Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Värdet af denna export, efter de priser, som år 1860 voro allmännast gångbara, kan beräknas, som följer: 22,712 tolfter plankor, å 12 R:dr R:dr R:mt 272,544: — 177,308 tolfter bräder, å 5 R:dr » » 886,540: — 48,024 stycken balkar, sparrar m. m., ä 2 R:dr » » 96,048: — Calmar län.
Skogsproduktion. 21 315,940 stycken stäf
— Af enahanda export för åren 1851 — 1855 uppgick, enligt förra femårsberättelsen, det årliga medelvärdet till nära nog samma belopp, eller 900,384 R:dr Banko.
Uti här ofvan uppgifne export har ej blifvit inberäknad den icke obetydliga skeppningen till utländska hamnar af läkten, årämnen, bandstakar, telegrafstolpar, bark tri. m.
Dertill kommer, att en mängd trädvaror, hufvudsakligen af tunna bräder och ved, årligen skeppas till Skåne och andra hamnar inom riket.
Med afseende å dessa omständigheter torde värdet af trädvaruskeppningen från detta län kunna utan öfverdrift ökas med minst 200,000 R:dr årligen; men denna tillökning motväges i någon mån deraf, att en del af de skeppade trädvarorna hemtats från skogar i angränsande delar af Kronobergs län. 1 det föregående har jag fästat mig uteslutande vid barrskogen, hvars produkter utgöra de hufvudsakliga föremålen för länets ansenliga trädvaru-export.
Men detta län äger lyckligtvis äfven en i allmänhet rik tillgång på löfskog, sorn dock vanligen användes endast för eget behof af bränsle, slöjdvirke och, hvad eken angår, jemväl till skepps- och husbyggnad.
Ekskogen börjar dock blifva temligen uthuggen.
Den sparsamma tillgången och det höga priset på ektimmer hafva derföre vållat, att man i senare tider oftare än förr begagnar furu till skeppsvirke och vid husbyggnad på sin höjd använder ek till syll och stolpar.
Bok förekommer endast i Södra Möre och i en liten trakt af Handbörds härad.
Björken är länets allmännaste och mest begagnade löfträd.
Det lemnar näfver till hvarjehanda behof, löf till fårkreaturen, godt. bränsle samt virke till redskap och bohag.
Alen, som äfven är mycket allmän, användes hufvudsakligen till ved, äfvensom till mindre broar, brunnskar och andra för väta blottställda byggnader.
Asp har på senare tiden börjat vinna efterfrågan och afsättning vid tändsticksfabrikerne.
Alm, ask, lind, lönn, rönn och oxel förekomma icke i någon stor mängd och sällan annorstädes än i närheten af bostäderne.
Hassel är ett allmänt trädslag, men är, såsom buskartad, föga användbar.
Då den vanligen växer i god jord, så börjar den mer och mer utrotas i och för odling.
Bilagde tabellariska uppgift
N:o 4 upptager summariska förhållandet med länets under allmän för- Tab. N:o vältning eller inseende ställda skogar.
Till denna uppgift, meddelad af öfverjägmästaren i länet, hörer följande: Tab. Litt.
F. Exporterade skogsprodukter.
Balkar, sparrar och spiror.
Ek- och Bokstaf. Lathwood.
Annan ved.
Tjära och beck.
Famnar.
År 1856 .. 1857 » 1858 » 1859 » 1860 23,544 24,676 13,969 24,557 26,815 207,328 199,806 112,824 171,421 195,159 84,703 51,336 41,447 24,143 38,492 282,065 159,470 266,631 468,592 402,943 641 655 1,175 1,210 716 108,037 121,049 27,570 56,080 37,002 335 596 658 964 2,241 1,190 1,067 689 702 638 1,238 719 571 829 1,966 79 96 146 41 Summa Medeltal 113,561 22,712 886,538 177,308 240,121 48,024 1,579,701 315,940 4,397 879 319,738 69,947 4,794 959 4,286 857 5,323 1,065 362 72 22 Calmar län.
Öfverjägmästarens berättelse.
