Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Emedlertid hade Kongl. Collegium alltid, då säkerhet erbjudits af förlagsinteckning i fabriksredskap och machinerier, fästat det villkor för godkännandet häraf, att serskild borgen borde ställas för möjligen uppkommande brist vid pantens realisering.
Med fästadt afseende å hvad Kongl.
Commerce-Collegium sålunda upplyst och erinrat, och då en sådan föreskrift, som Revisorerne synas åsyfta, s Ståts-Utskottets Utlåtande t N.-o 23. möjligtvis skulle i flere fall komma att hindra förlagslånens begagnande samt dymedelst motverka det meri denna lånerörelse åsyftade vigliga ändamål, får Utskottet hemställa, att Revisorernes nu ifrågavarande framställning må förfalla, samt alt hädanefter må förblifva vid hvad hittills i afseende på pröfningen af säkerheten för omförmälde lån är vordet stadgadt och iakttaget.
Angående den Agronomen Loui selie Hofman Bang uppdragna befattning att tillhandagå med råd och upplysningar } rörande fårskötseln och ullculturen. (1843 års Revisorers Berättelse si<k 15, 16, Kongl.
Cotnnrerce-CoUegii Utlåtande sid. 53, 54, F. d. Siats-Rådet G.
Poppii anförande sid, 64-r-68.
Protocollet vid schäferi-egarnes sammankomst i .Norrköping under Juli 1842 sid. 72—74).
Under yttrandet, a-tt den tid af omkring 12 år, hvarunder Direotören N. E. Hofman
Bångs råd och biträde kunnat af schäferi-egarne begagnas, syntes hafva varit fullt tillräcklig, för att bland dem sprida den erfarenhet uti berörde näringsgren, att dylikt biträde borde utan äfventyr kunna för framtiden umbäras, och då besigtningarne å Kronans stamschäferier sjmtes lämpligen kunna förrättas genom ledamöter af vederbörande Länsstyrelse och Hushållningssällskap samt, der så nödigt funnes, af någon tillkallad schäferi-egare, hafva Revisorerne förklarat, att de ansågo den befattnings med schäferihandteringen, som L.
Hofman Bang, emot ett årligt arfvode af 1000 R:dr, numera innehade, enligt det med honom för en tid af tre år, att räkna från 1843 års början, afslutade contract, kunde, vid utgången af samma contract, utan olägenhet indragas, och såmedelst en betydlig och för gamla Ull-Discont-fondens bestånd af behofvet påkallad nedsättning ide från fonden utgående kostnader beredas.
På sätt Kongl. Commerce-Collegii underd. ntlåtande och dervid fogade handlingar ådagalägga, hade, innan ifrågavarande uppdrag meddelades sebäferiegarne, vid dem beredt tillfälle att sig häröfver yttra, tillkännagifvit, det de önskade, att cn skicklig person fortfarande funnes att tillgå för upplysningars erhållande uti schäferihandteringen rörande frågor; hvarförutan Kongl. Collegium yttrat, det Kongl. Collegium ansåg, att schäferiegarne då ej kunde umbära ett dylikt biträde, samt att följaktligen den förut i så - Stats-Utskoltets Utlåtande j
N-o 23. 7 dant afseende vidtagna och till ullcultureos förkofran ledande åtgärd borde fortsättas.
Då tiden ännu icke synes vara inne att bestämdt afgöra, huruvida den. befattning, hvarom nu är fråga, kan, utan att motverka den inhemska fårskötselns och ullculturens vidare framsteg, indragas, helst beslutet härom torde böra grunda sig på den ytterligare erfarenhet, angående samma befattnings nytta och ändamålsenlighet, som inom contracts-tidens utgång kan vinnas, äfvensom på dåvarande förhållanden, hvilka naturligtvis komma att bestämma vederbörande Embetsmyndigheters tillstyrkanden i berörde hänseende, så anser sig Utskottet för närvarande hvarken kunna eller böra instämma uti Revisorernes yttrande, utan hemställer, att frågan om meranämnde befattnings indragande må tills vidare förfalla. 8:0.
