Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär, med afseende å den utveckling, artilleriet under sednare tider vunnit, det torde vara nödigt, att, till betryggande af inloppet vid Waxholm, fästningens murar förstärkas, tillstyrker Utskottet, att det af Kongl. Majit för sådant ändamål äskade extra anslag, 90,000 Ridr, måtte af Rikets Ständer beviljas. b) Enär befästningarne vid Waxholm vore ofullständiga, om ej inloppet vid Oxdjupet kunde försvaras, har Kongl. Majit äskat, att till en skansanläggning derstädes, hvarför kostnaden, enligt af chefen för ingeniör-korpsen afgifvet förslag, beräknats till 531,281 Ridr 38 öre, måtte vid denna riksdag anvisas ett belopp af 150,000 Ridr.
Oaktadt vigten af det företag, som i denna Kongl. Majits nådiga framställning afses, icke torde kunna förnekas, har Utskottet likväl ansett att, till besparing för andra lika vigtiga ändamål, någon nedsättning i det af Kongl.
Majit nu äskade beloppet må kunna ega rum; hvadan Utskottet ock hemställer, att Rikets Ständer måtte på det sätt bifalla Kongl.
Majits förslag, att till en skansanläggning vid Oxdjupet anvisas för år 1867 ett belopp af 100,000 Ridr. 37:o. Stats - Utskottets Utlåtande N:o 51. 33 37:o.
Befästningarne vid Carlskrona.
Enligt hvad af Statsråds-protokollet inhemtas, hade af samina anledning, som förut anförts rörande Waxholm, under år 1864 några genomgripande åtgärder icke heller kunnat vidtagas för att sätta Kungsholms fästning uti försvarbart skick, efter de förändringar och vilkor, som nu måste uppfyllas af ett fast sjöförsvar.
Dessa åtgärder hade då inskränkt sig till anläggande af tvänne provisionela bepansrade batterier, hvilka nästlidna höst blifvit färdiga.
Af chefen för ingeniör-korpsen hade nu blifvit framlagda planer och förslag, afseende i vidsträcktare mån fästningens förstärkning samt stora inloppets försvar; varande kostnaderna för Kungsholmens lörstärkande och komplettering beräknade till 521,195 Riksdaler 90 öre.
Derest de i afseende å Kungsholms fästning föreslagna förändringar komme till verkställighet bringades visserligen denna fästning i ett fullt brukbart stånd äfven mot nutidens anfallsvapen.
Men den kunde icke lemna något rätt kraftigt försvar åt stängsellinierna, hvartill verkens lägen icke voro lämpliga, såsom helt och hållet förlagda efter helt andra försvarsgrunder, eller att tidigt kunna möta en inseglande fiendtlig flotta med skott långskepps.
Det blefve således, efter chefens för ingeniör-korpsen tanke, angeläget att ordna detta försvar utom fästningen, och ingen plats egnade sig härtill så väl som undervattensgrundet
Ett förslag hade derföre blifvit upprättadt att förse detta grund med en för ändamålet lämplig befästning, bestående af 11 stycken bepansrade kasemater för de grofsta pjeser mot inloppet och stängsellinien, samt 10 stycken vanliga kasemater mot landsidan och till beskjutning af terrängen framför Drottningskär.
Genom denna enda anläggning på Dynan vunnes det dubbla ändamålet att få en ytterst kraftig beskjutning mot inloppet och på samma gång ett godt försvar för Drottningskär och Aspölandet; varande kostnaden för denna befästning beräknad till 956,396 Riksdaler 79 öre.
Sedan de sålunda föreslagna befästningsarbetena blifvit utförda och vederbörligen bestyckade, samt sedan den under byggnad varande skansen vid vestra Hästholmen blifvit fulländad, hade chefen för ingeniör-korpsen ansett försvaret af Carlskrona inre redd vara tillräckligen tryggadt, så vidt det vore på fästningar beroende.
Dertill komme dessutom de redan färdiga stängselflottorna, utan hvilka något rätt tillförlitligt försvar af inloppen icke kunde åstadkommas.
Dessa inlopp hade dock ganska betydliga bredder, särdeles det stora, som uppginge till icke mindre än 4,000 fot.
Då det läge i sakens natur, att en stängsellinie af denna utsträckning icke kan innebära samma säkerhet som en kortare, och då erfarenheten redan visat, huru kostsamma dessa stängselliuier i längden måste blifva, helst de icke kunde ega någon längre varaktighet, så innefattade dessa begge omständigheter talande skäl för att medelst stenförsänkningar söka inskränka öppningarne af dessa inlopp.