»Berättelse om skogshushållningen i Calmar län, omfattande åren 1856—1860.
Kronoparken Böda på Oland har under dessa år varit väl fredad för oloflig åverkan, hvilket förhållande medfört många goda följder; demoraliserande åverkansmål med åtföljande edgångar och fängelsestraff hafva försvunnit med åverkningarne; folkets välstånd har på samma sätt märkbart förbättrats, derigenom att håg och omtanke blifvit vända till jordbruket, sedan skogsåverkan icke mera utgör målet för deras sträfvande.
Kronoparkens skog har i fred fått tillväxa, hvarigenom en årlig kubik massa af 66,666 kubikfot (hvilket utgjorde minsta belopp, som före 1856 årligen åverkades) blifvit bevarad, eller för alla fem åren 333,633 kubikfot, som i värde efter endast 6 öre kubikfot gör en summa af 19,999 R:dr 80 öre; åt de för kronoparkens framtid så vigtiga kultur-arbetena har äfven till följd häraf kunnat egnas mera omsorg.
Genom sådd oell plantering har återväxt blifvit befordrad å omkring 1,400 qvadratref af förut skoglös mark i kronoparken.
Genom anläggning af plantskolor har uppdragits rik tillgång på plantor för utflyttning.
För virkets afsättning har den ifrågavarande tidrymden deremot varit ogynnsam genom nedtryckta priser.
I anledning häraf och då kronoparkens skog i allmänhet icke är äldre, än att densamma tillväxer, samt det ej kan vara förenligt med god hushållning att nedhugga och afyttra sådan skog till underpris, så har — i afvaktan på gynnsammare tider — afverkningen under de fyra sista åren så mycket minskats, att 9 stycken årshyggen blifvit inbesparade på kronoparkens trenne block.
För att bilda skickliga Underjägare och Plantörer har å kronoparken blifvit anlagd en skogsskola, som öppnades den 1 Oktober 1860.
Häradsallmänningarne, hvaraf Handbörds härads är nästan skoglös och Norra Möre härads beväxt med ungskog, hafva blifvit fredlysta tills vidare.
Rågångsreglering och hägnadsdelning är under tiden förrättad å båda allrnänningarne.
En bevakare har blifvit antagen för hvardera och en revierförvaltare för båda, hvarigenom ägofriden är fullkomligt återställd.
Kostnadsförslag för erforderlige kulturer å dessa allmänningar äro uppgjorda, hvaraf det ena ännu ligger under granskning.
Af länets boställsskogar hafva 17,024 qvadratref blifvit till trakthuggning indelade.
Mullbär spiauter ing finnes en, vid Borgholm, som tillhör Silkesodlings-Sällskapet i riket.
Den innehåller för närvarande 2.100 buskar, deraf 600 äro nyplanterade.
Denna mullbärsplantering anses under gynnsamma år redan kunna lemna löf till föda för 200,000 maskar.
I så kallade Borgehage, äfven å Öland, är en mindre mullbärsplantering anlagd, som äger 200 plantor.
Enskilda skogsägare synas för hvarje år allt mera inse behofvet af en ändamålsenligare hushållning med skogarne samt isynnerhet att egna mera omtanka åt afverkade markers beredande till återväxt.
För dessa ändamål är det årligen ett större antal jordägare, som påkalla Jägeristatens biträde.
Länets Hushållnings-Sällskap bidraga äfven att häråt väcka jordbrukarens lust, sedan Forstman blifvit anställd, för att lemna enskilde skogsägare tillfälle att på billiga vilkor få deras skogar indelta och hushållningen ined desamma ordnad samt inhemta kännedom om kulturer för ungskogs uppdragande.
Calmar och Lättorp den 17 Mars 1862.
A■ M. Osterdahl» Länets Jägeristat utgjordes år 1860 af följande personal: 1 Öfverjägmästare; 1 Öfverjägare för Böda kronopark, tillika föreståndare för nya skogsskolan derstädes; 1 Öfverjägare för de begge häradsallmänningarne; 1 Underlärare vid skogsskolan å Böda; 5 öfverjägare å kronoparken; 2 Sandplantörer derstädes; 5 Extra Underjägare derstädes; 2 Underjägare vid allrnänningarne.
