Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lag-Utskottet, som fått denna motion till sig hänskjuttn, har, i anseende till det ifrågasatta ämnets oeconomiska beskaffenhet, funnit sig böra det samina gemensamt med Allmänna Besvärs- och Oeconoinie-Utskottet till pröfning företaga , på hvilken grund det ock i dessa sammansätta Utskott i sådant ändamål förekommit.
Vid öfvervägande af hvad i förrberörde rriåtto blifvit andraget, hafva Utskotten väl ingen, att högstberorde Nådiga Författning angående Enskiften kan i åtskilliga omständigheter fordra jemkningar och' rättelser; reen som tillika hos Utskogen i betraktande kommit, att Riksens Höglofl.
Ständer redan, enligt hvad jemväl Riksdags-Beslutet af den 2 Maj 1810 innehåller, hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit om Nådig anstalt till öfverseende af de så väl för Storskiften sorn Enskiften i allmänhet gällande Författningar, på det de samma må i de delar deraf, sorn för vissa orter erfordras, rättas pch förbättras , och Utskotten tillika erfarit att detta arbete förehafves af en dertill af Kongl. Majit i Nåder förordnad Commitée, som i berörde ändamål äfven från Konungens Befallningshafvande infordrat nödiga upplysningar i äm - 75&
Den 7 Juli. ämnet; alltså hafva Utskotten funnit sig icke böra vid ett sådant förhållande vidtaga någon vidsträcktare åtgärd i frågan, än att tillstyrka, det Riksens Höglofl.
Ständer må hos Kongl. Majit anmäla underdånig önskan; det Kongl. Majit i Nåder täckes låta föranstalta , att nyssberörde arbete må, så skyndsamt möjligt är, varda fullbordadt, och derefter till Nådig pröfning af Kongl.
Maj:t företagas.
Ridd. och Adelns Ledamöters vägnar »Ji.
Strömfelt. A.
På Högv. Presf-Ståndets Ledamöters vägnar Jo/i.
Olof Wallin. J. Ek.
På Vällofl. Borgare-Ståndéts
Ledamöters vägnar jE, G. Holm.
På Hederv. Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar Petter Jernström° Jöran Jönsson. A. J, tVahlstjerna.
Den *] Juft. 797 , , Uppläst- hos'Héglofl.
Prest-St-åndet den 7 Vallofl. Borgare-Ståndet den 10 Hedetv.
Ständers Stats - Utskotts Utlåtande, i anledning af gjorda afimårkningar vid dess Betänkande öfver HeW Lagmannen Grefve Gyllenborgs motion, om ersättning för Inqvartering m. m.
Uti afgifvet yttrande under den 31 slstl.
Gyllenborgs Memorial, har Stats - Utskottet förklarat sig icke kunna tillstyrka, att, på sätt Herr Grefven och Lagmannen föreslagit, till den ersättning , utom hvad Kronan består, vid tågande Troppars inqvartering, eller 8 sk. för hvarje med 2:ne inål om dagen förplägad man, kunde böra tillkomma Inqvarterings-gifvare, må anslås medel pä
Stat utöfver det redan varande belopp till durch-marche-kostnader, samt i öfrigt ansett Utskottet ej kunna till åtgärd upptaga hvad Herr Grefven framställt emot så kallade Provins-mötens hållande eller sammankomster af Länens Innevånare till beredande af penninge-bidrag för allmänna behof; men hvilket ärende, i anledning af gjorda anmärkningar hos Höglofl.
Bidderskapet och Adeln, Vällofl.
BorgareStåndet och Hedervärda Bonde-Ståndet, blifvit till Utskottets ytterligare handläggning åter-reanitteradt.
Ue 79» Dm <j Juli.
