Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet anser ej här vara stället att ingå i någon undersökning, huruvida öfverlemnandet af silfver till Banken, sorn var en fri och på egen vilja beroende handling, då bordt igenom, ehuru endast indirecta tvångsmedel befrämjas; men hvad angår sjelfva hufvudfrågan, huruvida förbudet emot nyttjande af större siifverpjeSer bör fortfara, oaktadt hufvudsakliga ändamålet med förordnigens utfärdande nu mera lärer hafva upphört; så får Utskottet härvid förklara, att Utskottet anser ett sådant fortfarande Itö Besv. och Ekoii.
ÉclankandeiU så mycket mindre lämpligt, sorn, enligt de§§ tanka, ett större Förråd af silfver, som tillika innebär en reel förmögenhet, merendels alltid, åtminstone i de lägre Samhällsklasserna, tillkannagifver en omtänksam, sparsamt hushållning, hvarvid de ej böra förmenas dett tillfredsställelse, att, till ett Uppmuntrande efterdöttie offentligen framställa frukten af Sina mödor och sin sparsamhet; och i hän* delse ett större Förråd af silfver skulle ahseS såsom öfverflöd, så Vöre detta det enda öfverflöd som Utskottet önskar matte sprida sig kring ailä Rikets Landsändar* Då Utskottet dessutom, lika med Memorialets Författare, anser sådana Förordningar, hvilka uppenbart och opåtaldt öfvertradas, ledande till förakt både för Lagstiftande och Verkställande Magtens åtgärder, Och således högst skadeliga för Samhället; så finner Utskottet äfven deruti en ökad anledning att tillstyrka, det Riksens Höglofl.
Ständer, hos Kongl. Maj:t anmäla den Underdåniga önskan, att omförmäldte Kongl.
Förbud emot bruk
Och nyttjande af öfverflödigt silfver, måtto till all kraft och verkan opphäfvas.
Ständers egett pröfning vördsamt öfverlettinas.
Stockholn! den 26 Januari 1818.
N:r 2 6.
Ständers Allmänna Éé~ svärs och Ekonomi Utskotts Betänkande ÉeSi). och Ekön* Xjtshé Betänkanäeiit iii 5,z anledning af yrkad rättighet för Städernas Magistrater att få utfärda Resepass BorgareStändet har tili Utskottet remitterat ett af Herr S.
M. T- Cederborg författadt Memorial, deruti hemställes, om icke till förekommande af hinder, tidsspillan och kostnader, som skola tillskyndas aflägse från Landshöfdinge Residencet i Orten boende Personer, derigenom, att de icke hos!
Magistraten i någon Stad, utan å LandsCancelliet kunna erhålla Resepass, de af Herrar Landshöfdingar i vissa Län Utfärdade förbud för Magistraterne, att lemna Pass ät andra, än Stadsboar, borde så mycket hellre upphöra, sorn dylika förbud icke skola vara öfverensstämmande med Kongl, Majts Nådiga Påbud af den 14 Augusti 1812 angående Resandes skyldighet, att förse sig med Pass; i anseende hvartill Herr Cederborg jemväl yrkat, det Magistraterne mitte varda tillåtet, att, likväl med förbindelse af ansvar, i händelse missbruk göras, få utfärda Resepass för i Orten väl kända Personer, antingen da äro boende i Staden eller på Landet; dock att sådan rättighet icke finge sträckås till utfärdande af Pass för Ulländningar, Glasförare, Lumphandlare, och flere dylika. 1 anledning häraf får Utskottet anföra, att ehuru den af Herr Cederborg såsom grund för dess väckta Motion åberopade Kongl, författning icke ovillkorligt inskränker den Städernas Magistrater förut tillhörda rättig - 1x2 Best), och Eliott.
Bctilnkanäeti. het, att utfärda Resepass, anser Utskottet lik» väl den 4 §• uti samma Kongl, Författning i afseende på Magistratens Förpassningsrättighet icke kunna tydas annorlunda, än att en. sådan rättighet sträcker sig till meddelande af Pass åt endast Innevånarne uti de Städer, der Herrar Landshöfdingar residera, emedan, i motsatt fall, en bland hufvudafsigterna med den höga Författningen, nemligen ett noga och vederbörligt handhafvande af Policen inom hvarje Län utaf Herrar Landsböfdingarne, skulle förfelas, och den speciella controllen å de Personer, som för deras Resor uttaga Pass, således blifva för Herrar Lands*, höfdingarne försvårad.