Angående belåningen af inhemsk ull, som blifvit uppköpt, för att dermed drifva handel. (1843 års Revisorers Berättelse sid. 18, 19).
Sedan Rikets sist församlade Ständer, i fråga om begagnandet af det, till inhemska fårskötselns och ullproductionens befrämjande anvisade creditiv, beslutat, att hvad som af detta creditiv lyftades linge jemväl användas till låneunderstöd för ”Handlande, som befatta sig med uppköp och försäljning af inom riket bevisligen producerad samt vederbörligen sorterad ull”, hade, enligt hvad Revisorerne anmält, Kongl.
Majit, uti Nådigt Bref af den 14 Augusti 1841, förklarat, att Kongl. Majit, på anförde skäl, ansåg det icke kunna antagas hafva varit Rikets Ständers afsigt att inskränka den, jemlikt förut gällande stadganden, både för sorterad och icke sorterad ull medgifna lånerätligliet till endast sorterad, hvilken sednare vara icke kunde anses utgöra föremål för den allmänna handelsrörelsen, och hvilken inhemske ullproduceuter sällan hade att afsätta.
Majit fann alltså någon förändring icke påkallas uti hvad i sådant hänseende redan vore stadgadt, och hafva Revisorerne yttrat, det de, äfven för sin del, ansågo den af Kongl. Majit sålunda antydda åsigt Öfverensstämma med verkliga syftningen af Rikets Ständers ofvan omförmälda beslut.
Till utredande af anledningen till och förhållandet med ifrågavarande beslut, anser sig Utskottet böra upplysa, att Kongl.
Majits vid sednaste Riksdag allåtna Nådiga Proposition, angående förökning af Ull-Djscontens credi - s Siats-Utskottets Utlåtande, N.-o 23. tiv å Riksgälds-Contoret, bland annat, innehöll: att utlåningen vid UllDisconten borde ”verkställas på de, genom då gällande Reglemente, bestämma villkor, endast med det tillägg, alt lån i Disconten må äfven beviljas ”åt Handlande, som, i förening med ullsorteringsanstallt, göra uppköp och ”försäljning af ull, bevisligen inom Riket producerad.’'
Vid denna Propositions besvarande förklarade Rikets Ständer, att dej ansågo desto mindre betänkligt medgifva, hvad Kongl. Maj:t sålunda föreslagit, som en dylik rättighet, utan någon känd olägenhet, redan vore, genom 1 och 6 §§ i 1835 års Reglemente för mera nämnde Discont, tillerkänd dem, ",som köpt inhemsk ull, att dermed drifva handel.”
Enär häraf vill synas, som det i Rikets Ständers beslut förekommande stadgandet, angående sorterad ulls belånande egentligen blifvit hemtadt från Kongl. Maj;ts Nådiga Proposition, och då Rikets Ständers åberopade underdåniga skrifvelse för öfrigt icke innehåller något, som kan tydas derhän, att Rikets Ständer åsyftat annan inskränkning i ullhandlandes lånerättighet, än den Kongl. Maj:t ansåg ändamålsenlig, torde vid det af Kongl.
Maj:t i omförmälda hänseende meddelade förklarande böra bero, helst desse handlande derigenom endast blifvit vid sin förut egande lånerält bibebållne. 9:o.
Angående Manufadur-Discontfondens förstärkande med den obegagnade delen af Ull-Discontens Creditiv samt om godtgörandet af de med sistnämnde
Disconts utlåning förenade tillf alli.a förluster.
(1843 års Revisorers Berättelse sid, 19—21, Kongl. Commerce-Collegii Utlåtande sid. 54, 55).
Uti det Utlåtande, Utskottet nu lill Rikets Ständer afgifver, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition rörande samma ämnen, har Utskottet jemväl yttrat sig öfver hvad Revisions-berältelsen härom innehåller; och får Utskottet således till detta utlåtande hänvisa. 10:o. Angående skedda insättningar å en och samma räkning i Rikets Ständers Bank af anslagssumman för Ullsorterings-anstalterna i Götheborg och Malmö samt försäljningsmedlen för Kronan tillhöriga får. (1843 års Revisorers Berättelse sid. 22, Kongl.