Ridderskapet och Adelil gjorda anmärkningar, åsyfta egentligen att sä tiTTräckliga medel mätte anslås och vaTa att tillgå för betalningen af tagande Troppars underhåll, att de hemmansnägare, sorn få vidkännas deras förplägning under marcher, derföre erhålla en efter tiden och ortens gångbara pris lämpad ersättning af Staten , och ej genom öfverenskommelse! och tillskott af de aflägse från allmänna vägarne boende hemmans-innehafvarne; äfvensom att tillika stadgas måtte, öm och i hvad måh ersättning bör meddelas, då det manskap, för hvilket maf varit betingad , antingen alldeles Uteblifvit, eller till fullt antal ej ankommit;, hvarigenom de Inqvarteringsskyldige blifvit genom förgäfves gjorda kostnader i ett större lidande försatte; och att i öfrigt Utskottet, i sammanhang med dessa frågor, borde yttra sig orri afskaffandet af Provins - möten; uti hvilka erinringar det som hos Vällofl. Borgare- samt Hedervärda Bonde Ståndet anmärkningsvis bilfvit andraget äfven i mer och mindre mari instämmer.
Stats Utskottet anser sig , vid besvarandet häraf, väl böra, i likstämmighet med dess förra yttrande, medgifva, att de Inqvarteringsskyldige måga komma i åtnjutande af verklig och full ersättning för hvad de till handa hålla tågande Troppar, samt att så vidt den i Kongl. Kungörelsen af den g
Mars 1813 bestämda betalning af 8 sk. för hvarje man, som erhåller 2tne mål om dagen, icke godtgör ett sådant underhåll, betalningen derföre bör ökas ; och Stats-Utskot tet - Den 7 Juli. tet finner äfven , att denna ersättning lämpligast kan utgå af allmänna medel, samt all öfverenskommelse hemmansägarne imellan om utgörande af fyllnaden i sådan ersättning upphöra; men Stats-Utskottet kan, uppå förut anförda skäl, icke föreslå eller tillstyrka något särskildt eller förhöjdt anslag härtill ä Stat, utöfver de till durch-marche-kostnader förut uppförde 30,000
R:dr, hvilka, i fredstid synas tillräckliga; hvaremot kostnaden härvid, då krig infaller, bör utgå af Krigs fonden.
Ett anslag utöfver behofvet, som kunde lemna besparing under fredstid, ökade onödigtvis de allmänna bördorna och skulle tilläfventyrs dock finnas otillräckligt när krig infölle.
Den åtgärd anser Stats-Utskottet likväl, med föranledande af de gjorda anmärkningarna, sig böra föreslå, att Riksens Höglofl, Ständer i underdånighet hos Kongl. Majit yttra den önskan, att Författning i Nåder vidtages, hvarigenom Inqvarterings-gifvarne varda fullt ersatte för det underhåll de lemna, samt att betalningen måtte dem tillfalla efter ett visst, vid Markegängssättningen bestämmande pris; i följd hvaraf uti Markegångs-Taxorna skulle utsättas hvad för en mans förplägning med ett eller aine mål om dagen, saint dessutom äfven för en ration, kommer att betalas, såsom ock, att Kongl. Majit täcktes låta vederbörande till godo njuta denna ersättning af Stats-medlen i fredstid , och under krig af den fond, som för kostnaderna dertill må vara att tillgå; hvarförutan Kongl. Majit torde behaga, vid förekommande tillfällen, ef ■ tet 8 oo
Den 7 Juli. ter vederböramles hörande förordna, hvad skälig ersättning, som, i det fall Troppar ej skulle ankomma, för hvilka inqvartering och underhalls anskaffning blifver påbuden , må böra hemmansagarne tilldelas.
Men i öfrigt beträffande frågan om Pro» vindelia sammankomsters afskaffande i allmän* het, kan Utskottet , enär detta, är ett till dess handläggning icke hörande ämne, dermed icke taga någon vidare befattning; hvilket dock vördsamt hemställes Riksens Höglofl.
Ständers be* pröfvande.
Riddersk. och Ad. X.edamöters vägnar Carl de Geer.
BorgareStåndets ledamöters vägnar Carl Fr.
På Högv. Prest-Ståridets Ledamöters vägnar Gustaf Murray.
BondeStåndets Jjedapaötexs vägnar Jon Jonsson, Q. Tunelius.
Ridd. och Ari. den 7 Juli.