Men som Utskottet nogsamt finnér, att det medförer både tids* spillan och kostnad, då Resepass skola från LandsCanceliierna förskaffas; så får Utskottet till dylika olägenheters afhjelpande föreslå, att så kallade PassContoir, hvilka, med Kongl, Maj:ts Nådiga tillåtelse, redan blifvit uti åtskilliga Län af Herrar Landshöfdingarna inrättade, der vederbörande Landtboer kunna erhålla från LandsCancelliet utfärdade, och af Herrar Landshöfdingarne egenhändigt un* derskrifne Resepass, måtte inrättas uti alla de Län, der sådant icke redan skett, och att desse PassContoir placeras å sådana ställen i Länen, att Passtagare kunna med minsta möjliga kostnad och tidsutdrägt Resepass derstädes erhålla; dock torde dessa Contoir icke få utlemna Pass åt Utländingar, eller till Resor å Utrikes Ort, utan så framt Kona Bisv. ock Ekdjt.
JUtiänhåliden, 113 UUngens Befallningshafvande af locala, eller andra omständigheter föranledd, dertill lemna!
Pass Contoiret serskildt tillstånd.
Hvilket likväl verdsamligen Riksens Höglofl.
Ständers pröfning underställes.
Stockholm den 29 Januari 1818.
N:r 27.
Ständers Allmänna Besvärs- och Ekonomi Utskotts Betänkande i anledning af vackt fråga om befrielse från skyldigheten att afskala bärken ä utsynta Ekar.
Till Utskottet har ifrån Hedervärda BondéStåndet blifvit retnitteradt ett Memorial i detta ämne af Riksdagsmannen Nils Svensson £ Håknarp från Jönköpings Län, deruti RiksdagsFullmägtige Lars Olsson från Calttiare* Anders Christoffersson från Kronobergs* joil jönsson från Malmöhus Län, Olof Månsson och Måns Pehrsson frän Blekinge, Pehl? Bengtsson från Halland, samt Fullmägtige för Jönköpings och Gottlands Län sig förenat* och i hvilkét Memorial yrkas* att, enär det?
Maj:ts och Rikets CommerceCollegii Kungörelser den 2 Maj 1774» oc^ ^ert 5 October 1776 gifne, samt genom Kungörelsen af den 14 Juni 1815 förnyade stadgande, att Bark af Ekar, som utsynas, skall a£ Bihang till RihsSi, Prat, s8*7-i818
N;r 151 i»4 Sesv. och Ekon.
Betinkanden. den, sorn utsyningen erhåller, aftagas och hållas Garfvare tillhanda, medför, enligt Riksdagsmannens tanka, större olägenheter, än nytta, alldenstund Garfvare icke på alla Örter kunna vara i behof af Barken, i hvilket fall den, som verkställt Afbarkningen, haft sitt besvär för intet, hvarför Barken ligger till ingen nytta; så borde ofvahnämnde Kungörelser i hänseende till dessa föreskrifter tipphäfvas, och allt ansvar för försummad afbarkning upphöra; Vid granskningen af denna fråga har tJtsköttet funnit, att afsigten med den Allmänna Författning, söili ovillkorligen föreekrifver Barkens aftagande på utsynte
Ekar* ostridigt äger till sin grund, att Uppmuntra Garfveriernä i Riket, och i synnerhet de så kallade Engelska, vid hvilka, likmätigt Kongl.
Brefvet den 27 April 1774» o°h Kongl. Corn* merceCollegii Kungörelse den 5te derpå följande
Maj ingen annan slags bark än Ekbark får vid beredningen nyttjas; och alldenstund, i händelse Ekbarkningen försummades, brist på denna Artikel vore att befara* hvarigenom en nyttig och loflig näring kunde råka i obestånd, och slutligen i lägervall* så anser Utskottet sig ej kunna tillstyrka bifall till upphäfvande af nii gällande Författningar rörande skyldigheten att afbarka Ekar.
