Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
rädda, far ska få veta om visan, så vi vet oss ljuger, så att det är skamlöst.
Vi är så
ingen lefvande råd.
Vi vet'et allihop.
Och vi K ARL J OHAN .
att vara te spott och spe i hela socken.
Ja, det är inte roligt för gamla människor
Men vet du, hvem som har kunnat skrifva'na och så skylla dig för'et på slutet.
Jag vet'et inte.
­ 84 ­ Det kommer väl den dag, när jag lurar'et ur L ENA .
Men vet du, jag önskar ibland, att de rakt i saken.
finge veta det.
Då kanske, det ändå blefve slag K ARL J OHAN . L ENA .
händt med gubbarna.
Ju mer en smeker katten, om. )
Se bara på de där gärd'sgårarna!
Det är min själ inte värdt att vara för släpp-
dess mer sätter han svansen i vädret. ( Vänder sig
om, hvem som har börjat.
För då blir det hvarken början eller slut på nå'nting.
Jan Anders sa', att far min var snål.
Och då rann sinnet på honom, K ARL J OHAN .
Vet du, Karl Johan, vi ska låta bli och kifvas
så han bygde en gärdsgård ensam in på sin mark. Jaha.
Och så tyckte far min, att när Lars
Anders hade byggt en gärdsgård, så skulle han gård in på sin mark.
inte vara sämre.
Och så bygde han en egen gärdsL ENA .
Är det inte, som om gubbarna vore utkomna från dårhuset? dem får en lof att litet ta' hand om.
Och dem, som är mogna för dårhuset,
Och där ligger de nu i jämte hvar-
­ 85 ­ Hvad vill du göra med dem?
dem, förstås.
Vet du, hvad de sa' när de möttes?
Det blir långsamt te vänta lifvet ur
andra nerifrån och opp.
Och den
Det var en lycka, att de inte klämde till K ARL J OHAN .
Ja så, när de byggde gärd'sgårdarna?
De trätte
hvarandra med yxorna. ( Paus. )
Där har jag setat L ENA .
många kvällar och tänkt på dig.
Om hon nu kommer, tänkte jag -- Asch! L ENA K ARL J OHAN . K ARL J OHAN .
mig på morgonkvisten.
-- då skulle ho allt koka en kopp kaffe åt
­ 86 ­ Tänkte du ingenting annat?
Men vet du, hvad jag L ENA . K ARL J OHAN . K ARL J OHAN . L ENA .
nu har gjort?
grädde med och gömt'et åt oss till i kväll.
Jag har burit dit kaffe och socker och en tår
nu tänkte jag -- om vi skulle dricka den där kaffetåren, som jag aldrig fick förriga sommarn.
Å, hör du, Karl Johan! L ENA .
Ja, så'nt där pratar man på midsommarafton.
Jag ska svära så dyrt du nå'nsin vill.
K ARL J OHAN . L ENA . K ARL J OHAN ( upp ) . L ENA ( upp ) .
­ 87 ­ Inte tror jag't.
Men det är ändå roligt att L ENA .
höra. ( Jonas och Anna synas till vänster. ) Är det sant, att du har kaffe där inne? ( De närma sig kojan. ) K ARL J OHAN . L ENA .
( Båda ut. )
han ser.
Den är klok, som inte talar om, allt hvad L ENA ( innanför ) .
det här det tål jag inte.
Koka kaffe, var det ja. ( Dörren stänges. ) Nej, J ONAS . A NNA .
Ja, nu har jag tålt dig hela da'n.
Men hvad J ONAS .
har jag vunnit på det.
­ 88 ­ Vackrare kan en önska sig.
J ONAS . A NNA .
rök stiger upp från kojan.
Anna gör en åtbörd af förvåning. ) J ONAS .
Ja ska gå och störa dem, ska jag. ( En lätt
kokt teminstingen?
Kan du inte vänta, tills de har fått kaffet A NNA .