Prest-Ståndet den 7 Vallöf], Borgare-Ståndet den 10 Hederv.
Ridderskapet och Adeln har till Xag-Utskott lemitterat de särskildta Memorial, hvil - Den 7 Juli» Sos hvilka af Herr landshöfdingen B. W. Fock och Herr Friherre C. L.
Staél von Hollstein, blifvit ingifne, uti. hvilka den förre föreslår en så beskaffad Lagförändring , hvarigenom för skogs-åverkan och väld å trädplanteringar utstakas enahanda straff, som för tjufnad, eller att åtmindstone de derå nu stadgade böter må förhöjas samt förbrytaren åläggas uppenbar Kyrkoplikt, enär skadan öfverstiger tre R:dr 16 skill, värde , samt Herr Friherre Staél von Hollstein åter yrkar, att den, som beträdes med åverkan å annors skog, bör, om han till krigstjenst funnes duglig, vara dertill förfallen, men i annat fall, och om en sådan person i afseende på ålder eller andra hinder icke kan till nämnde tjenst användas, blifva dömd till arbete å Fästning eller vid allmänt arbetsställe uti ett halft
Ers t id i Hvad beträffar den del af förstberörde motion, som angår förhöjdt ansvar för åverkan af trädplanteringar, har Utskottet redan denna dag, genom särskildt betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts i detta ämne til Riksens Höglofl.
Vid öfvervägande åter af den föreslagna ändring uti bestraffningen för annan skogs åverkan, hafva väl Utskottets Ledamöter deruti ge5. te Bandet, Itu.
10st. meni 802 Dea 7 Juli.
xnensamt instämt, att hvarken, på de skäl uti förenämnde Betänkande äro andragne , en sådasi förbrytelse bör hänföras till art eller likhet med stöld, och att ej eller en sådan följd för åverkan kan vara lämplig, sorn den Herr Friherre Stael von Hollstein yrkat; men som, i afseende å frågan, huruvida för närvarande något strängare ansvar å berörde tillgrepp borde föreslås , Utskottets Ledamöter funnits sig imellan så skiljaktige , att votering ansetts nödig, har, vid anställande deraf, två Stånd stadnat emot två; hvarföre Utskottet nu får såsom alternativer framställa de yttrade olika meningar:
Det första Alternativet
Det mindre värde skogen i förra tider kunde anses äga, då tillgång derå till alla behof för Rikets invånare nästan allmänt icke saknades, torde böra betraktas såsom egentliga skälet, hvarföre, uti vår nu gällande
Dag, lindrigare påföljder blifvit stadgade för,olofligt tillgrepp deraf, och den samfällighet, hvaruti de flesta skogstrakter då befunnos, lärer ock i märklig inan föranledt åsigterna vid denna Lagstiftning.
Då nu mera dels i de flesta delar af Riket samfällighet i skog upphört , och så väl delägarne inom samma by genom storskifte fått sina lotter deruti afskilde, söm ock ägare af ensaka hemman erhållit de dertill hörande skogsområden utbrutne, dels brist på erforderliga byggnads-ämnen samt tillgång af stängningsvirke och vedbrand för många hemmans-innehafvare uppstått, har skogen fått ett betydligen, ökad t
Dm 7 JuU. ökadt varde och* utgör nu en dyrbar del af ett hemmans tillhörigheti
All åverkan derå är såtedés ett ingrepp utt äganderätten, söm oftast kan för Skogsägaren medföra ett kännbar afsaknad och skada, och kart synas böra af Lagen njuta lika kraftigt skydd, till bevarande af berörde rätts helgd, sa väl i denna del, sorn i allt öfrigt.
J?ä sådan grund har Väl ock, genom 1805 års Skogs - Ordning , ånsvaret för åverkan blifvit.
Utöfver hvad Lagen stadgar, förhöjd t; men erfarenheten vittnar dock, att detta förordnande icke varit nog mägtigt, att afhålla dessa tillgrepp; oell den ännu hos allmänheten, nog allmänt rådande opinion örn det mindre vanhederliga i geiningert, bidrager jemväl
Väsendtligen till de ofta försporda förorättanden af denna ärt.