Men då harvid äfvenledes bör komma i betraktande, att Landtmannen erhåller behörig ersättning, ej mindre för barkens eget värde* än för arbetet, vid dess aftagande, och Träns* Bcsv. och Ekan.
Betänkåiiäih.
11$ ^porten till afsättningsorten, hvilken ersätt* ning likväl nu sällan erhålles, i synnerhet vid de från kusterna aflägsna Ekeskogar-, det i mänga fall alldeles ingen afsättning för Barken gifves, och aftagarens moda Således är förspilld; Och enat det låga pris-, hvartill Barken i allmänhet föryttras, härrör af dea inskränkta afsättning, som derå inom Riket 'gifves-, dä, enligt nu gällande författningar* denna Product ej, får exporteras till andrä Orter, der den skulle säljas till ett flerdubbelt pris; alltså får Utskottet hemställa, att utförsel af Ekbark, emot den Tull, sorn Kongl. Maj:t i Näder kan finna för godt att derföre bestämma, jemte fri disposition vid försäljningen deraf, hädanefter må blifva tillåteh.
Utskottet en utväg vara för Skogsägaren beredd, att genom den exporterande Köpmannen eller Skepsredaren för ett på Utrikes Orter så begärlig vara söka detl förmonligare afsättning, Sorn inorta Riket sakrias, och således både Staten genom ckåd Produktion, och Landtrtaånnen, genom belöht möda, kunna vinna förkofran; hvarjemte, då frakten åf så stor Volume nödv ndigt inåstä flerfalldigt öfverstiga dess Värde, Garfveri-Idkaren derigenom ägde säkerhet att erhålla Varan hemma till vida lägre pris, än Utländhingen skulle nödgas erlägga* örn ock sistnämnde pris blefve mer s varande fernot värdet och Prödiictiönsköstnäden, än det nu ällmänt gångbara.
Dock anser Utskottet* att, i händelse den nu föreslagna Exportfrihetert öj ji6 Eesv. och Ekon.
Ectänkanderu skulle bifallas, den författning, att vid Vite aftaga Barken å utsynta Ekar, då bör till kraft och verkan upphöra.
Hvilket allt, ^emte några Ledamöters serskildta Yttranden i ämnet, vördsamt öfverlemnas till Riksens Höglofl.
Ständers egen upplysta profning.
Transumt af Protocollernci, uti Riksens Höglofl.
Ständers Allmänna Besvärs- och Ekonomi- Utskott vid Urtima Riksdam gen i Stockholm den 21 och 26 Januari 1818.
S. D. — —• —• — -— Harvid yttrade sig Herr Malmberg: ”Jag får för min enskilda del ödmjukast till Protocollet anföra, det ]ag, med dubbel åsigt af Svenska Ekeskogarnes trefnad och Lädergarfveriernes behof af Ekebark, ej kan antaga dess exportfrijhet såsom någonsin af gångbarhet, om icke för att befordia vår egen förstöring- jag tror, «itt en fri handel med inhemsk
Bark behöfvande inrättningar skulle fullkomligen föra de Besvärande af Hedervärda BondeStåndet till de fördelar, de sjelfva åsyfta.”
Härmed förenade sig Herrar Hök, Zetterberg och Ebel, den sistnämnde med tillägg: ”attoni författningen om Ekbarkens aftagning upphör, så lärer svårligen finnas Bark, hvarken till Export eller för Garfverierna.” Besv, och Ekon.
B*tänkanä«n. 117 — — — — —!
Herr Hjärne, Herr Prosten Hultin, och Pierr Fredin reserverade sig till Protocollet såsom ej deltagande i det af Utskottet tillstyrkta förra Alternativet, nemi.
Exportfrihet af Ekebark under något slags villkor.
N;r 28.
Betänkande, i anlcd« v ning af väckta frågor, och gjorda förslag
"om ändring och inskränkning i KronoBr efhärninge n".