Commerce-Collegii Utlåtande sid. 55).
Det Stals-VIskollcti Utlåtande, A’.o 23.
9 Det af Revisorerne, med anledning häraf, anmärkta förhållande har numera upphört, sedan, enligt hvad Kongl.
Commerce-Collegium upplyst, de genom försäljning af Kronans arrende-får influtna medel redan under sistlidet år }dif\it å serskild Banco-räkning öfverflyttade. 11».
Angående det Kongl. Landtbruks-Academiens Secreterare, J.
Nathorst, af ManuJadur medlen tillagda årliga arfvode. (1843 års Revisorers Berättelse, sid. 23, 24, Kongl.
Commerce-Collegii Utlåtande, sid. 56, 57 samt 61, 62, Stats-Rådet Poppii anförande, sid. 68—71.)
Beträffande detta arfvode, utgörande ett belopp af 666 R:dr 32 sk., hvilket, uppå Directeurens för Kongl.
Lmdtbruks-Academien hemställan och, i enlighet med Kongl. Commerce-Collegii tillstyrkan, blifvit, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 25 Januari 1842, bemälde Secreterare tillagdt, emot skyldighet för honom, att dels biträda Kongl.
LandtbruksAcademiens
Directeur, vid tillsynen öfver Landtbruks-Institutet vid Degeberg samt Agronomen Johnsons tillgöranden, dels ock tillhandagå ej mindre Styresmannen för anstalterna till ullculturens befrämjande, än Kongl. Commei ce-Collegium och Tullverket, i frågor rörande fårskötsel och ullcultur, samt de allmänna Ull-contorens organiserande, äfvensom sortering, värdering och förtullning af ull: så hafva Revisorerne yttrat, att de, utan att underkänna Secreteraren Nathorsts utmärkta förtjenster om den inhemska fårskötseln och ullculturen, icke kunde undgå att finna, det berörde arfvode dels blifvit meddeladt för ändamål, främmande för manufactur-medlens bestämmelse, dels under nuvarande omständigheter icke varit af verkligt be-, hof för det allmänna påkalladt.
I betraktande af beskaffenheten af de åligganden, sora med åtnjutandet af det anmärkta arfvodet äro förenade, och hvilka Utskottet, för sin del, icke anser främmande för ändamålet med de medel, hvarå samma arfvode blifvit anvisadt, finner Utskottet sig föranlåtet hemställa, att Revisorernes, i hänseende lill detta arfvode, framställda anmärkning må förfalla. 12:o.
Angående beviljad förhöjning af den andel utaf Borgm&stare-lönen Bih. till R.
Prot. 1844- 4 Sami, 1 Afd , 6 Haft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande, N.o 23. i Eskilstuncij som är anvisad å Extra Licentjonden ochj vid bristande tillgång på denna fond, å Manufacturmedlen. (1843 års Revisisorers Berättelse, sid. 24, 25., Kongl. Commerce-Collegii Utlåtande, sid. 57—59.)
Under förklarande, att, äfven om handhafvandet af de vid Carl Gustafs Stads Gevärsfactori förefallande polis- och ordnings-ärenden medfört någon tillökning uti Borgmästarens i Eskilstuna tjenstegöromål, denna tillökning dock icke kunde anses vara så betydande, att den bordt föranleda den, med hänsigt dertill, genom Kongl. Brefvet den 29 September 1841, beviljade förhöjning af ifrågavarande löne-andel från 250 R:dr till 583 R:dr 16 sk. årligen, hafva Revisorerne anmärkt denna löneförhöjning, helst, i följd af Extra Licentfondens otillräcklighet, det ökade lönebeloppet komine att utgå af anslaget till manufacturernes befrämjande, hvilket sistnämnde anslag ingalunda syntes vara afsedt för utgifter af omförmälda beskaffenhet.