Chefen för ingeniör-korpsen hade derföre ansett sig böra i sitt förslag angående fästningsbygguaderna upptaga till försänkningar uti det mindre inloppet vid vestra Hästholmen 73,350 Riksdaler, samt till försänkningar uti stora inloppet emellan Kungsholmen och Drottningskär 545,985 R:dr.
Slutligen hade chefen för ingeniör-korpsen upptagit 168,000 Riksdaler, att utgå med 56,000 Riksdaler årligen under åren 1867, 1868 och 1869, för fullbor dande af skansen å vestra Hästholmen.
Prot. 1865 & 1866. 4 Sami. 1 A/d. 1.9 Eäft. 5 34 Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 51.
Under åberopande af hvad chefen för ingeniör-korpsen sålunda anfört, har Kongl. Maj:t för befästningarne vid Carlskrona äskat följande belopp: a) Till verket å Dynan 160,000 Riksdaler.
För försvaret af inloppet till Carlskrona och af redden innanför de dervarande yttre befästningarne hafva olika och särdeles skiljaktiga planer tid efter annan blifvit framställda.
Enligt det år 1820 uppgjorda förslaget borde befästningen å Drottningskäret iståndsättas och på Hästholmen uppföras en tillräckligt stark skans för stängande af inloppet till Aspö samt i öfrigt med särskilda befästningar förses åtta skär, nemligen Löfgrundet, Degerskär, Ekholmen, Länsman, Jerskullen, Målaregrundet, Getskär och Törnholmen, af hvilka tre äro undervattensgrund.
Då sedermera möjligheten att forcera inloppet ansågs ökad genom ångkraftens användning, och kostnaden för byggande å undervattensgrunden borde undvikas, blef en annan plan uppgjord och vid riksdagen 1856—1858 framlagd.
Den afsåg, att endast ett af de ofvannämnda skären, eller det som har namnet Länsman, skulle befästas, men att deremot fem andra skär skulle med befästningar förses; hvarjemte tillkännagafs, att Hästholmens befästande af militärmyndigheterna på stället ansetts öfverflödigt.
Anslag beviljades vid nämnda riksdag för påbörjande af berörda befästningar och vid den följande för fortsättningen deraf; till följd hvaraf befästningar å skären God Natt och Kurrholmen lära vara uppförda.
Vid sista riksdagen förekom icke fråga om de öfriga skärens befästande; men deremot förklarades det högst angeläget att det af militärmyndigheterna nyss förut öfvergifna förslaget om Hästholmens befästande blefve antaget och i verket satt, hvartill ock anslag beviljades.
Nu föreslås, jemte fortsättning af nyssberörda befästning samt förstärkning af Kungsholms fästning, befästning å undervattensskäret
Dynan med en kostnad af 956,396 Riksdaler 79 öre, hvarjemte anmäles behofvet af befästningar dels på Aspö och dels till försvar af jettéen vid Djupasund, af hvilka åtminstone de två förstnämnda förut icke finnas omförmälda.
Om än antagliga förklaringar skulle kunna lemnäs för det anmärkningsvärda förfarandet att föranleda anslag för utförande af planer, som sedermera icke blifvit fullföljda, så synas dock synnerliga anledningar förekomma, att innan omedelbart bifall lemnäs till utförande af nya och förändrade förslag, åsyftande utgifter till belopp af mera än en million, påkalla en särskild och mångsidig pröfning af samma förslag, hvilket, så vidt kandliugarne visa, icke varit underkastadt någon särskild granskning, motsvarande den, som vid anskaffande äfven af mindre dyrbar krigsmateriel anordnas; och då dessutom vigten af befästningarne vid Carlskrona till stor del beror på de förfoganden, som framdeles kunna vidtagas med afseende på antalet och beskaffenheten af de fartyg, som der skola uppläggas, på omfånget af de förråd, som der böra vara att tillgå, samt på de utvägar, som kunna erbjuda sig att i andra hamnar verkställa nödiga reparationer, synes några nya befästningar icke böra påbörjas förr, än behofvet och lämpligheten deraf undergått en alla nyssnämnda och dylika omständigheter omfattande pröfning; hvadan Utskottet hemställer, att Kongl.