Utskottet inser häraf nödvändigheten äf skärpning uti straffet för berörde förbrytelser, och ehuru Utskottet dervid funnit, att vid den under utarbetning Varande nya Brottmåls-Lag lägligaste tillfälle bör blifva ätt bestämma detta ansvar, som å dessa förolämpanden bör följa, heldst sådant då kan ske med ett nödigt samband af allt hvad nämnde Lagstiftning bör behandla, finnér dock LTtskottet, äf den mer och mer till tagande angelägenhet, att skogen noga vårdas och att ägarne deraf må fredas från obehöriga tillgrepp, sig ägä anledning föreslå den förändring uti 10 Cap.
Byggningä-.Balken samt 63, 63 och 65 §. §. i förenämnde Skogs-Ördning, att, med bibehållande af de böter, som i Morn. uti 6a och 63 §. §. i samma Förordning utsattes - 804 Den 7 Julii (er för åverkan af bärande träd , mast- och storverks-träd , de uti 3 Mom. 62 §. för annan åverkan å Kronans Parker, Gehäg och Djurgårdar stadgade böter, fördubblas, samt de uti 2 Mom. 63 §. för annan åverkan å allmänning eller enskiltas ägor fyrdubblas, med bibehållande af de stadganden, som 62 och 63 §. §. i öfrigt innehålla, samt uti 65 §• att åverkan andra gången skall ligga i tveböte, och att den som tredje gången elier oftare dermed sig förbryter, bör, jemte erläggande af sistnämnde böter, sitta i stock en Söndag, under Gud stjen sten, med qvist eller qvistar i handen af det eller de åverkade trädslagen.
Härigenom, i förening med den rättighet Domaren, enligt 5 §. förberörde 10 Cap. af Byggninga-Balken äger, att, då åverkan oftare sker, utstaka särskildta vitén, tror Utskottet, att skogsägaren skall erhålla behörigt skydd för åverkan och Allmänhetens uppmärksamhet derå fästas, att dessa ingrepp i äganderätten äro lika vanhederliga, som andra försök till afhändande af annor» tillhörighet.
Det andra Jlhernativet.
Ostridigt har en längre tid fortsatt misshushållning med Skogarna , i förening med deras större tillitande , genom odlingar, lremmansklyfningar och andra omständigheter, förorsakat, att, i många delar af Riket hemmans - åboerne nu ofta på egna ägor sakna tillgång af deras skogsförnödenheter, och andre åter icke hafva mera, än de till oundgängeligt husbehof erfordra.
Af detta förhållande anser väl Utskottet det Den 7 Juli.
Sos det vara en följd, att dä å ena sidan skogen för närvarande äger ett vida större värde än förut, och å den ändra sidan ater bristen på denna nödvändighets-artikel vid Landtbruket kan föranleda till frestelse af olagligt tillgrepp , kraftigare anstalter, än som förut kunnat erfordras, torde blifva nödiga för att skydda skogsägaren från nyssnämnde företag, genom hvilka egendoms säkerheten störes.
Men som likväl härvid i betraktande kommit, ej mindre att ansvaret för skogsåverkan icke längesedan, genom den år 1805 utfärdade Skogs-Ordning, blifvit förhöjdt, än äfven att för hvarje ägare af skog den rättighet är i 10 Cap. 5 §.
Byggninga - Lälken förvarad, att, vid oftare inträffad åverkan , få den samma genom särskildt utstakadt vite fredad ; alltså och enär dertill lägges att en af Kongl. Maj:t i Nåder förordnad Committé har sig uppdraget att utarbeta förslag till en ny och förbättrad Civiloch Brottmåls-Lag, samt, vid författandet af denna sistnämnda, straffbestämmelserna så väl å i fråga Varande som öfriga brott kunna med sådan noggrannhet i ett sammanhang prof vas och stadgas, som är oumgänglig för bibehållandet af erforderlig enhet i Lagstiftningen, finnér Utskottet betänkligt att nu i förväg tillstyrka någon förändring uti de redan i ämnet gifna stadganden, utan tror Utskottet , att de samma , behörigen handhafde, böra tills vidare anses tillräckliga att afhålla de företag, genom hvilka skogsägaren kan blifva x lidande försatt.j
Detta, jemte en Ledamots särskildta yttran» de, som i bifogade ProtocoUs-Utdrag innefattas, varder 8o6 Den f Juli, varder Riksens Höglofl- Ständers ompröfvande Vördsamt undgrstäidt.