Har inte Karl Johan talt A NNA . J ONAS . A NNA ( sätter sig ) . J ONAS .
vid dig om mig?
Det var precis, hvad han sa' om dig.
Han J ONAS .
kom inte ihåg'et, sa' han.
Men jag har nu gått jag glömmer inte, hvad jag säger.
och tyckt om dig hela vintern.
Det är väl gård'n, du vill åt, kan jag tänka mig.
­ 89 ­ Gård'n är bra.
Men det ska vara nå'n, som A NNA . J ONAS .
sköter den.
ifrån!
Ja, vill du bli dräng hos mig, så säg bara (
Upp. ) J ONAS . A NNA ( fram till kolarkojan ) .
Hvart ska du ta' vägen?
Ja, vill du titta på det, så kan du stanna. (
Dunkar på dörren. ) L ENA ( skriker till ) .
K ARL J OHAN . A NNA .
Det är nå'n, som vill tala vid dig.
K ARL J OHAN ( ut ) .
K ARL J OHAN ( gör en otålig rörelse ) .
Och du vill allt bra gärna få vara i fred med K ARL J OHAN . A NNA . A NNA .
den där söta jäntan, som du springer efter.
Du var
ju som från vettet.
Och du svor så innerligt --
­ 90 ­ Lofva är lättare än hålla.
Du skulle gifta dig med mig, sa' du.
A NNA . L ENA ( där inne ) . K ARL J OHAN .
värdt, att du står här.
A NNA ( gråter ) .
Det får du veta se'n. ( Till Anna. ) Inte är det
jag ska gå till far din och mor din.
Jag ska --
Och de köper dig ( In igen. ) A NNA ( gråter ) .
J ONAS . A NNA . J ONAS .
sa' han.
Det är fåfängt te pipa, när ingen vill dansa, Men jag vill dansa, du.
andra vill inte.
­ 91 ­ Ja, ja.
Men om du nu ville -- A NNA . J ONAS .
mycket, innan solen går opp.
Och Karl Johan ska inte få den där näsvisa Lena, det ska jag bli hela historien. kvinna för.
Jag går till Jan Anders och talar om J ONAS .
Men det kan ske
Det är dumt att gå dit, där en inte är välA NNA .
ska jag, och när jag kommer tillbakers -- ( Går mot vänster. ) J ONAS .
Jag ska ta' honom med mig,
ders vill ha dig till svärdotter -- A NNA .
Och om inte Jan An-
kommer.
Det blir tids nog att tala om sorgen, när den
kymmer för ovärpta ägg.
Karl Johan komma ut. )
Och det är inte lönt att ha några be-
( Ut till vänster.
Lena och
K ARL J OHAN . J ONAS . L ENA .
är en ond sot.
­ 92 ­ Tror du, att jag går och blir svartsjuk på en J ONAS . L ENA . L ENA ( muntert, utan öfverdrift ) .
så'n där käringtand?
tycker.
Ja, jag kan inte hjälpa't.
Jag säger, som jag
har Karl Johan fått mig, så behöfver han då inte springa några krokvägar efter andra.
Nej, det kan du lita på, Lena. L ENA . K ARL J OHAN .
ska jag.
För häst, som vill flöja, hoppar snart
Lita på't gör jag inte.
Men se efter dig, det
öfver gärd'sgård'n.
Och man tror inte på helgon, förr'n det sker underverk.
Men vi ska nog reda oss bra här i världen. ( Till Jonas. ) Jag vill bara önska, att det vore lika säkert för dig.
inte möter Jan Anders på den här sidan gärd'sgård'n. ( Båda ut till vänster. ) J ONAS ( tar upp en pipa, stoppar Jo jo, Karl Johan, får du den kvinnan, så och tänder den ) .
Kom nu, Karl Johan, så vi
har du, så du reder dig.
Det är annars inte lätt att komma till rikedom, när man är slagen till
en slant.