Maj:ts nådiga framställning om anslag till verket å Dynan icke må af Rikets Ständer bifallas. b) Till försänkningar i stora inloppet 100,000 Riksdaler.
På enahanda grund, som i föregående mom. blifvit åberopad, tillstyrker Utskottet, att ej heller det till försänkningar i stora inloppet begärda anslag må af Rikets Ständer beviljas. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51. 35 c) Till Skansen å vestra Hästholmen 60,000 Rdr.
Till påbörjande af detta arbete hafva Rikets Ständer redan beviljat medel, i det de vid sistförflutna riksdag dertill anvisade 150,000 R:dr.
Konstnaden för arbetet beräknades då till 300,000 R:dr, med afseende på en byggnadstid af tre år; men då densamma blifvit förlängd till dubbelt, erfordras, efter hvad Statsrådsprotokollet gifver vid banden, ytterligare 18,000 R:dr för att färdiggöra detta verk.
Då detta anslag afser fortsättandet af ett redan påbörjadt befästningsarbete, hvilket Rikets sist församlade
Ständer funnit vara af behof påkalladt, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer måtte till skansen å vestra Hästholmen bevilja det begärda anslaget 60,000 R:dr. d) Till försänkningar vid vestra Hästholmen 24,000 R:dr; och enär dessa försänkningar lära erfordras för att komplettera den i nästföregående punkt omförmälda skans, hvadan ock chefen för ingeniör-korpsen redan i sitt förslag till förra riksdagen angående fästningsbyggnaderna hos Kongl. Maj:t derom gjort framställning, hemställer Utskottet, att berörda belopp, 24,000 R:dr, måtte för det atsedda ändamålet beviljas. 38:o.
I fråga om anvisande af medel för förberedande af Norrlands kustförsvar hafva inom Riks-Stånden särskilda motioner blifvit väckta och till Utskottet remitterade, nemligen hos Riddcrskapet och Adeln (under N:o 25) af Herr von Knorring, O., hos Preste-Ståndet (under N:o 58) af Kyrkoherden Ekelundh, hos Borgare-Ståndet (under N:o 72) af Herr P. Staaff och hos Bonde-Ståndet (under N:o 255) af Riksdagsfullmägtigen Per Ericsson från Gefleborgs län, hvilka samtlige motionärer yrkat, att Rikets Ständer måtte till Kongl.
Maj:ts disposition ställa ett anslag af 100,000 R:dr, lör att hufvudsakligen på de af Sjöförsvars-komitéen år 1862 uppgifna grunder och på de vilkor, Kongl. Maj:t kunde komma att föreskrifva, användas icke allenast till försättande i försvarbart skick af inloppen till städerna Hudiksvall och Sundsvall, utan ock, så långt medlen räckte, till det Norrländska kustförsvaret i allmänhet.
Till stöd för denna framställning hafva motionärerne hufvudsakligen åberopat nödvändigheten, att icke Norrland, med sina rika inaterialier till framtida blomstring, vid ett utbrytande krig skall ligga öppet och oförsvaradt, utsatt att blifva ett rof för fiendtliga förhärjuingar.
De befästningar, hvilka af motionärerne afbågos, utgjordes af fältförskansningar af bjelkar och jord eller s. k. blinderingar, uppförda å en och annan punkt vid inloppen till några af de Norrländska hamnarne, och skulle dessa befästningar, hvilka synnerligast i Norrland med dess rika tillgång på skog kunde åstadkommas för en jemförelsevis ringa kostnad, vara af synnerlig vigt, dels såsom skydd för nödvändiga militärförråd, och dels såsom stödjepunkter åt det rörliga försvaret i Norrland, hvilket vid ett blifvande krig med säkerhet komme att öfvertagas af de Norrländska skarpskyttarne, de der förbundit sig att gemensamt försvara hvarandras hemtrakter.
För att ytterligare styrka behöfligheten och nödvändigheten af ett kustförsvar i Norrland, hafva motionärerne vidare åberopat hvad ej mindre Landtförsvars-komitéen, än äfven Sjöförsvars-komitéen, uti afgifna underdåuiga betänkanden, beträffande denna fråga yttrat; hvarförutan motionärerne erinrat om de stora timmerupplag och dyrbara industriela anläggningar, hvilka i de Norrländska städerna skulle, i händelse af ett krig, lemnäs till pris åt fienden, som der kunde landstiga med en obetydlig styrka, så framt icke vid inloppen anlagda befästninga 36 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51. satte innevånarne i tillfälle att med något hopp om framgång möta ett fiendtligt öfverfall.