I^iksdagsfullmägtigen Änders Christoffersson ifrån Kronobergs
Län har uti ett till Hedervfrda RondeStåndet ingifvet Memorial hemställt, om icke, till beredande al någon lindring uti den, vissa Hemman ålagda Kronobrefbäring, och till förekommande af de missbruk, som af KronoBetjente, och andra till KronoBrefbäring berättigade Personer ofta skall begås, den författning skulle böra vidtagas, att alla Bref, emellan KronoBetjeningen inbördes, linge åtfölja de Kungörelser, som i alla fall nog ofta från Kronofogdarna till Kyrkorna afsändas; dock att derifrån borde undantagas MarcheRouter och andra angelägna ärenden, hvilka icke tålde något uppehåll} förmenandes Riksdagsfullmägtiger, att om KronoBetjeningen tillika biel - Besv. oc\
Ut sk., Betänkanåen^ \*e förhuden» ^att icke, utaji vid. angelägna tillfällen, afsända, serskildta Bref nied Kto0°“ Brefbäraren, dessas Brebäringsskyldighet skulle kunna inskränkas till endast 2:ne gångori veckan, hvilket Onus, ändå, nog drygt uppvägde de fa, förmo,ner Brefbäring stiernman, framför andra blifvit tillagde, Riksdagsfullmägtige Jan, Göransson, från, Öland, Per Bengtsson och Börje Börjesson från, Halland, Anders Danielsson från Elfsborgs Län, Gustaf Gustafsson från, Söderman», land och Johan Longberg från Gestrikland^ med flere af Ståndets, Ledamöter hafva, häruti understöd); Anders Christophersson, hvarvid Gustaf Gustafsson, Longberg och Anders, Danielsson gjort de serskildta tillägg, att vissa dagar, en, eller 2ne gångo.r i vqckan, borr. de utsättas, på hvilka Kron oBr efbäi i n gen 'skall inträffa, och att ingen, till sådan Bref-, bäring berättigad Person agde, att annorlunda än på nämnde dagar afskicka Bref med KronoRrefbärare, så vida icke derimellan hastigt, påkommande Kronoskjutsning, eller något dylikt angeläget ärende inträffade, då likväl sådant medelst påskrift å Brefvet borde utmärkas.
Sedan detta ämne blifvit till Utskottet remitteradt, får Utskottet anföra, hurusom, i anledning af flere, vid 1815 års Urtima Riksdag, af åtskilliga Ledamöter inom Hedervärda RondeStåndet öfverklagade olägenheter vid KronoBrefbäringens utgörande, detta Utskott, uti afgifvet Betänkande af den .Bej», och llkoni Utsk.
Betfinhandén. 119 18
Maj nyssnämnde år, tillstyrkt, bland annat, att ingen lill KronoBrefbäring berättigad
Person måtte af en sådan rättighet fa sig begagna vid andra tillfällen eller oftare än då ärendets vigt och angelägenhet sl oundgängeligen fordrade, och tillfälle till Brefs afsändande med Ordinarie eller Allmänna Posten icke gäfves: till hvilken ända noga och ordentliga Förteckningar på Brefvens antal och innehåll, samt tiden då de afgå, borde hällas utaf de Personer, som af Brefbäringen sig betjena: hvarefter sagde
Förteckningar skulle vid hvarje års slut inlemnas till Konungens Befallningshafvande, för att undergå granskning i L.apdsContoiret.
Detta Betänkande har af samtelig^ Respectjve BiksSlånden blifvit bifallet, i anledning hvaraf underdånig skrifvelse till Kongl, Maj:t från Riksens Höglofl, Ständer i ämnet afgått.
Men då Kongl, Majit af orsaker, dem Utskottet ej har sig bekanta, ännu icke lärer hafva fattat dess Nådiga beslut härom, anser Utskottet någor?
annan åtgärd nu icke kunna vidtagas, än att Riksens Höglofl, Ständer i underdånighet ingå till Kongl. Majit med ytterligare underdånig anhållan, att Nådigt afseende måtte hafvas på de i Riksens Ständers förra underdåniga Skrifvelse gjorda framställningar rörande KronoBrefbäringen; hvarvid Riksens Höglofl.