Det är just inte nå'n midsommarvaka
te skryta af, när man ska vara tvungen te se på,
­ 93 ­ hur ens käresta midt för näsan på'en springer och friar till en annan.
Och se'n blir det la min tur.
Men var jag icke viller, ja, viller var jag nog, när jag gick sta' och fria och för en unger piga ( Sjunger. )
uti fallerallera uti hopsansa den gamla käringen tog.
Hon hade något penningar och äfven en revers.
Se'n hade hon en ladugård
och röda kalfvar och brokiga kor och en gammal svarter häst.
Jag ångrar nog de smulor, som jag med henne fått.
Förty eljest var hon fuler i syna är hon guler
uti fallerallera uti hopsansa och halsen skiner i blått.
Jag tror, att hon kan lefva ännu i många år.
uti fallerallera uti hopsansa för jag vet, hur det går. när man ingenting har. ( Talar. )
tag ingen käring för pengar, Ja, det kan man säga, förstås, men ( Hvisslar. )
LARS ANDERS ( från vänster, nedre kulissen ) .
Sitter du ensam här på midJ ONAS . L ARS A NDERS .
sommarafton?
ska väl hit och se på ståten, kan jag tänka?
L ARS A NDERS . J ONAS ( pekar ) .
L ARS A NDERS . J ONAS ( upp ) .
Och hvad det är ledigt te klifva öfver se'n.
på te flytta till hösten.
Jag tror, du spekulerar
Tänkt på't har jag.
J ONAS ( stoppar in pipan ) .
L ARS A NDERS . J ONAS .
fall, säger de.
När suggan inte vill i vall, har ho många förMen att du skulle bli gifter --
­ 95 ­ Och få gård och grund, ja, som I inte har J ONAS .
själfver en gång.
I har dragit hvar gång jag skulle ha mig ett skrofvamål.
I så
in på matsmulerna och just som räknat potatisen,
kvicker innanför dörren, för att
I skulle hinna ta' supen och inte behöfva bjuda mig.
Men nu är det slut med hvissla, sa' bond, skar af sig läppen.
J ONAS . L ARS A NDERS .
ska inte ha't bättre, än jag har haft'et själf.
har gett dig ja-ord?
Har Månssons Anna varit så galen, så hon J ONAS .
när ho inte kan få Jan Anderses Karl Johan, så ta'r ho mig.
hastig med honom.
Jo, jag tror, att ho har varit liksom litet för
­ 96 ­ Står du och ljuger för mig, så ska det här J ONAS . L ARS A NDERS .
bli en midsommarvaka, som du ska minnas?
vet hela socken.
Det L ARS A NDERS ( sätter sig ned ) .
I ska inte ta't så hårdt.
inte hört visa heller?
Då har I väl L ARS A NDERS . J ONAS . L ARS A NDERS . J ONAS .
till vänster. )
Adjö, farbror. ( Ut
Sedan JAN ANDERS. L ARS A NDERS ( efter en funderare ) .
känt i mitt långa lif.
Men jag tror allt, att han
Jan Anders är den värste illbåting, jag har
har lagt undan ett och annat, som pojken får ta'
­ 97 ­ ve'.
Och på den tiden blefvo Herodes och Pilatus goda vänner. (
Stannar och ser på gärdsgårdarna. ) Det där kunde en då lika gärna ha ogjordt. ( från höger.
J AN A NDERS
ögonen, seende på gärdsgårdarna.
Stannar och skuggar med handen öfver Båda vända sig
på en gång om och få syn på hvarandra. )
och går?
Är du ute J AN A NDERS . L ARS A NDERS . J AN A NDERS .
L ARS A NDERS ( efter en paus ) .
J AN A NDERS . L ARS A NDERS .
( pekar åt vänster ) och se'n tänker de dansa på logen hos Träskålaborna. ( Pekar åt höger. ) Då ska de här förbi då?
De har majstång annars borta hos Petters
­ 98 ­ Då ska de väl titta på bygget här nere också.