Med anledning af denna anmärkning har Kongl. Commerce-Collegium, bland annat, upplyst: alt, innan Eskilstuna Fristad och Gamla Staden blefvo lagda under samma styrelse, var aflöningen för Fristadens tjenstemän anvisad å de så kallade Extra Licenlmedlen; men då dessa ej härtill lemnade full tillgång, utgick återstoden utaf Manufacturmedlen; att då Fristaden , år 1833, förenades med Gamla Staden, uppbar Fristads-Direcleuren af nämnde medel, såsom lön och arfvode, 900 R:dr, samt Ordningsmannen en årlig lön af 250 R:dr; att, vid denna förening, Directeurs- och Ordningsmanna-befattningarne upphörde, hvaremot tillsynen öfver Fristaden uppdrogs åt Borgmästaren, som da erhöll den för Ordningsmannen anslagna lön; att, efter nuvarande Borgmästarens utnämnande, Carl Gustaf Stads på landet belägna gevärsfactori blifvit lagdt under den vid Fristadens och Gamla Stadens förening inrättade Poliskammare; att merbemälde
Borgmästare icke åtnjöt någon vedergällning i sin egenskap af Polismästare; samt att han hade sig ålagdt det serskilda uppdraget att vaka öfver smidesmanufacturernes fortgång och tillse, att de Eskilstuna Stad tillhörande vattenverk behörigen vårdades, och lingö af hvar och en manufacturist, som deraf vore i behof, anlitas; hvarförutan Kongl. Collegium yttrat, att, då det förut ansetts lämpligt alt åt de tjenstemän, som hade närmaste vården och inseendet öfver smidesmanufacturerne i Eskilstuna, anvisa löner å Extra Lieentfonden och, i händelse af bristande tillgång å denna fond, på Manufacturmedlen, syntes den å besagde medel nu anvisade löneförbättring för Borgmästaren i nämnde stad icke böra betraktas såsom främmande för de - Stats-Utskottets Utlåtande, N;o 23.
U samma, helst denne tjensteman numera hade sig ålagda enahanda skyldigheter, som förut tillhört Fristadens Directeur och Ordningsman.
Commerce-Collegium upplysta förhållanden, och då den för Borgmästaren i Eskilstuna från Extra Licenlfonden eller manufacturmedlen utgående lön, äfven efter densammas förhöjning, vida understiger de årliga löner och arfvoden, som af samma fond och medel måst bestridas, under det de åligganden, i afseende på tillsynen öfver fristaden, som numera äro åt Borgmästaren uppdragne, besörjdes af serskilde tjenstemän, anser Utskottet sig böra hemställa, alt Revisorernes, rörande ofvanberörde löneförhöjning, framställda anmärkning må förfalla.
Reservation af Herr C. Walley: 6:te Puncten.
"Jag reserverar mig emot Utskottets, genom en knapp majoritet, tillkomna beslut, och vidblifver den mening, som 1843 års Revisions-Berättelsff, pag. 13, innehåller, nemligen, alt, då förlagslån utur ManufacturDisconten meddelas mot säkerhet, bestående dels af förlagsinteckning uti fabriksinventarier, machinerier, m. m., dels af borgensförbindelser, dessa sistnämnde förbindelser hädanefter höra vara på det sätt ulhändigade, att Manufactur-Disconten må varda i tillfälle att, omedelbarligen och ulan behof att afbida fabriksinventariernes realisering och en möjligen flerårig, för andra låneberältigade menlig tidsutdrägt, med inträffade concursers slutliga utredning, för lånesummans återbekommande, vända sig till de personer, som borgens-ansvaret sig iklädt.” ll:te Puncten.
“Jag reserverar mig emot principen och anser, lika med 1843 års Revisorer, origtigt vara att för Landtbruks-Academiens Secreterare å manufacturmedlen anvisa lönetillökning, såsom ett för den fonden alldeles främmande ändamål och banan, i sådant afseende en gång beträdd samt af Rikets Ständer godkänd, torde gifva anledning till allt för många missbruk.”
I denna reservation instämde Per Persson från Örebl o Län, David Andersson, Johan Johansson, Petter Persson, Jonas Jokansson och Sandstedt.