Dessa tjenstemän åtnjöto samma år följande löneförmåner, nemligen: öfverjägmästaren kontant lön 2,000 Kalr och såsom boställe det dertill år 1860 inköpta hemmanet f mantal Lättorp i Ryssby socken; Öfverjägare!) å Böda kronopark i sådan egenskap 940 R:dr och såsom föreståndare för skogsskolan 1,000
R:dr, hvarjemte han innehar såsom boställe det till kronoparken för 19,500 R:dr inköpta hemmanet Skäftekärr, i mantal; Öfverjägaren Calmar län.
23 å häradsallmänningarne: lön 1,000 R:dr och såsom hyresersättning 200 R:dr, tilldess boställe kan åt honom beredas; Underläraren eller så kallade Skogsrättaren vid skogsskolan: 800 R:dr jemte bostad i skolans lokal; 4 Underjägare å Böda kronopark: hvardera i lön, hästlega och ersättning för höfoder tillhopa 430 R:dr jemte ett mindre boställe; 1 dito dito i lön 300 R:dr jemte boställe; 2 Sandfältsplantörer, hvardera 300 R:dr i lön jemte bostad; 2 Underjägare å allrnänningarne, hvardera 300 R,:dr i lön och 100 R:dr i hyresersättning, tilldess boställen kunna åt dem anskaffas; 5 Extra Underjägare å kronoparken, hvardera med arfvode af 200 R:dr.
Följande hemman hafva under åren 1856—1860 blifvit, till följd af Kongl. Brefvet den 20 Juni 1855, till kronoparken inköpte för nedan utförde köpesummor, nemligen:
Grankulla N:o 9, ^ mantal Runt R:dr 1,500: — Torp N:o 6, f » » » 11,250: - Mickelsmad, -h » » » 400:
— Byrum N:o 3, £ » » » 3,000: — Grankulla N:o 2, tV mantal R:mt R:dr 1,500: — D:o N:o 3, i » » » 6,000: - D:o N:o 5, 4 )) » » 3,000: - D:o N:o 7, i )) » » 11,700: - D:o N:o 8, l )) >) » 2,000: - eller tillhopa 1J| mantal för R:mt R:dr 40,350: — D) Rofdjurs utödande.
De uppgifter, sorn i detta hänseende från länets olika trakter inkommit, Tab. N:o äro så ofullständiga, att derpå icke kan grundas någon tillförlitlig tabellarisk uppgift.
Men som de flesta socknar af länets fasta land anslutit sig till en af Kongl. Maj:t år 1847 fastställd förening om gemensamt deltagande i förhöjda skottpenningar för utom skallgång dödade vargar, lodjur och räfvar, hvilka skottpenningar, beräknade till 30 R:dr för varg, 15 R:dr för lo och 3 R:dr, allt riksmynt, för räf, utbetalas efter anordning å Uandtränteriet af medel, som årligen beläggas efter förmedladt hemmantal, så lemna dithörande räkenskaper en i det hufvudsakliga tillräcklig öfverblick af förhållandet, helst sådana rofdjur högst sällan visa sig på Oland eller i de få socknar af fasta landet, som ännu icke ingått i den omförmälda föreningen.
Skottpenningar hafva till följd af sagde förening å härvarande Landtränteri blifvit utbetalde till det belopp, som tab.
N:o 5 utvisar.
Någon uppgift har ej stått att erhålla angående antalet af de boskaps- eller andra hemdjur, som under ifrågavarande år blifvit dödade af rofdjur. E) Bergs- och brukshandtering.
Enligt det antagna formuläret, har det summariska förhållandet Tab. n:0 med hit hänförliga näringar upptagits å samma tabell N:o 7, som omfattar de till nästa underafdelning Litt.
F hörande fabriker, manufakturer och handtverk.
Emellertid torde här böra meddelas några ytterligare uppgifter i ämnet.