Stockholm, den 37 Juni 3.815, Ra Höglofl, Riddersk.
Ra Högv.
Prest-Ståndet» peli Ad. Ledamöter?
■ Ledamöters vägnar vägnar 11. F. Strömfelt, Joh, Olof Wallin, Rå Vällofl.
Borgare-
Bonde-, Ståndets Ledamöter?
Ståndets Ledamöters vägnar vägnar jE. G, Holms Petter Jernström, A* J- Wählstjerna.
Utdrag af Protocollet, hullet uti Håglöf.
Lag Utskottet vid Urtima Riksdagen i Stockholm den <27 Juni 1815.
Herr Landshöfdingen B. W. Focks och Herr Friherre C, L, Stael von Hollstein? af Höglofl.
Bidderskapet och Adeln hitremitterade Memorial, angående skärpning i straffet för skogsåverkan m. m,s föredrogos nu åter; då, vid häröfver anställd' omröstning, Ledamöterne af Hedervärda Bonde Ståndet och Vällofl.
BorgareStåndet instämde i den mening, som innefatta?
Uti andra Alternativet af Utskottets denna dag afgifna Betänkande i ämnet, hvaremot det första Alternativet bifölls af samtliga Högvördiga RrestStåndets Ledamöter tillika med Herr Grefven och Den 7 Juli. och Ordföranden samt Herr lagmannen Mannersta m.
Herr Lagmannen Friherre Lejonhufvud, åberopade det af honom , såsom Ledamot i LagUtskottet vid 181? års Riksdag, uti då förehafd lika beskaffad fråga, afgifna yttrande , hvilket derföre skulle afskrifvas och åtfölja Betänkandet till Riksens Höglofl.
Ex Protocoll® A. J. Wahlstjerna.
Under sednare tider, då mindskningen på skog, genom ökad consumtion och synbar misshushållning, närmar sig till en befarad allmännare brist, har det blifvit naturligt , att olofliga tillgrepp på de ställen, der skog ännu finnes, skulle ökas i samma mån, som behofver uppkommit och vanan stadgat åverkaren i begreppet, att dess företag, understödt af ett på svårigheten att upptäckas grundadt hopp, vöre, om icke billigt, åtmindstone ett af dem, som mest borde ursägtas , så att det också ofta anses bättre, att lömskt hämta skogsförnödenheter på andras ägor, än att genom tillåtna utvägar dertill söka rättigheten.
Och jag finner derföre, att hämmandet af en sådan osed är högst nödigt, till bevarande af den säkerhet, som hvar och e» bor påräkna i afseende på tillhörigheter utås undantag.
Att denna säkerhet uti ägande rätten kränkes genom åverkan, är lika ostridigt, som att tillgrepp - 8o8 lien 7 Juli. grepp af alla slag borde, efter en rigtig princip, på samma sätt bedömas, samt följakteligen obehöriga tillgrepp af skog eller gärdsle med mera stämplas efter 40 Cap. Missgern. jSälken såsom stöld , när det åverkade utgjorde 10 Daler Silfvermynts värde; men den lägre folk-klassen bedömmer förhållandet helt olika, och ingen skymf eller ovilja är, som jag nyss anfört, inom den ännu förenad med åverkansbrottet.