L ARS A NDERS . J AN A NDERS . J AN A NDERS .
Gest åt gärdsgårdarna. )
omsistens i vintrase, du Lars Anders. L ARS A NDERS .
Det var allt fin fägnad, jag fick hos dig här-
bäddar på jola, får en ligga i helvetet.
Som man
mången från sitt.
Men trätan om mitt och ditt har skilt
är oppe på båda sidor, så har vi då ingenting mer te träta om.
Men nu när gärd'sgård'n snart
om skinnet.
Ja, men när haren är flådd, så slåss hundarna L ARS A NDERS .
Jo, det är sanning, det. ( Paus. )
Hör du, Lars
Anders, du har visst några funderingar.
Jag tycker, du är inte så stor i truten, du ( Paus. )
Jo, si nu är det så, att jag tänker ta' undantag.
Ja, se jag har ju ingen te ge' undantag åt.
glugg.
Och jag tänkte nu, jag skulle inte behöfva flytta från torpet, förrän de ska ha' mig på kyrkgård'n.
Nej, men gammal räf går gärna i gammal
de årena, som är kvar, sa' jag.
Det vill jag gärna, att vi skulle vara sams för J AN A NDERS .
gård'n.
Se jag gick ut för att se på den där gärd'sL ARS A NDERS . J AN A NDERS .
Se, min son vill inte ha' torpet, om de båda
två ska stå kvar.
­ 100 ­ Ja, se inte kan jag rifva ner min gärd'sgård.
Du kan väl inte det. ( Paus. )
Hör J AN A NDERS . L ARS A NDERS .
du, Lars Anders, ska vi vara sams nu då, efter gärd'sgårdarna ändå är oppe?
inte i onödan.
Det ska vi. ( Handslag. ) Gammal hund skäller
har grejat om i så många år?
Men hvad är det egenteligen, vi J AN A NDERS .
Jag tror nu för min del, att alltihopa kommer J AN A NDERS . L ARS A NDERS .
från käringarna.
förr.
Tänka sig, att jag aldrig har kommit på det
vårat dricka.
Jag minns när di Karolina gick och stal utåf J AN A NDERS .
tog bort äggena undan våra höns.
Och jag minns, när di Brita Stina gick och L ARS A NDERS .
det minns jag då precis.
Ja, men det var Karolina, som börja'.
För J AN A NDERS .
gifter med, innan jag hade tittat åt Karolina.
För Brita Stina var du
­ 101 ­ Ja, men se'n Karolina kom med, var det som L ARS A NDERS .
eländet börja'.
allt i dig ännu, och jag tål inte, att du står här och skäller på min kvinna.
Hör du, Lars Anders, den gamla ormen sitter
kan jag tänka mig, fast di snart inte kan komma öfver gärd'sgård'n, nu när han blir byggd.
Du har väl lad'gård'n full med mina kalfvar,
i tio år har proppat i dig utåf min goda mjölk?
Akta dig, din gamla räf! L ARS A NDERS . J AN A NDERS .
Ska du stå där och göra dig stinn, för att du
färd med att flyga ihop.
I detsamma höres fiol, handL ARS A NDERS . J AN A NDERS .
Räf, sa' du.
Passa dig själf! (
Gubbarna äro i
klaver och triangel från vänster jämte röster, som närma sig. )
vi slåss.
Nej, det är väl inte värdt, att de ser, hur L ARS A NDERS . J AN A NDERS .
Du sade't.
( Båda in. )
Femte scenen. musik af en bondmarsch.
Spelmännen gå i in i kulisserna.
Så stanna de midt på scenen. ) DE FÖRRA.
HELA DANSFÖLJET ( kommer under
spetsen.
Tåget går ett par gånger omkring scenen, ut och F ÖRSTA B ONDPOJKEN . A NDRA B ONDPOJKEN . S PELMANNEN .