Länet är icke rikt på metaller.
Kopparförande malmstreck hafva dock påträffats å några ställen i skärgården på gränsen emellan Södra Tjusts och Tunaläns härader.
På senare åren hafva der brutits betydliga qvantiteter malm, till hvars förädlande nyligen anlagts ett kopparverk vid Wirum i Misterhults socken.
Endast i Norra och Södra Tjusts härader förekomma jernmalmsgrufvor, af hvilka blott några få äro så gifvande att de bearbetas.
Deremot finnes i flera trakter, synnerligast inom norra hälften af länet, sjö- och myrmalm till en icke ringa mängd.
Förädlingen af denna malm sysselsätter flera masugnar, och det deraf beredda jern anses vara särdeles användbart till hvarjehanda gjutgods.
Af sådant jern utskeppas numera årligen betydliga qvantiteter till utlandet.
Vid sydvestra kusten af Öland finnes ett mäktigt lager af god alunskiffer, som bearbetas vid tvenne der anlagda alunbruk.
Såsom biprodukter vid aluntillverkningen åstadkommes äfven jernvitriol och rödfärg.
I samma trakt af Öland idkas jemväl kalkbränning, dervid skiffern begagnas såsom det lmfvudsakligaste bränslet.
Nästan i alla socknar af Öland brytes kalksten för att användas till uthusbyggnader och hägnader.
Mycket deraf föres ock i oförädladt skick till andra orter.
Endast i vissa trakter af öns norra del öfvas kalkstenens bearbetande såsom en särskild näring.
De allmännaste produkterna deraf äro slipade golfflisor samt huggen trapp- och plansten.
Tcke obetydliga qvantiteter deraf föras 24 Calmar län.
Manufakturer.
Binäringar. med allmogens egna farkoster till närbelägna städer, mest till Calmar, samt vidare derifrån till utländska orter.
Stdngjernstillverkningen anses hafva på senare tiden bedrifvits med föga vinst, om icke med förlust.
Vid ett oell annat, af dertill inrättade bruk har man nu infört förbättrade smidesmethoder, som skola medföra tidsvinst och besparing af bränsle.
Två nya jernverk hafva under perioden tillkommit, nemligen Rosendal i Fagerhults socken af Handbörds härad med en stångjernshärd, en kniphammare och en kupolugn samt Carlshammar i Fliseryds socken af samma härad med två stångjernshärdar, två spikhammar och en kupolugn; varande privilegierne utfärdade å det förra verket år 1858 för A. F. Rosander och å det senare år 1859 för J.
Lundberg.
Den vid öfverums jernbruk i Norra Tjusts härad redan förut idkade tillverkning af hvarjehanda redskaper och maskiner för jordbruket liar under nu ifrågavarande tidrymd vunnit en betydlig utvidgning.
Dessa tillverkningar, som blifvit prisbelönta vid flera landtbruksmöte)!, finna god afsättning ej blott inom orten, utan äfven i andra delar af riket.
I detta afseende får jag åberopa bifogade tabell N:o 7. Hvarken på landet eller i städerne finnes någon fabriksinråttning af den betydenhet, att den ensam lemnar sysselsättning och lifsuppehälle åt en större del af traktens befolkning eller i och för sig kan utöfva något mera märkbart inflytande på den arbetande klassens bergningsvilkor.
De hit hänförliga inrättningar, vid hvilka det största antalet personer finna arbete, torde vara skeppsvarfvet) i Calmar, Westervik och Oscarshamn, två tändsticksfabriker i Calmar och en vid Gunnebo i Tjust anlagd fabrik för tillverkning af skrufvar och stift.
Bland de under perioden tillkomna nya fabriker bemärkes företrädesvis en vid Calmar inrättad, med ångkraft drifven cichoriefabrik, som anses vara lönande och hvars tillverkningar finna afsättning till flera aflägsna orter i riket.
De cichorierötter, som förädlas å denna fabrik, hafva hittills till största delen införskrifvits från utlandet, men torde hädanefter blifva producerade i trakten å flera för sådant ändamål anlagda plantager, hvaraf en större tillhör fabriken.