Jag äger af denna anledning en kanske billig fruktan, att en Dag, som ifrån denna vid åverkan fästads lindriga tankan på en gång hastigt åsyftade rättelse i en sådan opinion och förvandlade åverkningar från oeconomisk förbrytelse till tjufnad, skulle helt och hållet förfela sitt ändamål samt i stället medföra den vida skadligare påföljd att missbruket icke hämmades samt att bland Allmogen en icke obetydlig del blefve, såsom åverkare, lagbundne tjufvar, hvarigenom den offentliga vanära , sorn ännu är fästad vid begreppet att stjäla, om icke försvunne, åtmindstone betydligen försvagades, efter som den öfvertygelsen omöjligt kunde så hastigt vinna allmänhet, att åverkan agde eller medförde någon brottslig egenskap , samt att således en i parallel dermed ställd last icke mera vore vanhedrande.
Jag tror således att tiden ännu icke är inne , då en sådan förändring i Dagarna bör vidtagas eller den rådande tankan genom deras stränghet rättas, men är deremot af den öfvertygelse , att begreppet och opinionen icke genast bör eller' kan få en sådan rigtning, utan mäste småningom, mén icke genom blotta föreskrifter hänföras - Den 7 Juli. tas till kännedom af sjelfva principens rigtighet och dess billiga verkningar derigenom, att bestraffningen för åverkan närmas till likhet med den för stöld, på hvilket sätt framdeles en ful1- kofnlig öfverensstämmelse kan föreskrifvas, som dä skall medföra den önskade verkan att förbrytelser ingenstädes firma skydd eller försvarare.
Härtill tror jag likväl, att en bestämd förhöjning af nu fastställda böter icke blir tillräcklig eller adequat, då hvarje bestraffning af detta slag bör vara lämpad efter värdet af den egendom, som tillgripes , hvilken grundsats alldeles vöre förfelad orri åverkaren belädes med lika plikt da han till exempel tillgripit eller fällt ett timmerträd , som inom skogrik ort äger kanske fjerdedelen lägre värde än på en annan der tillgången är mindre, utan får jag i stället föreslå, såsom i min tanka både ledande till denna nyssomnämrule förberedelse och äfven bidragande att till en del förekomma skogs-åverkningarj att den sohl å Allmänning eller andras enskilta ägor fäller eller bortför timmer-skog, eller hvad dylikt som lieldst, bör, utom fullt skadestånd, böta på lika sätt som vid första gången stöld, tredubbla värdet af det som är åverkadt, hvilket ansvar skulle fördubblas då sådant sker å Kronans Parker, Gehäg eller Djurgårdar; äfvensom åverkan från Allmänning borde medföra förlusten at derå begagna utsyning för året, i fall rättigheten dertill, i annat fall, varit öppen ; och torde kanske en dylik förbrytelse tredje gången böra särskildt medföra det offentliga skymfandet, att brottslingen borde en Söndag, vid •! kyrko - 81» JD en 7 Juli. kyrkodörren stående , hålla i handen en qvist af det åverkade slaget; dessutom skulle , efter min öfvertygelse , skogs åverkningar betydligen förekom mas , om den svårighet i bevisningen , som nu skyddar brottslingen, kunde på något satt blifva lättad; ty den sanningen tål ingen motsägelse, att Åklagaren, då. icke Svarandens egen bekännelse tillkommer, sällan till mera än hälften lyckas i sin bevisning, så att antingen befrielse mäste lemnäs, eller också en alltid motbjudande värjemåls ed , hvars följder äro oberäkneliga, blifva ålagd; och jag tror, att en sådan svårighet skulle bäst afhjelpas, om i:o Visitationer efter bortfördt skogsfång blefvo tillåtna på samma sätt och med lika ansvarighet, som i afseende på spaningar efter tjufgods finnes stadgadt; och a:o att då Svaranden blifvit genom bindande liknelser eller halfva skäl besvärad, värjemåls-ed icke måtte äga rum, utan i stället Måls-äganden, hvars redlighet torde vara mera tillförlitlig, få rättighet att fylla bevisningen med sin ed, så framt icke
Svaranden ville eller kunde visa laglig åtkomst till den ved eller dylikt, hvarom fråga vore, I afseende på förslaget, att den särskildta Vitesbot, som Domaren äger ålägga, måtte tillfalla Måls-äganden, är min öfvertygelse olika, och jag tror det vara stridande emot begreppet om rättvisa och billighet, att Dagbrott kunde medföra verklig vinst på någon sida samt således af en egennyttig
Jordägare med välbehag.anses och om möjligt jemväl understödjas ; ty, åtkomst till Vitqs boten kunde icke på annat sätt bedöm» Den '7 Juli. bedömmas, då Måls-aganden, genom skadestånd, sin tredjedel i böterna och särskildt Rättegångskostnad, vore fullt ersatt för sitt lidande och således icke bör påräkna någon ytterligare förmån, utan får jag i stället tillstyrka, att hädanefter inga vites-förbud för skogs åverkningar, såsom till sin grund oTigtiga,och jemväl nu mera öfverilödiga, om böterna på det föreslagna sättet höjas , måtte utfärdas , samt de hittills gällande , genom en Kongl.