Ja, har ni sett ett så'nt elände.
som Lars Anders och Jan Anders. ( Skrattar. ) Ser ni, den ene gärd'sgård'n, han går i krök precis
De står där och titta fult på hvarandra precis
som Lars Anderses grömma näsa. ( Skrattar. ) Och den där andre han står och knekar rakt som Jan Anders gör i knäna.
oss en dans här på kolbotten, innan vi går te' logen?
Ska vi inte ta'
­ 103 ­ Det gör vi.
A LLA . S PELMANNEN .
Man dansar scottish, hvarefter tåget åter ordnar
sig och försvinner till höger under samma marsch som A NDERS och J AN A NDERS komma ut.
De se sig omkring, sätta sig så på hvar sida midt på scenen. ) Det var åt oss det där du, Jan Anders.
L ARS A NDERS . L ARS A NDERS .
L ARS
att vi har gjort fred här midt i skogen.
Tänk, hvad de nu ska bli snopna, när de hör,
åter ljudet af ett handklaver. ) Hvad är det där, du?
( Man hör
till logen. (
Gubbarna dra sig undan i fonden.
I detsamma höres tydligt bakom kulissen ) :
Det bodde två gubbar i skogen -- L ARS A NDERS .
Det är väl Petters pojkar, som kommer efter
Hvad är det för e' visa? ( Sången fortsätter ) :
Han var den värsta i lanne'
Den ena kalla de Janne --
­ 104 ­ Å hut i helsinge! J AN A NDERS .
När Brita mjölkade korna --
T VÅ P OJKAR ( inkomma ) .
stod Lars och höll dem i horna -- Och den som visan gjorde -- ( Pojkarna försvinna till höger. det var Jan Anders'
Och den som sedan skrefna' L ARS A NDERS .
Man hör i kulissen ) :
Ja så, det var den
visa han mente!
käften.
Min dräng, vet jag -- den förgjordade gapaJ AN A NDERS .
Har du hört den visa förr?
Nej, har du?
På Gröna Lund
PÅ GRÖNA LUND.
Scenisk framställning under tal och sång i Två Akter. ______ Svenskt Original af H. C. F.
GUSTAF III.
ELIS SCHRÖDERHEIM, Stats-Sekreterare.
HENRIK GYLLENSTORM, Löjtnant vid Gardet.
CARL MICHAEL BELLMAN. BENGT LIDNER.
OLOF FLÖJTÉN, Oboist.
ANDERS SVÄRD, Olofs far, Korporal.
Fröken EVA RIDDERKORS. VÄRDINNAN på Gröna Lund.
MAJKEN, hennes dotter.
CAJSA LISA, Piga på Gröna Lund.
Gäster, Musikanter m. fl. Händelsen försiggår på
Djurgården en första Maj, inom värdshuset Gröna Lund. _______
FÖRSTA AKTEN. FÖRSTA SCENEN.
(Theatern föreställer ett rum med dörr i fonden, ledande till krogstugan och försedd med en glasruta.
Till höger en dörr ledande till ett rum och till venster ett fönster.
Rummets möblering enligt tidens sed, gammalmodiga stolar och skänkar med bjertmåladt porslin.)
MAJKEN (sitter och spinner).
Sjung, sjung sorlande våg!
Hafvet, det fria, det lockar din håg; Ila du ville dit ut i det blå, Sjunka deri, men du sjunger ändå, Sjunger ändå, ändå.
Sjung, sjung lekande vind!
Du som omflägtar min rodnande kind.
Du skall försvinna och bortdö också, Snart är det slut, men du sjunger ändå, Sjunger ändå, ändå.
Sjung, sjung fogel i lund!
Sommarens fröjd varar endast en stund; Snart kommer hösten med dagarne grå, Dimma och regn, men du sjunger ändå, Sjunger ändå, ändå.
4 Sjung, sjung menniskobröst!
Tonerna bjuda åt smärtorna tröst, Och för den frihet du aldrig kan nå Höjes din suck, men du sjunger ändå
Sjunger ändå, ändå.