Emellertid är det ett icke ringa antal af länets innevånare, som sysselsätta sig med fabriker och manufakturer.
Med inberäkning af de vid bergs- och brukshandteringen anställde arbetare, uppgår detta antal till 3,343 personer, af hvilka 2,879 tillhöra landsbygden och 464 städerne.
Handtverksidkarne och deras arbetare utgöra ett sammanräknadt antal af 2,821 personer, deraf 1,624 på landet oell 1,197 i städerne.
Hopläggas summorna, så befinnes, att 6,164 personer af länets befolkning under år 1860 egnat sig åt bergsbruket, fabriker, manufakturer och handtverk.
Detta antal var i afseende på boningsort och kön sålunda fördeladt: på landet 4,355 mankön, 148 qvinkön; summa 4,503; i städerne 1,590 » 71 » » 1,661.
Summa 5,945 mankön, 219 qvinkön; summa 6,164.
De hufvudsakligaste binäringar, som förekomma i detta län, äro följande:
En betydlig del af länets vid kusterna boende befolkning sysselsätter sig dermed under vissa tider af året.
Det ansenligaste fisket idkas i Tjusts och Tunaläns häraders skärgård, äfvensom vid nordöstra kusten af Öland.
Fiskfångsten i dessa trakter består hufvudsakligen af strömming och torsk, men deraf afsättes endast en ringa del till andra orter.
I öfriga delar af länet köpas betydliga qvantiteter sill och torsk från Blekinge samt saltad storsill från Norge, hvarföre kan antagas, att fångsten inom länet icke på långt när fyller länets innebyggares eget behof af fiskvaror; Tjärubränning och kolning idkas såsom binäring i skogstrakterna, vanligen af personer, som sjelfve icke äga skog, men åtaga sig arbetet åt skogsägarne emot viss andel af tillverkningen.
Som tjäran i allmänhet stått i högt pris, anses produktionen deraf vara lönande; Calmar län.
Allmänna vägar. 25 Husväfnad för afsalu förekommer i flera till Kronobergs och Jönköpings län gränsande trakter af länet.
Tillverkningarne bestå vanligen af gröfre lärft, blångarnsväf och någon gång simplare dräll; Laggkärl tillverkas på många ställen och icke sällan med utmärkt skicklighet; Beredning af salpeter och pottaska förekommer teinligen allmänt; Forsling af plankor, bräder och andra trädvaror utgör vissa årstider en icke ringa binäring för allmogen i trukterne emellan de större skogarne och hamnarne; Brytning, huggning och slipning af kalksten samt kalkbränning förekomma, såsom ofvan är nämndt, på flera ställen å Öland; Bärplockning är i skogstrakterna en ganska lönande binäring.
Dertill användas barn och gamla, mindre arbetsföre personer.
Under sommaren hopsamlas en otrolig mängd smultron, hallon, blåbär och björnbär, sorn i små korgar om en kalf, högst en kannas rymd, öfverbundne med tunn väf, bäras ofta fyra ä fem mil ned till strandtrakterne och städerne, der bären finna god afsättning, till pris vanligen af 50 öre för en kanna smultron eller björnbär, 30 å 40 öre för hallon och 20 å 25 öre för blåbär.
Senare mot hösten plockas lin gon, som lasstals föras till städerna och slättbygden, der för dem oftast betalas 75 öre å 1 R:dr skäppan om 6 kappar.
Allmogen och den fattigare befolkningen i skogsbygden använder sjelf en betydlig mängd lingon eller, såsom de i orten benämnas, »kröson».
Bären kokas till ett surt sylt, som under vintern begagnas vid matberedning; Biskötsel idkas nästan öfverallt i länet. 4.
Kommunikations-anstalter oell varubyten.
Enligt den vid denna berättelse under N:o 8 fogade tabell, uppgår sam- Tab. N:o inanräknade längden af länets allmänna landsvägar till 99§, af häradsvägar till 116 och af socknevägar till 100£ mil.