Ständer torde finna för godt, att i Underdånighet tillika anhålla, det Kongl.
Majit täcktes i Nåder förordna, att KronoBrefbäringen icke skall oftare än högst 129 Besv. ock Ekon.
Uak.
Bctankanäcn pne gångar i veckan utgöras, och att det på Kongl. Maj:ts Befallningshafvande måtte iå ankomma, att derföre bestämma dagarna; dock att undantag härifrån måtte få äga rum vid sådana tillfällen, då Durch-Marcher, Kronoskjuösningar eller andra angelägna ärenden påkomma, hvilka icke kunna uppskjutas till de ss den Ordinarie Brefbäringsdagen inträffar.
Hvilket allt likväl vördsamligen öfverlemn&S iill Riksens Högloil.
Ständers ompröfvande* Stockholm den 26 Januari 18.18. N:r zg.
Ständers Allmänna Besvärs* och EkononiiUtskotts betänkande rörande upplifvande af Kongl. Resolutionen på PrestStåndets Besvär, hvarigenom stadgas, att inga sädana Marknader, sorn allenast en dag påstå, må begynnas dagen före eller efter någon SÖn- eller stor Helgedag.
T. ill Utskottets handläggning hafva 2;ne Memorialer i detta ämne blifvit öfverlemnade: 1:0 Ifrån Högvördiga PrestStåndet ett anförande af Herr Prosten Ek, deruti Herr Prosten, med fastad uppmärksamhet derpå, att Söndagen måtte hållas i behörig aktning, samt denna Gudaktighetens och dygdens högtidsdag ej förvandlas till girighetens, egennyttans’och Besv. och Ekon.
Ectänkandtn, 12X sjelfsvåldets, yikar, att en Ekonomisk anstalt, hvilken synbart gynnar Söndagens missbruk och motverkar både Gudomliga och menskliga bud om Sabbatens helgd, nemligen marknaders utsättande att hållas på Måndagen, hädanefter måtte upphöra, och att, då det för en marknad vanligen bestämda Månadsdatum pä en Söndag inträffar, Marknadsdagen, genom vederbörande auctoriteters försorg, må varda åtmindstone till påföljande Tisdagen förflyttad, och i öfrigt vid marknadsdagars bestämmande
Sabbatens okränkta helgd alltid må komma i beräkning, samt i anledning deraf nödig ansedd dagförändring i de årligen utkommande smärre Almanaclioxma till Allmänhetens rättelse uppgifvas.
Härvid har äfven ett yttrande af Biskopen Herr
Doctor Faxe blifvit bifogadt, innehållande, jemte instämmande uti ©fvannämnde påstående, upplysning derom, att Kongl. Mapts Befallningshafvande i Malmöhus
Län vanligen föranstalta genom Kungörelse, alt de marknader, hvilka i Almanachorna äro utsatte att hållas å Måndagar# jie, förflyttas till annan dag i veckan; samt ett andragande af Herr Prosten Lector Fellenius, Somäfven instämmer uti hvad Herr ProstenEk anfört, med serskildt afseende å vissa markna# der i Mora och Leksands Socknar i Dalarne, 2:0 Ifrån Hedervärda BondeStåndet ett Memorial af Riksdagsfullmägtigen Olof Hå# kansson från Elfsborgs Län, hvarmed Riksdagsmannen Sven Svensson från samma Län Sjg förenat, deruti öfverklagas, att stadgan. 122 Btsv. och Ekon.
Bttankanden„ det uti Kongl, Resolutionen på PrestStåndetS Besvär den 12 Januari 1757, att inga sådana marknader, som allenast en dag påstå, må begynnas, hvarken dagen före eller näst efter någon Sön- eller stor Helgedag, synes hafva kommit i glömska, ooh åtmindstone ej i Elfsborgs
Rän skall efterlefvas; af hvilken, anledning yrkas, att omförmälda Nådiga Resolution, såsom grundad på religionens helgd, må bibehållas i verksamhet, och åter till uni derdånig efterrättelse upplifvas.