Ja, jag kan sjunga ändå, fast jag har mistat min frihet...
Men fogeln i buren sjunger ju också.
Herre Gud, jag är just en stackars fogel i bur jag, som sitter och suckar efter vännen min...
Jag undrar hvar
Olof är nu?...
Kanske närmare än jag tror (hon går till fönstret).
(Buller af tärningar och brädspelsbrickor, rop ock stoj i källarsalen):
Sexor all!... mera öl Mutter!...
Åtta och fyra gör tolf... Qvartaner...
Sinkadus...
Trumf i bordet...
Hit med öl! (Sängen och ropen fortfara under hela akten.)
Så muntra de äro derute.
Kanske har han smygit sig in bland gästerna eller kanske är han der borta vid slätten hos Mäster Nilses... jag kan höra musiken derifrån.
Hofherrarne roa sig der borta...
Hela verlden roar sig, utom den som är skiljd från sin hjertans kär...
Rop ifrån salen:
Tyst... tyst!...
Bellman vill sjunga!
(Man hör en röst sjunga ett par verser ur Fredmans Epistel 9, med accompag ement af luta.)
Ack, det är herr Bellmans röst... han har alltid varit så god emot mig... om jag skulle tala vid honom nu... (hon går till dörren i fonden).
Men hur skall det låta sig göra, fången som jag är (hon söker blicka genom rutan, hvars gardin upplyftes och man ser värdinnans bistra anlete), Min mor!..
MAJKEN. MAJKEN.
5 ANDRA SCENEN. MAJKEN. VÄRDINNAN.
Hvad har du vid dörren att göra?...
Sitt och spinn, har jag sagt dig!
Jag ville höra på sången...
Jag tyckte att det var herr Bellman som sjöng.
Nå, om så vore, hvad angår det skön jungfrun?
Hon gick kantänka dit för att få se om hon skulle varsna någon uniform...
Bry sig inte derom hon... sådane gäster förplägas inte här... och kommer han, så skall jag nog visa honom vägen ut.
Ni är bra hård mor; stänga mig inne denna vackra första Maj... öfverallt är glädje...
Hela Djurgården hvimlar af glada, fria menniskor... endast jag sitter instängd.
Nå ja; den illa gör, han illa far!...
Ditt goda herrskap klagade på dig för det du hjelpte Fröken med hennes kärlekshandel, och så måste jag ta hem dig hit... det är min själ inte godt för mig, som ska' sköta rörelsen, att ta' vara på en kärlekssjuk tös, som gått och förgapat sig i en sådander gardes-musikant...
Och eftersom du ej godvilligt vill afstå från din galenskap, så stänger jag in dig tills det går öfver.
Går öfver?...
Ack mor, då har ni aldrig känt kärleken.
MAJKEN.
VÄRDINNAN. MAJKEN. VÄRDINNAN. MAJKEN.
6 Kärlek och kärlek...
Stå inte der och prata mig öronen fulla med sådant krimskrams...
Jo Gud nåde mig så visst, har jag väl känt på den leken, men så gifte jag mig, och så gick det öfver som man hade strukit bort det med en hand.
Hur vill då mor, att jag skall kunna bli bra, jag, som inte får gifta mig.
Tyst med dig flicka!...
Stå inte och snärj mig med mina egna ord...
Får du en stadig och hederlig karl, så gerna för mig, men med den der musikanten blir det ingenting utaf ... det är sagdt nu...
Att mor kan vara så grym emot mig!...
Jag kan aldrig älska någon annan än min Olof. Din Olof? Han hvarken är eller blir din...
Jo, hvad du kan älska en annan!...
Men här står jag och pratar bort min dyrbara tid...
Vore du som andra flickor, kunde du hjelpa mor din med att passa på gästerna ... men släppte jag ut dig, så flög du din kos...
Hela huset är fullt med främmande, som dricka märg i benen på första Maj ... och hofvet är derbortnas hos Mäster Nilses.