Med afdrag för hvad häraf belöper för städerna, återstår för landet omkring 97 mil lands-, 1151 mil härads- och 100 mil sockneväg, motsvarande, efter medelberäkning, för hvart fullt hemman en sträcka af ungefär 1,000 fot landsväg, 1,240 fot häradsväg och 1,070 fot sockneväg eller tillhopa något öfver 3,300 fot allmän väg att underhålla, förutom enskilda by- oell utfartsvägar.
De allmänna vägarne i detta län äro med få undantag utmärkt fasta och lättkörda.
Detta tillfredsstäl lande förhållande, hvilket synnerligast gäller vägarne på Öland och i strandtrakterna af fasta landet, äfvensom större delen af stora landsvägen från Calmar förbi Wimmerby åt Linköping, har sin förnämsta orsak i markens naturliga hårdhet och väggrusets tjenliga beskaffenhet, men torde äfven i väsentlig mån böra tillskrifvas den omsorg, hvarmed vägarne på senare tider blifvit underhållna.
Redan i början af min embetsutöfning såsom Landshöfding i detta län fann jag nödigt att genom en i Januari månad 1853 utfärdad kungörelse meddela dels en allmän uppmaning till vederbörande att beflita sig om de publika vägarnes försättande i fullgodt och lagligt skick samt dels vissa för sådant ändamål lämpliga speciela föreskrifter, synnerligast i afseende på den då temligen allmänt försummade dikningen på sidorna om vägarne och dessas förseende med trummor för vattnets aflopp, der sådant erfordrades.
En annan af mig vidtågen åtgärd har äfven visat sig medverka till ett bättre underhåll af de allmänna vägarne.
Jag har nemligen inom flera trakter af länet, der vägarne synts mindre väl underhållne, distriktsvis anmodat någon ansedd eller inflytelserik jordbrukare att i egenskap af vägdirektör inom distriktet närvara vid de årliga vägsynerna och i öfrigt söka att underlätta och främja Kronobetjeningens bemödanden att i fullgodt skick bringa och underhålla distriktets vägar.
De, som erhållit ett sådant uppdrag, hafva, med få undantag, beflitat sig om detsammas fullgörande på ett nöjaktigt sätt.
Vägdirektörens föredöme i afseende på underhållet af hans egna vägstycken har ofta varit af Landsh.-Emb. uti Calmar län und. ber. för åren 1856—1860. 4 26 Calmar län.
Yägförbättringar.
Färja.
Gästgifvaregårdar. en nyttig inverkan på den kringboende allmogen och vid åtskilliga tillfällen har äfven Vägdirektörens bemedling varit nyttig för att förekomma all menlig öfverdrift af Kronobetjeningens nit för vägarnes förbättrande.
Vägunderhållningen är emellertid ett ganska tungt och tryckande besvär för jordbrukaren, synnerligast i trakter, der antingen den väg, som skall underhållas, är långt aflägsen från hemmanet, eller ock tjenliga vägfyllnadsämnen saknas i vägens närhet.
Under sådana förhållanden händer icke sällan, att hemmanets folk och dragare nödgas under 8 å 10 dagar af året uteslutande användas för detta ändamål.
1 länets största härad, Södra Möre, hafva ända hittills icke funnits andra lands- och häradsvägar, än de, som sträcka sig utefter häradets gränser, hvaraf följt, att hemmanen i de inre trakterne måst anvisas vägunderhållning på ett afstånd från deras gårdar af ända till 2 mil och derutöfver.
Denna olägenhet håller nu på att afhjelpas genom anläggning tvärtigenoin häradet af två nya landsoch häradsvägar, hvarefter ny allmän vägdelning skall företagas.
Dessa begge nya yägan läggningar, såsom började först år 1861, tillhöra dock icke det tidskifte, som nu är föremål för granskning, men äfven under nu ifrågavarande period hafva flera nya vägbanor blifvit brutna och fullbordade, ehuru egentligen endast i ändamål att genom partiela omläggningar af gammal väg undvika derå befintliga svåra backar.