Enligt hvad motionärerne meddelat, har chefen för ingeniör-korpsen, i följd af nådig befallning att gå i författning om terrängförhållandenas undersökande vid inloppen till Hudiksvall och Sundsvall samt att uppgöra förslag till dessa inlopps försättande i försvarbart skick, redan låtit under nästlidet år verkställa de nödiga undersökningarne; och då Kongl.
Maj:t, efter pröfning af de förslag till befästningar å dessa orter, som för närvarande torde vara under utarbetning, icke lärer underlåta att till kommande riksdag göra den på frågans fullständiga utredning grundade framställning, som kan finnas nödig, anser sig Utskottet böra, i anseende till ärendets outredda skick, hemställa, att ifrågavarande motioner icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 39:o. Beklädnadsbehof.
Uppå Krigs-kollegii underdåniga framställning har Kongl. Maj:t begärt, att de för nu löpande statsregleringsperiod anvisade extra anslag, för beklädnadspassevolans vid värfvade regementen R:dr 80,984: 71. „ indelta armöens utredning, fyllnadsanslag 4,963: 83.
. underhåll af beväringsmanskapets beklädnad „ 189,000: — eller tillhopa R:dr 274,948: 54. årligen, måtte jemväl för nästa statsregleringsperiod få utgå; och då någon nedsättning i de kostnader, för hvilkas bestridande ifrågavarande anslag äro afsedda, icke för den närmaste framtiden torde vara att förvänta, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer jemväl för år 1867 anvisa den ifrågavarande summan, 274,948 R:dr 54 öre, att från Riksgälds kontoret utgå. 40:o.
Topografiska korpsens arbeten. a) Till fortsättande af dessa arbeten, till kartegraveringen och till aflöning åt den ökade arbetspersonal, som erfordrades för det militära karteverkets skynd samma utförande, har Kongl. Maj:t för år 1867 äskat en summa af 75,000 R:dr.
I ändamål att påskynda det af Kongl. Maj:t den 3 November 1857 anbefallda utgifvandet af Topografiska korpsens karta öfver Sverige, hvilken förut hemlighölls, blef vid 1859—1860 årens riksdag korpsens årliga arbetsanslag höjdt från 27,000 till 50,000
R:dr, hvarjemte erhölls ett årligt anslag af 3,200 R:dr till aflöning för behöflig extra arbetspersonal.
Dessa begge anslag beviljades äfven vid sistlidna riksdag fortfarande för nuvarande statsregleringsperiod; och, enligt hvad Statsråds-protokollet gifver vid handen, hafva numera förmedelst dessa anslag utgifvits: äldre graverade blad, sedan de blifvit på fältet granskade och till gravyren rättade 11 blad, nygraverade 10 „ tillhopa 21 blad, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51. 37 innefattande en yta, då haf frånräknades, af omkring 350 qyadratmil.
Under ny gravering vore ytterligare 7 blad.
Förliden höst skulle 4 blad blifva alldeles färdiga, väntande på gravering, oell dessas antal komme årligen att ökas, dels med ett, som årligen nymättes, dels med flera redan färdigmätta, som efter någon rättelse på fältet kunna graveras, men hvartill nu saknades medel, och hvilka färdiga blad måste hvila obehaudlade, enär nu anställda gravörer voro för längre tid upptagne med sina under arbete varande blad, af hvilka hvart och ett fordrar 2 till 3 års arbete.
Genom ett ökadt anslag skulle, dels medelst några utländska gravörers inkallande de redan färdiga bladen kunna lemnäs under gravörens hand och skyndsammare komma i allmänhetens, dels också den på fältet arbetande personalen kunna ökas, för att bereda material till gravyrens behandling.
Rikets Ständers år 1864 församlade Revisorer hafva, i deras skrifvelse om verkställd granskning af Statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning, fästat uppmärksamhet vid Topografiska karteverkets långsamma utgifvande och uttalat den önskan att en större skyndsamhet i arbetet kunde åstadkommas
Lika med bemälde Revisorer anser Utskottet det vara af stor vigt, att Topografiska korpsens karteverk må, så fort möjligt är, blifva i sin helhet för allmänheten tillgängligt; och då en verksam förändring i den genom de ringare medlen nödvändigtvis inskränkta arbetsplanen endast genom beviljande af högre anslag torde kunna åstadkommas, tvekar ej Utskottet tillstyrka, att till fortsättande af Topografiska korpsens arbeten, till kartgraveringen och till aflöning åt den ökade arbetspersonal, som erfordras för det militära karteverkets skyndsamma utförande, måtte beviljas för år 1867 en summa af 75,000 R:dr. b) Till Utskottets behandling hafva blifvit remitterade särskilda hos Ridderskapet och Adeln af Herr Silfverstolpe, D. W., (under N:o 127) och inom BorgareStåndet af Herr G. F.