I* Stats-Uiskottets Utlåtande, If.o 24. 1 2:te Puncten.
”Jag anmäler en lika reservation i afseede på lönetillökningen för Borgmästaren i Eskilstuna, som den jag, rörande löuen för Secreteraren vid Landtbruks-Academien, här ofvan anfört.”
I denna Reservation instämde Per Persson från Örebro Län, Petter Persson, Jonas Johansson, Sandstedt, Måns Månsson, Johan Johansson och David Andersson.
Mot beslutet i 7;de punkten, angående Hofman Bang, reserverade s's David Andersson från Hallands Län och Johan Johansson samt Per Persson från Örebro Län» N:o 24, Ank. till Exp. Utsk. den 22 Sept., kl. 0 a. Utlåtande, angående föreslagen nedsättning ( räntan för
UllDiscont-creditivet samt begagnandet af en del utaf samma creditiv för Manufactur-discontfondens förstärkning.
CR.gs Afd.)
Under åberopande af hvad Rikets Sländers sednast föisamlade Revisorer, uti sin Berättelse angående granskningen af de under Kongl. Cominerce-Collegiura ställde fonders förvaltning och räkenskaper, upplyst och hemställt, har Kongl. Majit, medelst till Stats-Utskottet remitterad Proposition (införd under N:o 5 i irsta Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll vid innevarande Riksdag, 2: ra Häftet, sid. 12—15) i Nåder föreslagit:
Att, med bibehållande af Nva Ull - Discontens bos Riksgälds-Contoret egande Creditiv till dess nuvarande belopp, räntan å hvad deraf lyftades, måtte, i likhet med hvad för Manufactur-Discontfondens creditiv å Rikets Ständers Bank vore faststäldt, bestämmas till Tre procent, samt räntan & hvad af creditivmedlen genom Kongl.
Commerce-Collegium utlånas, såsom hittills, beräknas till Fyra procent; äfvensom att, i händelse någon del af nämnde creditivmedel skulle finnas för Ull-discont-rörelsen icke erforderlig, Kongl. Commerce-Collegium måtte ega att, till förstärkning af Manufactur-Discontfondens lånetillgångar, använda den härtill disponibla summa, samt att denna, i enlighet med de för discontlåns meddelande ur samma fond gällande föreskrifter, får utlånas till understöd för sådane näringar, som i fonden åtnjuta lånerätt.
Stats-Uukottets Utlåtande , N.-o 24. iS I sammanhang med hvad sålunda blifvit i Nåder föreslaget och högst* berörde Proposition för öfrigt innehåller, samt Riksdagsfullmägtigen Pehr Sahlström från Stockholms Län, vid Propositionens remitterande, såsom vilkor för densammas bifallande hemställt, bar Utskottet jemväl tagit i öfvervägande hvad 184-3 års Revisorer, angående enahanda frågor, anfört och tillstyrkt (Revisions-Berättelsen, angående Riksgälds-Contoret, sid. 21 — 23, Revisions-Berättelsen, angående Kongl.
Commerce-Collegii fonder, sid. 19—21); och får Utskottet, i fråga om räntan å Ull-Discontens Creditiv, upplysa: att Rikets Ständer vid sista Riksdag, då detta creditiv ökades från 200,000 till 300,000
R:dr, beträffande räntan, derför stadgade, att UIIDiscontfonden skulle vara Riksgälds-Contoret ansvarig för godtgörande af den till 4 procent bestämda ränta, som å de utaf creditiv-medlen beviljade låneundeistöd uppkom me, med afdrag likväl af de med denna lånerörelse gemenskap egande omkostnader, som Discoutfonden, enligt det för dess förvaltning utfärdade Reglemente, måst vidkännas, hvilket afdrag likväl icke finge öfverstiga en fjerdedel af räntan för de lån, hvartill creditivet blifvit begagnadt.
