifva till Lektorer befordrade, må, om de redan uppnått den fjerde lönegraden för Adjunkter, få hörja med den andra lönegraden för Lektorer, eller, om de uppått den tredje lönegraden för Adjunkter, få öfvergå till den andra lönegraden för Lektorer det år som de, om de qvarstadnat såsom Adjunkter, skulle hafva tillträdt den högsta för desse bestämda lönegraden.
I enahanda syftning har Herr F. A. Rinman, uti en hos Borgare-Ståndet väckt motion (N:o 85) föreslagit ”att Adjunkt eller Kollega, som innehar högsta lönegraden vid elementarläroverken, må, om han erhåller lektorsbefattning, få bibehålla sin förut innehafda lön, likväl utan rättighet alt uppflyttas till 3:dje lönegraden för Lektorer förr än efter 10 års tjenstgöring som Lektor.”
Lika med motionärerne anser Utskottet det obilligt att lärare, som efter mångårig tjenstgöring vid skolan på grund af aflagda lärdomsprof vinner befordran till annan, mera ansvarsfull tjenst, för hvars erhållande högre kunskapsmått erfordras, skall genom denna befordran få förminskade inkomster; och, då afhjelpandet af detta missförhållande ej torde för Statsverket föranleda särdeles betydliga kostnader, emedan, hittills åtminstone, sådana fall, som de ifrågasatta, sällan förekommit, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer måtte på det sätt berörda motioner bifalla, att Adjunkt eller Kollega, som innehar högre lönegrad vid elementarläroverken än lägsta lektorslön, må, om han erhåller lektorsbefattning, komma i åtnjutande af enahanda lönebelopp, som han ditintills innehaft, likväl ulan rättighet att nppflyttas till högre lönegrad för Lektorer, förr än efter tio års tjenstgöring såsom Lektor. 45:o. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139. 49 45:o.
Enligt livad af ofta åberopade Stalsråds-protokoll inhemtas, bade under loppet af år 1861—1862 framställningar hos Kongl. Maj:t blifvit gjorda om behof— vet af dels ökade arfvoden för Gymnastiklärare vid högre fullständiga elementarläroverk, och dels anställande af biträdande Gymnastiklärare, der, i följd af lärjungarnes antal, det icke skulle blifva möjligt för den ordinarie att ensam sköta denna undervisning.
Billigheten af den ifrågaställa arfvodesförhöjningen syntes så mycket mindre kunna bestridas, som det allmänt ansåges vara af nöden, att åt de gymnastiska öfningarne vid läroverken gifva en betydligt större utsträckning än hittills, samt, hvad särskildt de högre läroverken anginge, undervisning i vapenöfning derstädes komme alt allt mera allmänt införas; hvadan och då redan icke sällan inträffat, att till lediga gymnaslikläraretjenster ingen kompetent sökande anmält sig, det kunde tagas för afgjordt, att, om aflöningsförmånerna förblefve oförändrade under det tjenstgöringsskyldigheten i ganska väsendtlig mån ökades, lämplige lärare i detta vigtiga öfningsämne endast undantagsvis skulle stå att erhålla.
A andra sidan och då den tid och den möda, som en Gymnastiklärare måste egna sin tjenst, i betydlig grad berodde af det antal lärjungar honom ålåge alt handleda, kunde det ingalunda vara med billighet öfverensstämmande, att Gymnastiklärarnes arfvoden bestämdes lika vid alla läroverk, då lärjungarnes antal på olika ställen vore så skiljaktigt, alt bland de fullständiga skolorna några hade endast omkring 150 lärjungar, under det andra hade omkring 500.
Med afseende härå hade blifvit föreslaget, att vid talrikare besökta läroverk 2:ne Gymnastiklärare skola antagas; men då i sådant fall ett ungefärligt lärjungeantal måste fastställas såsom den gråns, vid hvilken en biträdande lärare, vore ali anse såsom behöflig, så måste det kunna inträffa, att af läroverk, mellan hvilkas lärjungeantal skilnaden vore ganska obetydlig, det ena hade tvänne Gymnastiklärare, det andra blott eu enda, således att den ordinarie Gymnastikläraren skulle på det ena stället hafva nära dubbelt så dryg tjenstgöring som på det andra, oaktadt aflöningen för båda vore densamma.
På det alltså billighetens fordringar skulle kunna i möjligaste mån tillfredsställas, syntes det lämpligt att arfvodet närmare rättades efter de med tjensten förenade åligganden, följaktligen att, om ett visst lönebelopp bestämdes under förutsättning al ett antal af omkring 200 lärjungar, medel derutöfver funnes att tillgå för gymnastikundervisnings bekostande vid läroverk, der lärjungarnes antal i betydligare mån öfverstege det nyss nämnda, och hvarest således särskildt förfogande i afseende derå kunde erfordras.
Om således, i följd af hvad ofvan blifvit anfördt, en förhöjning i Gymnasliklärarnes arfvoden kunde anses vara af behofvet påkallad, så syntes det afsedda ändamålet, att förekomma brist på kompetente sökande till dessa befattningar, säkrast uppnås derigenom, att redan första lönegraden bestämdes till ett belopp något öfverstigande den hittills varande andra, hvaremot, i stället för tre lönegrader, två sådana ansågos göra tillfyllest, och tjenstgöringstiden för uppflyttning i den sednare Bih. till B.
Fröt. 1862 <& 1863. 4 Sami. 1 Afd, 3 Band■ 1 Haft. 7 50 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139. af dessa böra bestämmas tili 10 år.
Maj:t hade sålunda funnit mest ändamålsenligt, att arfvodet lör Gymnastiklärare vid högre fullständiga läroverk bestämdes till 800 R:dr, alt efter 10 års väl vitsordad tjenstgöring höjas till 1,200 R:dr, samt att ett lämpligt belopp blefve anvisadt till extra arfvoden för Gymnastiklärare vid de läroverk, der lärjungarnes antal i betydligare mån öfverstege 200; och utgjorde, under förutsättning att Nyköpings och Halmstads skolor blefve lill fullständiga elementarläroverk utvidgade, den genom berörda arfvodestillökning erforderliga förhöjningen i det belopp, som, enligt nu gällande stat, skulle till sådana arfvoden vid de fullständiga läroverken utgå, 6,266
R:dr 67 öre årligen; hvarjemte för extra Gymnastiklärare-arfvoden en summa af 7,000
R:dr beräknats vara behöflig.
Äfven vid de på real-linien fullständiga läroverken ansåges en förhöjning i det vanliga gymnastiklärare-arfvodet böra ega rum, och syntes i sådant hänseende, i likhet med hvad för de fullständiga läroverken vore föreslaget, lönegraderna böra vara 2, den lägre å 600 R:dr samt den högre, i hvilken uppflyttning först efter 10 års väl vitsordad tjenstgöring borde ske, å 900
Ridr, hvilken förändring kråfde en anslagstillökning af 1,000 Ridr.
Det vid sistlidna riksdag anvisade anslag till arfvoden för Gymnastiklärare vid de lägre elementarläroverken, 9,000 R:dr, hade, enligt hvad Statsråds-protokollet jemväl upplyser, under innevarande statsregleringsperiod varit sålunda fördeladt, att ifrågavarande lärare vid 5—klassiga läroverk åtnjutit 250 R:dr, vid de 3-klassiga skolorna 200, och vid de 2—klassiga 150 R:dr årligen.
Vid många läroverk hade emellertid dessa tjensler stålt lediga eller måst genom vikarier uppehållas, och vore alltså en lämplig förhöjning i nämnde belopp lika mycket af omtanka för läroverken, som af billigheten påkallad.