Ridderstad (under N:o 163) väckta mötioner, angående byggnadsanslag för Topografiska korpsen, jemte ett af Herr Wedderkop, C. A., vid remissen af den förra motionen, afgifvet yttrande.
Begge dessa motionärer hafva af anförda skäl yrkat, att Rikets Ständer måtte till en byggnad åt Topografiska korpsen och Krigsarkivet anslå en summa af 200,000 R:dr, hvarjemte Herr Ridderstad alternativt föreslagit, att antingen f. d. Riksarkivets hus eller f. d.
Hebbeska huset måtte för berörda ändamål upplåtas.
Topografiska korpsen har, enligt hvad motionärerne uppgifvit, för närvarande åt sig upplåten en mindre lokal på Riddarholmen, der Krigsarkivet med kartor, kartplåtar, bibliothek, instrumenter och öfriga samlingar förvaras, men för korpsens arbetande personal har sedan 1858 en särskild större våning blifvit förhyrd å Norrmalm, hvarjemte på ett annat ställe anskaffats lokal för korpsens koppartryckeri.
Att en dylik anordning skall för korpsen medföra betydande olägenheter och på fortgången af dess arbeten menligt inverka, torde icke kunna bestridas och chefen för nämnda korps lärer jemväl hos Kongl. Maj:t gjort framställning om beredande af anslag för uppförande af en lämplig byggnad för korpsen, enligt uppgjorda ritningar och kostnadsförslag, slutande å en summa af 250,000 R:dr; men Utskottet har dock, med hänseende till de stora anslag, som under denna Hufvudtitel äro af Kongl. Maj:t begärda, ansett sig icke kunna tillstyrka anvisandet af en så betydlig summa, som för uppförandet af en ny byggnad skulle erfordras.
• 38 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51.
Beträffande åter det jemväl väckta förslaget att åt Topografiska korpsen upplåta antingen f. d. Riksarkivets eller f. d. Hebbeska huset, så synes någon disposition af det sednare huset icke böra ifrågakomma förr än utrymme blifvit beredt för den blifvande riksdagen; och då, enligt hvad Utskottet inhemtat, nästlidet års Revisorer gjort framställning i afseende på användandet af Statens byggnader i hufvudstaden, torde Utskottet, vid behandlingen af denna fråga, komma att taga under öfvervägande, huruvida i någon af berörda byggnader skulle kunna inrymmas något af de embetsverk, som för närvarande äro i saknad af egna lokaler; hemställande alltså Utskottet, att ofvanberörda motioner för närvarande icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 41:o.
Uti särskild den 7 November nästlidet år till Rikets Ständer aflåten, af samtliga Riks-StåDden till Stats-Utskottet remitterad nådig Proposition (N:o 28), angående detta ämne, har Kongl. Maj:t till en början erinrat hurusom, i anledning af Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer vid 1856—1858 årens riksdag gjorda framställning om behofvet af en förbättrad pensionering för arméens befäl och tjenstemän, Rikets Ständer, — jemte det de, med hufvudsakligt godkännande af de framlagda pensionsstaterna, anvisat nödiga medel för den nya pensioneringens tillämpning under åren 1858, 1859 och 1860 i enlighet med särskilda stadganden och vilkor, — i sammanhang dermed af anförda skäl anhållit att Kongl. Majit täcktes låta upprätta och vid påföljande riksdag öfverlemna förslag till fullständigt ordnande af pensioneringen för arméens befäl och tjenstemän, samt till beredande derjemte af nödig förenkling i förvaltningen.