Bland sådana företag förtjena isynnerhet bemärkas dels det redan i förra femårsberättelsen såsom påbörjadt omförmälda, men under perioden 1856—1860 fullbordade vägomläggningsarbetet emellan Bockara gästgifvaregård i Handbörds härad och Oscarshainns stad samt dels en ännu icke fulländad förbättring af stora Stockholmsvägen emellan Hultsfred och Wimmerby.
Sistnämnde företag, hvartill erhållits af statsmedel ett anslag af 31,650 R:dr Runt, åsyftar att genom flera mindre förändringar och genom anläggning af nära 1 mil ny väg göra denna 2^ mil långa, nu mycket backiga och svårkörda, vägsträcka icke allenast jemn och beqväm, utan äfven betydligt kortare, äfvensom derigenom vinnes den fördel, att Skillingerums gästgifvaregård, belägen 1 mil vester örn Wimmerby stad, blifver öfverflödig och kan indragas.
Fråga har äfven väckts och fullständig plan uppgjorts till undvikande af de stora och branta backar, som försvåra trafiken å fortsättningen af nämnde landsväg från Wimmerby till länsgränsen emot Östergötland.
Kommer jemväl sistberörde företag till utförande, hvartill intressenterne sökt understöd af allmänna medel, så blefve hela landsvägen från Calmar genom Wimmerby åt Östergötland alldeles fri frän svårare backar.
En annan, under ifrågavarande period uppgjord, betydligare vägförbättringsplan afser att omlägga och ansenligt förkorta den närmast Wimmerby belägna delen af landsvägen deremellan och Westervik, af hvilken väg öfriga delar redan förut blifvit med bidrag af statsmedel erforderligen förbättrade.
Af de å allmänna vägarne i länet befintliga större broar hafva 17 blifvit under perioden ombyggde, med en sammanräknad kostnad af 22.500 R:dr Runt.
Dessa arbeten hafva verkställts af vederbörande kommuner utan bidrag af statsmedel.
Vid landskommunikationerne inom länet uppbäras ingenstädes bro- eller vägpenningar. öfver landsvägarne finnas tillsammans 82 grindar, hvilka alla uppgifvas vara anbragte i rågångarne emellan olika byar eller hemman.
Antalet af sådana grindar å häradsvägarne uppgår till omkring 1,500, hvaraf 436 i Tjusts fögderi.
Med undantag af anstalterne för öfverfarten emellan fasta landet och Öland, hvarom nedan förmäles, finnes i länet endast ett ställe, der landväga resande måste begagna färja, nemligen vid Bjursund i Loftahammars socken och Norra Tjusts härad, hvarest de, som färdas å häradsvägen emellan Bågviks och Elgenäs gästgifvaregårdar, måste med färja förhjelpas öfver ett smalt ställe af den djupt i landet inskjutande hafsviken Syrsan.
Färjeafgifterne utgöra enligt taxa 15 öre för parskjuts, 10 öre för enbetsskjuts oell 5 öre för ensam person.
N:o 8 finnas i detta län 101 gästgifvaregårdar, deraf 96 på landet och 5 i städerne.
Endast på 19 gästgifvaregårdar, af hvilka 17 på landet och 2 i städerne, var vid slutet af år 1860 Calmar län.
Kronobref bäring. 27 skjutsningen ställd på entreprenad.
På de flesta ställen, der skjutsentreprenad blifvit införd, åtnöjer entreprenören sig med den för entreprenadskjuts stadgade lega.
Endast undantagsvis hafva beting uppgjorts om särskilda bidrag af skjutslaget.
Ingen gästgifvaregård i detta län har sig anslagen hållskjuts.
Antalet af de vid gästgifvaregårdarne till skjutsning begagnade hästar har efter år 1857 på ett förvånande sätt minskats.
Det utgjorde enligt nyssåberopade tabell under åren 1856 och 1857 i medeltal 68,940, men under påföljande tre åren endast 24,047 hästar årligen, eller föga mera än tredjedelen af de förra årens hästantal.