Men sedan Kongl. Maj:t, under den 14 Augusti 1841, i Nåder förklarat: alt, i förenlighet med hvad Rikets Ständer yttrat, rörande tillfälliga förluster, hvilka vid ifrågavarande lånerörelse icke kunde undvikas, sädane förluster äfven finge anses utgöra föremål för de afdrag, sorn i Rikets Ständers beslut omförmäldes; så har Kongl.
Commerce-Collegium, under åberopande af Kongl. Maj:ls sålunda meddelade Nådiga förklarande, låtit från de af Riksgälds-Contoret uppgifna räntefordringar afdraga ej allenast förefallna kostnader för nämnde lånerörelse, utan ock derå uppkomna tillfälliga förluster, till ett sammanräknadt belopp, motsvarande en fjerdedel af räntan för de å creditivet lyftade medel.
Dock som dessa afdrag, hvad förlusterne beträffade, icke öfverensstämde hvarken med Regi ementet för Riksgälds-Contoret eller Rikets Ständers härom aflålna underdåniga skrifvelse (N:o 279), så hafva Fullmägtige i nämnde Contor förklarat sig så mycket mindre kunna medgifva de yrkade afdragen, som, i afseende på en del deraf, blifvit uttryckligen uppgifvet, att ersättning för de upptagna och afdragna förlusterne möjligen kunde framdeles erhållas; och hade, vid nu anförda förhållande, de af merbemälde Collegium ifrågasatta, men af Fullmägtige icke medgifna, afdragen, utgörande för åren 1840—1842 ett sammanlagdt belopp af 291 R:dr 13 sk. 11 r:sf., fortfarande blifvit i Riksgälds-Contorels räkenskaper uppförda bland detta Verks bos Ull-Disconten egande fordringar.
Fullmägtiges vägran att godkänna oftaberörde afdrag, så Stats-UlskotUts Utlåtandej N-o 2 i. vidt de afsågo de å Ull-Discontens lånerörelse under sagde år uppkomna tillfälliga förlust, så anser Utskottet sig böra tillkännagifva, att Utskottet delar den af Revisorerne yttrade åsigt, eller att Fullmägtige härtill hemtat grundad anledning från det till deras efterrättelse utfärdade Reglementes bestämda föreskrift.
Vidkommande åter enahanda, framdeles uppkommande, förluster> så enär, på salt Kongl. Majit i Nåder yttrat, undvikandet deraf vid en så beskaffad lånerörelse, som den, hvarom nu är fråga, icke torde vara möj ligt, samt det synes mest lämpligt, att, genom skillnaden i den ränta, som
Disconlfonden sjelf måste vidkännas och det för fondens utlåningar fastställda räntebelopp, bereda tillgång till ersättandet af ej mindre omkostnaderne, än de tillfälliga förlusterne vid lånerörelsen, anser sig Utskottet böra tillstyrka Rikets Ständers bifall dertill, att räntan för de summor, som å Nya Ull-Discontens hos Riksgälds-Contoret egande creditiv dels redan äro dels hädanefter varda lyftade, må från och med nästkommande års början, nämnde Contor godtgöras med Tre procent, efter år räknadt, dock med skyldighet för Ull-Disconten att ersätta hvad, som förut icke blifvit Riksgälds-Contoret godtgjordt utaf de, vid uppgörandet af liqviderna emellan detta Verk och Ull-Disconten, ifrågakomna eller ytterligare ifrågakommande afdrag för de med lånerörelsen gemenskap egande tillfälliga förluster.
Hvad derefter angår den odisponerade andelens utaf Ull-Discont-crediti vet användande till Manufaclur-Discontfondens förstärkning, så lärer Kongl. Maj:t, enligt hvad i den Nådiga Propositionen jemväl antydes, hemtat anledningen till Sitt förslag härom från Rikets Ständers sednast församlade Revisorers framställning i enahanda syftning.
Denna framställning grundade sig dock egentligen på det af Revisorerne, i Berättelsen angående Kongl.