Och jag sitter här...
VÄRDINNAN. VÄRDINNAN. MAJKEN. VÄRDINNAN.
MAJKEN. VÄRDINNAN.
Ja, här kan du höra musiken der bortifrån.
Det smakar ändå fogel...
Han är väl der med och piper för de höge herrarne...
Hör nu bara hur de ropa mig derute... (rop från Källarsalen).
7 TREDJE SCENEN. MAJKEN, sedan BELLMAN.
Att min egen mor kan vara så grym ... jag vill då trotsa hennes makt ... jag skall bli hans, huru hon än sätter sig deremot ... jag skall göra som min stackars Fröken: heldre öfvergifva allt för att tillhöra den jag älskar...
Så sorgsen jungfru Majken...
Hvad fattas?
Jag tror hon talar om att älska...
Ack ja, herr Sekter!...
Ni har alltid varit god emot mig ... till er kan jag säga allt hvad jag vill...
ni kan kanske hjelpa mig?...
Det måtte vara något sorgefullt, efter ni har tårar i edra granna ögon.
Ja, Gud nås!...
Det är verkligen så att jag ... älskar någon.
Nå ja, mitt vackra barn, det är väl inte så sorgligt...
Hvem är det ni älskar?
Är det en hopplös kärlek?
MAJKEN. BELLMAN (kastar sig ned i en stol). MAJKEN. BELLMAN. MAJKEN. BELLMAN. MAJKEN.
Nej bevars; jag vet att
Olof är lika varm för mig, som jag för honom.
Sapperment!
Då är ju saken klar...
Nå hvad heter hennes utkorade mer än Olof?
8 Olof Flöjtén, Oboist vid Gardet.
Tjenare!
Det var minsann annat det.
Tycker hon lika mycket om musik som musikanter?
Hon sjunger sjelf som en liten näktergal och derför har jag alltid hållit af jungfru Majken, sedan hon var liten och jag började att vara kund här hos Mutter.
Jaså, hon skall ha en musikant.
(Han börjar sjunga, accompagnerande sig med tummarne på bordskanten.)
Hör J Orphei drängar
Stämmen edra strängar; Knäppen alla - - Till Apollos pris.
J som till exempel Uti Frejas Tempel Nederfalla, - - Följen er caprice.
J som pröfven gammalt öl, gutår!
Eder önskas fuktigt silfverhår
- - Och en strupa som förmår.
Ack, för alla de gånger, jag har hört herr Sektern sjunga och spela, då hela gården har stått full med menniskor, som har velat höra sången...
Jag har så ofta tänkt, att den som sjunger och spelar så vackert, måtte ha ett godt hjerta.
Det har du rätt i Majken...
Vi sångfoglar, vi sjunga i lust och nöd, och det bor intet ondt i tonerna ... de adla själen och visa bort bekymren...
Nå, hvad kan jag göra för dig, flicka?
Tala om hvad som trycker ditt unga hjerta...
Hvad hindrar dig från att få den du vill ha?
BELLMAN. MAJKEN. BELLMAN.
9 Min mor...
Ack hon förstår ej hvad kärlek vill säga...
Hon?...
Misstag min lilla vän...
Mutter begriper den saken bättre än du tror!
Hon har alldeles glömt sin egen ungdom.
Det kan väl vara...
Men min själ tror jag inte att gumman är barn på nytt ... hon tycker sig snart vara giftasvuxen på ny räkning.
(Han går till dörren och ser ut genom fönstret.)
Se hit jungfru Majken, så får hon se hvad mor duger till i den vägen.
Herre, min Skapare!
MAJKEN (ser ut genom glasrutan).
BELLMAN. MAJKEN. BELLMAN. MAJKEN. BELLMAN.
Nå hvad såg hon då, som gjorde henne så häpen?
Mor...
Nå kors i alla dagar!
Jaha, mor som står och lyssnar till kärleksjoller af Korporal Svärd.
Korporal Svärd ... min Olofs far...