Utskottet har vid granskningen af dessa Memorial funnit vigten och nödvändigheten deraf, att Sabbaten må hållas i vederbörlig helgd; och då Kongl. Maj:ts ofvannämnda Nådiga Resolution tydligen åsyftar ett sådant ändamål, saint att den stillhet, som nyss föro och under en sådan dag bör bibehållas, må behörigen iakttagas; så, ehuru Utskottet för sin del skulle önska, att äfven sådane marknader, sorn räcka flere dagar, ej finge taga sin början hvarken dagen före eller efter någon.
Sön-J eller stor Helgedag; likväl och da Utskottet äger sig bekant, att flere Marknader af denna beskaffenhet, från uråldriga tider, å^en och samma dag hvarje år blifvit började, hvarigenom sådana landsseder och vanor uppkommit, hvilka ej utan större olägenheter torde kunna rubbas, har Utskottet nu ansettTsig böra inskränka sin åtgärd till det vördsamma tillstyrkande, att Riksens Häglof!, Ständer hos Kongl.
Maut i underdånighet hemställa, det Kongl.
Resolutionen den »t Ecsv. och Ekon.
Betiinkanclcn.
Januari rörande detta ämne måtte å ryo till full kraft och verkan upplifvas, samt att Kongl. Maj:t behagade i Nåder anbefalla vederbörande Auctoritet att iakttaga, det icke pågon marknad, sorn allenast en dag påstår, Uiå i de årliga Almanchorna utsättas, såsom jagande sin början hvarken dagen före eller efter någon Sön- eller stor Helgedag; Hvilket dock till Riksens Höglofl.
Ständers eget godtfinnande vördsamt öfverlemnas, Stockholm den 26 Januari 1818,, N:r 50, P,ksen.t, Högloft.
Ständers Allmänna Besvärs och Ekonomi XJtskotts, Betänkande i anledning af inkomna Memorialer om anstalters vidtagande, till förmon för vissa .Fabriker och Pappers-Brukenx rr.
. J- ill Utskottets handläggning hafva, rörande detta ämne, blifvit remitterade: i;o Ett af Herr Bager ingifva t, och uti Väl-, loij, BorgareStåndet uppläst, Memorial,.innehållande, att, ehuru visse
Fabriksidkare hafva i sednare tide* fått anledning fägna sig deröfver, att manga enskilda personer beslutat alldeles icke förbruka annat än inhemska produeter, och fastän derom på flera ställen tfäffas formliga pfverénskommelser, '-'samt Kongl.
Majit, uti dess Nådiga tal på Rikssa-i 12^ Besv. och Ekon.
Betdnkanden. len den 27 sistlidne November, behagat gifva klädesfabrikanterna
Nådig försäkran, att af dem, under loppet af 3’<ne Ar, uppköpa 300,000 alnar kläde för Armeens behof, har Herr Bager, med anförande deraf, att detta icke torde göra tillfyllest,' hemställt, att de Respective MedStånden måtte inbjudas förena sig ora en underdånig hemställan hos Kongl, Maj:t, att, till Armeens och Sjöstatens beklädnad och armering, endast Inhemska Fabriksoch Manufactur-arbeten måtte få begagnas, äfvensom att vid alla, så Militaira som Civila verk ej bruk måtte göras af annat papper af någon sort, än det som inom Riket tillverkas.
Till Pappersbrukens upphjelpande har Herr Rager dessutom föreslagit, att Riksens Höglofl.
Ständer måtte, i händelse de icke skulle finna skäl, att hos Kongl.
Maj:tiunderdånighet söka utverka förbud mot införsel af Utländskt papper, åtminstone tillstyrka en betydlig förhöjning i tullen å denna artikel, och att premier, för införande af Papperslumpor utifrån, måtte uppgifvas för en tid af \i å 2:ne år, ^eller intill dess bristen på Papperslumpor annorledes kunde afhjelpas.