Sedan Kongl Majit derefter under den 14 Oktober 1859 i nåder förklarat att, — i betraktande af hvad i frågan förekommit, och då en ny och mera omfattande reglering af pensionsväséndet för arméen icke syntes kunna tillvägabringas, med mindre än att Staten öfvertoge hela pensioneringen och Arméens pensionskassas bestyr dermed helt och hållet upphörde, men Rikets Ständer icke gifvit tillkänna, huruvida en sådan genomgripande och med större omkostnader för Statsverket otvifvelaktigt förenad förändring varit Rikets Ständers afsigt, — något förslag i så vidtomfattande rigtning icke vid 1859 och 1860 års riksdag kunde framställas, helst för verkställighet deraf äfven erfordrades medgifvande från arméens sida genom dess krigsbefäl, hvars sammankallande under sådana omständigheter möjligen utan ändamål skulle medföra betydliga kostnader; hade Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 5 Oktober 1860 vidare utvecklat sina åsigter i ämnet, hvarvid, bland annat, anförts: att Rikets
Ständer fästat sin uppmärksamhet å det äfven vid föregående riksdagar anmärkta förhållande, att pensionsväsendet för arméen, sådant det för närvarande befunnes, vore förenadt med väsendtliga olägenheter, som dels gjorde förvaltningen mera invecklad, än nödigt vore, och föranledde till ökade kostnader, dels ock motverkade det för Staten vigtiga ändamål, som med denna pensionering hufvudsakligen åsyftades.
Redan den omständigheten, att vid hvarje riksdag statsbidrag måste beviljas för upprätthållande af den Arméens pensionskassa, efter gällande stat, åliggande pensionering, samt att medel behöfde särskildt anvisas för pensionernas ökande, ådagalade, på sätt föregående Ständer anmärkt, behofvet af en ny och omfattande reglering af pensions - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51. 39 väsendet.
I sådant afseende hade Rikets Ständer funnit med skäl kunna anmärkas det olämpliga deri, att pensionerna utgå ur två särskilda fonder, nemligen dels af Arméens pensionskassas egna medel jemte det statsbidrag, hvaraf den i sednare tider varit i åtnjutande, dels ock af det särskilda kreditiv, som för tillämpning af den förhöjda pensionsstaten måst på Riksgälds-kontoret anvisas.
Vidare framställde sig såsom särdeles otjenlig pensionsrättens olikhet efter de tvänne särskilda pensionsstaterna, eller den väsendtliga åtskilnad, som företer sig emellan dessa pensionsstater, i afseende på grunderna och vilkoren för pensioneringen, och dessa med flera uppräknade omständigheter syntes Rikets Ständer tillräckligt ådagalägga olämpligheten af pensionsväsendets nuvarande inrättning samt behofvet af en annorlunda beskaffad organisation, äfvensom föranleda till den slutsats, att Arméens pensionsväsende icke kunde blifva ändamålsenligt orduadt, med mindre än att hela pensionsväsendet öfverlemnas åt Staten, som sålunda borde öfvertaga Arméens pensionskassa, men deremot ock ensam besörja pensioneringen.
Om derjemte nu befintliga olikhet i grunderna och vilkoren för pensions åtnjutande blefve afhulpen, skulle, enligt Rikets Ständers åsigt, pensioneringen utan tvifvel mera motsvaia sitt ändamål och jemväl i afseende å underhållet blifva för Staten vida mindre betungande, än den nu är och med nuvarande organisation fortfarande måste blifva; och hade, i betraktande häraf, Rikets Ständer, uti ofvanomförmälda underdåniga skrifvelse, anhållit, det Kongl. Maj:t täcktes vidtaga de åtgärder, som funnes lämpliga till förberedande af en sådan reglering af pensionsväsendet för arméen, att hela pensioneringen måtte kunna af Staten öfvertagas, samt till åstadkommande af mera enhet i grunderna och vilkoren för pensioneringen jemte nödig förenkling i förvaltningen.
Direktionen öfver Arméens pensionskassa, häröfver hörd, hade i anledning deraf yttrat, att för en så beskaffad förändring, som med denna Rikets Ständers framställning afsåges, i första rummet erfordrades krigsbefälets hörande i afseende å öfverlåtandet af ponsionsinrättningens fonder; men då direktionen saknade behörighet att i denua hufvudsakliga omständighet något yttrande afgifva, inskränkte sig direktionen till att fästa Kongl. Maj:ts uppmärksamhet å några med frågan sammanhängande och, särdeles hvad beträffade den af Rikets
I sådant afseende förekomme, att, utom Arméens pensionskassa, under direktionens förvaltning befunne sig flera andra, mer och mindre betydliga fonder, hvilka för närvarande drabbades af dels inga, dels högst obetydliga förvaltningskostnader, nemligen: l:o.