Ja svärfar och svärmor ... det är så vackert när slägten följs åt.
Nå, Majken, låt oss nu tala om hvad som kan göras för hennes väl...
Se här (kan tar upp en biljett) "Till dygderika jungfru Maria Svensdotter". BELLMAN. MAJKEN.
10 Den här har någon bedt mig lemna dygderika jungfrun i all sköns tysthet, och det var derföre jag kom in.
Är det från Olof, så skrifver han fint och prentadt som en liten fröken.
Det är ifrån min Fröken.
Herre min tid, hur skall jag kunna hjelpa min stackars älskade Frökon Eva?
Se der, läs herr Sekter.
"Kära Majken!
Du kan ej tro hvad jag saknar "dig och dina vänliga omsorger...
Jag är nu alldeles "ensam och öfvergifven, men jag vet att du och dina "trogna tjenster aldrig öfvergifva mig...
Hjelp mig nu.
"I afton klockan sju måste du låta mig få hos dig träffa "min fästman, utan att någon får veta det...
Mitt!
"lifs lycka beror på detta möte."
Det var vigtigt...
Nå hur skall man göra med den saken?
Ack hjelp mig, råd mig ... jag är alldeles rådlös!
Precis som jag...
Det är inte småsaker skön jungfrun begär!
Sjelf vill hon ha en Oboist vid Gardet och se'n vill hon att jag skall ställa till ett kärleksmöte, hvarpå ett helt lifs lycka beror...
Det der är farliga saker att blanda sig i, och dessutom har jag ingenting i verlden mer än min lyra och två tomma händer, och kan ingenting mer än dricka och sjunga.
Min Gud! hur skall jag bära mig åt?
Jag sitter ju fången här, och mor bevakar ju hvartendaste steg.
Kunde jag inte tro att här var ugglor i måssen, då en ung man kom helt hemlighetsfullt och bad mig BELLMAN. MAJKEN. BELLMAN. MAJKEN.
BELLMAN (tar biljetten och läser).
11 framskaffa brefvet till jungfrun...
Nå hur tror hon att hennes sköna Fröken skall komma hit, då hela Djurgården öfversvämmas af folk, som fira första Maj?
Det är minsann icke rådligt för en dufva att flyga bland så många hökar.
Jag ser ingen utväg...
Min stackars, kära Fröken.
Hör på Majken ... om jag skulle försöka att hjelpa dig och henne.
Visste jag inte att ni var god som guld.
Om ni hjelper mig, så kan jag ej med mitt lifs tacksamhet betala er.
Behöfs intet...
En god gerning har nog sin välsignelse med sig, och jag vill slå mig på att vara barmhertig mot nödlidande, jag också ... men hur jag skall hjelpa dig, det kan jag min själ inte begripa ännu.
FJERDE SCENEN. DE FÖRRA, LIDNER (halfrusig, utan halsduk med kläderna i oordning).
Se ... god afton ... bror Bellman ... som du ser är jag rig - tigt ... säll på första Maj...
Säg till att vi få bålen hit in lilla jungfrun ... helsa Mutter ... från mig ... från Bengt Lidner ...
Vet hon ... hvem det är?
Det är auctorn till Erik den XIV, Spastara och Medea ... och nu (kastar sig ned i en stol) håller jag på med Yttersta Domen.
LIDNER (sväfvande på målet).
BELLMAN. MAJKEN.
12 Jag ser det...
Hör på Majken, säg till derute, att vi få in bålen hit.
Du tyckes mig redan öfvermåttan säll min bror...
Hvar har du halsduken, om jag får fråga.
Den gaf jag åt en usling härnere, han hade ingen, men här har jag en annan.
(Han tar på sig Majkens halsduk, den hon lagt på stolen.)
Hvad tänker du på ... det är ju intet din...
Jaså,...
Nå det gör detsamma, jag kan betala den.
(Han vänder ut och in på sina fickor.)
Intet en vitten...