Commerce-Collegii fonder (sid. 20, 21), uppgifna förhållande, att då ifrågavarande creditiv, under de sednaste åren, endast i ringa mon behöft anlitas, skulle den vida betydligare återstoden af creditivsumman, hvilken i allt fall måst till hela dess belopp Kongl. Commerce-Collegium tillhandahållas, följagtligen vara ofruktbar och utan gagn för allmänna rörelsen innestå uti Riksgälds-Contoret.
Men, på sätt ej mindre Fullmägtiges Protocoller, än Riksgälds-Contorets räkenskaper nogsamt ådagalägga, hafva några serskilda tillgångar icke blifvit af Riksgälds-Contoret afsalta för de å detta ereditiv ifrågakommande utbetalningar.
Lika litet hafva Fullmägtige, vid Stats-Utskottets Utlåtande, N.o 25. i5 fullgörandet af deras uppdrag att förränta och tillhandahålla allmänna rörelsen den för Riksgälds-Contorets utgifter icke erforderliga contanta behållning, afdragit de summor, som måste af Riksgälds-Contorct utgifvas, derest merberörde creditiv skulle, lill hela sitt belopp eller större delen deraf, begagnas.
Enär således uttagandet af hela den för Ull-Disconten bestämtia creditivsumma, hvarför någon serskild tillgång ej eller blifvit af Rikets Ständer anvisad, skulle föranleda en betydlig indragning af Riksgälds-Contorets emot räntebärande papper i allmänna rörelsen utlemnade medel och dessutom förorsaka en motsvarande minskning i Contorets för nu ifrågaställa statsutgifter erforderliga och disponibla behållning, finner Utskottet sig föranlåtet afstyrka oftanämnde creditivs begagnande till förökande af Manufactur-Discontens lånetillgångar.
Deremot hemställer Utskottet, att samma creditiv må, för dess förut bestämda föremål, fortfarande intill nästa Riksdag under redan stadgade villkor, dock med den i afseende på räntan nu föreslagna förändring, få begagnas till det af Rikets sednast församlade Ständer fastställda belopp, eller högst Trehundra Tusen Riksdaler.
Ank. lill Exp. Utsk. den 22 Sept., kl. 6 e. m> Utlåtande, angående pension för ajlidne Cassören vid Riksgälds•
Contoret J. Zengerleins enka och oförsörjda barn.
(.Rgs. J/d) Hos Stats-Utskoltet hafva Fullmäktige i Riksgälds-Contoret anmält och förordat en af Cassören J. Zeingerleins efterlemnade enka, A. C. Zeingerlein, född Hedbom, till Fullmägtige ingifven ansökning om något årligt understöd af allmänna medel för henne och 3:ne oförsörjda barn, enär hvarken hon eller barnen egde någon rätt till pension från den vid nämnde Veik inrättade Enke- och Pupillcassa, samt de befunno sig uti en för den yttersta nöd blottställd belägenhet.
Af Fullmägtiges härom till Utskottet aflåtna skrifvelse, jemte dervid fogade betyg och handlingar, har Utskottet, bland annat, inliemtat: att sö - iS Stats-Ulskottets Utlåtande t- IVto 25 kanelens man, hvilken i medlet af Sr 1842 med döden afgick, under 52 års tid varit tjenstgörande i Riksgälds-Contoret samt derunder nära 20 år bestridt sin vid. dödsfallet innehafda Casseurs-syssla; men att han vid sitt frånfälle icke var delegare uti ofvannämnde Enke- och Pupillcassa; alt, enligt den efter honom hållna bouppteckning, sterbhusets skulder uppgingo till nära dubbla beloppet af dess tillgångar, hvilka sednare alltså måst till borgenärerne afstås; att hans i "utfattigt tillstånd", efterlemnade enka vore mycket sjuklig, äfvensom ett af barnen ofärdigt och sällan friskt; samt att delegarne i Riksgälds-Contorets Enke- och Pupillcassa, uppå derom gjord ansökning, väl beviljat bemälde enka ett mindre understöd för en gång, men derjemte förklarat, det cassans ställning så mycket mindre medgåfve några ytterligare dylika bidrag, som densammas capitalfond för närvarande måste anlitas för fullgörandet af de cassan åliggande pensions-utgifter.