Gro Herr Grefve C. E. Lewenhaupts hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln upplästa Memorial, deruti, jemte åberopande af den allmänna stagnation, som skall uppkommit vid de Svenska pappersbruken af tillåten pappersinförsel utifrån, hvarigenom en stor del Pappersbruksägare redan upphört och de öf - Bes V. och Ekon, Utsiii Betänhandein jg5 irlge snart mäste upphöra, att drifva sina verk, så framt ej medel vidtages till hämmande af denna införsel, har blifvit anfördt, att erc stor vinst skulle tillfalla Kongl. Maj:t och Kronan, om de inhemska Papperssorterna t stämpelafgift uppskattades efter samma taxa, som nu i Tull erlägges för de Utländska, och införseln af de sistnämnde deremot inskränk* tes till Velin och så kalladt färgadt ritpapper, hvilka sorter ej med fördel i Landet kunna produceras.
Utskottet har tagit i noga betraktande, hvad desse Memorialers författare andragit, Det är ostridigt, att hvarje tillfälle bör be* gagnas, som kan leda till inhemska Fabriker* nas verkliga förkofran; men då, i afseende på hvad Herr Bager föreslagit om förbud mot begagnandet af andra* än inhemska Fabriks* och manufactur-arbeten’till Arméens och Sjöstatens beklädnad och armering, samt af utländskt papper vid Civila och Miiitaira verk, Kongl.
Majit från dess höga ståndpunkt bäst är i tillfälle att skärskåda och bedömma, till hvad grad inhemska Fakrikérne redan hunnit det efterlängtade mål och tillstånd, att de på ett uteslutande sätt hunna och börd begagnas; så synes det böra öfverlemnas till
Dess eget nådiga godtfinnande att ompröfva, huruvida, på det föreslagna sättet, Svenska konstfliten må kunna befordras; och torde i detta afseende en underdånig hemställan så mycket mindre vara nödig, som Kongl. Maj:t, enligt hyad Herr Bager i Memorialet anfort, iz6 Besv, och Ekon.
Betankanäen. nu behagat visa ett förnyadt prof af Dess Nådiga nit för klädesfabrikernas förkofran, och Kongl.
Majit framdeles icke lärer i Dess Landsfaderligä omtanka underlåta, att till ali: manna be ho fvcr begagna inhemska producter, så vidt det med Kongl. Majfts
Höga afsigter och det allmänna bästa i andra angelägna afseenden kan vara förenligt, t Vidkommande dernäst, hvad som i öfrigt blifvit föreslaget, till förmon för Svenska Pappersbruks-till verkningenj så finner Utskottet ganska betänkligt, att, genom tillstyrkande af ett bestämdt förbud mot införseln äf papper utifrån, förhindra den täflan och commerce, som alltid torde böra anses såsom förnämsta villkoret, ej mindre för productionens förädling, än för stadgandet och bibehållandet äf ett jemnt varupris.
I Utskottets tanka torde det åsyftade ändamålet lättare vinnas om, på sätt som Herr Båger föreslagit, genom betydlig förhöjning i tullen å papper, som utifrån införes i importen af denna artikel försvåras.
Äf sådan anledning, och då det blifvit upplyst, att pappersbruken inom
Riket för det närvarande uppgå till ett antal af 70, hvaraf synes böra följa, att den sammanslagna summan af dessa brukens tillverkningar bör vara tillräcklig för landets behof, anser Utskottet sig äga grundade skäl tillstyrka Riksens Högloft.
Ständer, att i underdånighet anhålla, det Kongl: Majit i Nåder täcktes belägga utländskt papi Besv. och Ekon.
Betänkanden. per, som bit införes, ined en lämpligan förhöjd tull afgift.
Hvad slutligen angår det gjorda förslaget ätt genom premier uppmuntra införseln af PappersLumpor utifrån, så har Utskottet icke anledning alt derå tillstyrka bifall, då det tvärtom vore mera ledande till ändamålet, att genom någon belöning vända Allmänna uppmärksamheten på nödvändigheten och nyttan, att med isorgfällighet samla lumpor inom landet, der denna vara troligen ej skulle saknas, om hon tillbörligen til 1- varatoges och vårdades:
Detta allt varder Riksens Högloft.
Stän^ ders upplysta pröfning vördsamligen understäldt.
Stockholm den 4 Februari 1818.
N:r 51. jRiksens