Författning blifva upphäfna; men deremot tillstyrker jag bifall deraf, att Kronans Ombud må , likväl med förbehåll af Måls-ägarens bättre rätt, äfven åtala och utföra åverkans brott å enskilt mans ägor, I alla de fall, der Lagen eller Kongl.
Förordningen om Skogarne i Riket utsätter åverkans bot, bör tillämpning äga rum af den bestraffning som jag ödmjukast föreslagit , heldst Xjagstiftaren bör lika betrakta behofvet att med stadgandet åsyfta en nödig skogshushållning som ock äganderättens helgd. A. Leyonhujvud, Uppläst hos Häglof!. Ridd, och Ad, den 7 Juli.
Prest-Ständet den 7 Vallöf].
Borgare-Ståndet deri 10 _ Hedorv, Bonde-Ståndet den 7 , Vördsamt
Enär det af Eag-Utskottet den g nästlidne
Maj afgifna vördsamma Betänkande , rörande åtskilliga föreslagna ändringar uti nu gällando Concours författningar, hos Höglofl. Ridd. och Adeln, Vällofj.
Borgare-Ståndet och Hedervärda - l
Dtn 7 Juli, ela Bonde-Ståndet till profning förevarit, hafva flera anmärkningar dervid blifvit gjorda, som föranleda att berörde Betänkande är vordet till Utskottet återremitteradt, i följe hvaraf det nu åligger Utskottet att öfver nämnde anmärkningar aflemna utlåtande.
Dervid har Utskottet ansett sig först böra fästa uppmärksamhet vid den af Herr Friherre Mannerheim gjorda hemställan, om icke uu, då en Comité är förordnad till Ungarnas öfverseende, och der fråga om förändring af
Domstols-inrättningen blifvit väckt, hvarmed förändringar i Rättegången nödvändigt måste följa, det vqre nyttigare att låta hela förrberörde ämne hvila till dess Comitéens arbete är färdigt, heldst andra principer då torde finnäs påkalla annan behandling. X afseende härå tror Utskottet sig bora näm* na,-att ehuruväl , vid frågans förehafvande, det icke undfallit Utskottet, att onekligen en mera ali» män förbättring och förändring af Concours-författningarne kunde vara nödig , än den Utskottet, som för sitt yttrande funnit sig begränsad af hvad till dess åtgärdar vordet hänskjutit, blefve i tillfälle attjjföreslå, äfvensom att denna förbättring, med större omfattning och noggranhet, skall kunna verkställas vid den af Dag-Comitéen förehafvande omarbetning af omförmälta Författningar , har dock
Utskottet ansett sig så mycket mindre böra underlåta att ingå uti förslag till de i fråga satte partiella förändringar, sorn, öli längre tid ännu återstår innan Comitéens arbete kan hinna fullbordas och, efter föregångs - Dm 7 Juli. gen granskning) antagas, nödvändigheten synes fordra, att emedlertid vidtaga sädana anstalter, hvarigenom de af erfarenheten bestyrkta brister uti besagde författningar kunna förekornmas, Då Utskottet derefter i betraktande tagit den af Herr von Schantz gjorda erinran, att Utskottets gjorda förslag ej mindre till ändring af andra dölen utaf I Morn. 9 §. i 1798 års Concours-Stadga, än äfven att Kongl.