Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sverige böra företrädesvis söka att bringa ett på ofian antydda sätt afslntadt förbund lill bestånd med de nyssnämnda staterna, hvilket skulle erbjuda en mäktig, ömsesidig garanti för framtiden och blifva en föresyn för en lill mensklighetens väl mera utbildad lörening.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt. har motionären föreslagit, att Riket* Ständer måtte i underdånighet anhålla: »det Kongl. Majit täcktes söka tillvägabringa nied Europas makter och företrädesvis de konstitutionell styrda staterna samt framför allt de här ofvan antvdde, en öfverenskommelse, alt låta uppkommande tvistefrågor, såväl rörande politiska och kyrkliga som ekonomiska förhållanden staterna emellan, till fredlig förlikning utredas af gemensamma kongresser, valde af staterna på lämpligaste sätt, och offentligt förhandlande frågorna derom».
Uti denna motion hafva instämt:
Riksdagsfullmäktige; Nil* Nilsson, Gustar Hultman.
Johan Lekberg, Henrik Andersson och Jöns Erik Eriksson från Örebro län.
Olof Pehrsson från Gefleborgs län, förre vice Talmannen Pehr Eriksson från Wermland, samt Anders Andersson och Carl Dahlgren fiån Elfsborgs län.
Utskottet har vid behandlingen af ifrågavarande motion funnit densamma innebära en vacker idé.
Syftande till det Stora ändamålet alt tillvägabringa en allmän fred, och anser, med erkännande af fredens obestridligt välgörande inflytande på allt hvad som länder till mensklighetens hästa, att icke något bör åsidosättas, som lill dess bibehållande kan bidraga; men då, utom d»t att en så lätt funnen utväg till biläggande af stridigheter emellan makterna, som den utaf motionären anvisade, säkerligen redan blifvit begagnad, derest den funnits vara lill ändamålet ledande, förekommer härvid att, enligt 11 § i Jtegerings-Eormen, åt Kongl. Majit blifvit öfverlemnadt alt, på det sätt honom lämpligast .gyiips, handhafva de ärenden, som röra rikets förhållande lill främmande makter, hvilket stadgande otvifvelaktig! äfven af den anledning tillkommit, alt Rikets Ständer ansetts icke (feunna vara i tillfälle att oga den kännedom i sådane ärenden, som för dessas rigtiga uppfattning och bedömande erfordras.
1 följd häraf får Utskottet vördsamligen tillstyrka, att förevarande motion icke må till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda.
Betänkande, i anledning af väckt motion om fortsättning tili Gefle af telegraflinien från Stockholm till Upsala.
Till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet har blifvit öfverlemnad en hos Vällofl. Borgare-ståndet af Herr Erik Daniel Grape väckt motion, deruti motionären anfört: hurusom numera Europas fasta land blifvit i alla riktningar öfverspunnet med elektriska telegraflinjer, samt vigten af dessa kommunikationsmedel äfven här i landet icke blifvit förbisedd, enär, på Kongl. Maj:ts nådiga befallning, en telegraflinie blifvit anlagd mellan Stock - Allmånna Besvärs- och Ekonomi-Ulskotlels Uttänkande, Jhs 12. 11 bolm och Upsala, hvars fortsättning till Helsingborg vore i fråga, och hvilken derefter, om den förenades med den Danska telegraflinien, skulle sälta oss i den snabba>te förbindelse med Europas öfriga länder.
Då emedlertid den i Sverige redan befintliga telegraflinie blifvit anlagd i nordlig riktning från hufvudsladeu och denna linies utsträckning lill Gelle äfven under nuvarande förhållanden skulle, utom i andra afseenden, för nämnde stads handel och sjöfart medföra stora fördelar, samt, enligt motionären lemnade tillförlitliga upplysningar, kostnaden för denna fortsättning af linien icke skulle uppgå till mer än omkring 18,000 H:dr Banko, har motionären hemställt, att Rikets S änder måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att telegraflinien från Stockholm (ill Upsala varder, så fort omständigheterna det medgifva, fortsatt till Gefle.
Utskottet har tagit motionen i öfvervägande; men, enär antagas kan, det Kongl. Majit är i nåder betänkt, att, i den mån medel dertill kunna blifva att tillgå, låta fortsätta anläggningen af te lee ra f-1 i nier i alla de sträckningar, der sådant såväl till fördel för den enskilde trafiken, som till statens nytta kan pröfvas vara af vigt, samt Rikets Ständer ej äro i tillfälle att efter någon omfattande plan bedöma, hvilka orter dervid höra företrädesvis ihåckommas, finner Utskottet sig icke böra tillstyrka Rikets Ständer, aH hos Kongl. Majit göra underdånig anhållan om tillvägabringande af sådan kommunikations-anstalt til] förmån för en eller annan ort, hvarigenom rubbning i den af Kongl. Majit för telegraflinjers inrättande i nåder godkända plan skulle kunna uppkomma; hvadan Utskottet hemställer, att någon åtgärd i anledning af denna motion icke mätte vidtagas.
Ant. till Exp.-Utsk. d. 13 Jan. 1851, kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om- uppsättande af ett så kalladt Gensdarmerie.
Ridderskapet och Adeln väckt, till Utskottet remitterad motion, har Herr Friherre von Schwerin, Adam Otto, anfört, hurusom dagligen och öfverallt förekoinmo talande bevis derpå, att för den allmänna säkerheten inom landet icke vore tillräckligen sörjdt.
Sådane bevis voro att finna dels uti den erfarenhet något hvar sjelf fått göra och dels uti »de inför domstolarna ofta sig företeende taflor öfver mörka och blodiga »cer.er ur Missgernings-balken.»
Hvad lagen förmådde vöre således icke lillfyllectgörande.
Den hade visserligen sin^ väpnare uti polismyndigheter, fogdar, länsmän och fjerdingsman, m. fl.; men då alla dessa icke funnos vara tillräckliga för ordningens vidmakthållande, utan mellanrummen, der de icke kunde vara tillstädes, borde fyllas af medverkande mellanposter, sadane som i utlandet utgjordes af de så kallade Gensdarmerne, ville motionären föreslå, det uppsättandet äfven här i landet af ett/Gensdarmerie blefve föremål för Rikets Ständers öfveriäggningar; och har motionären, i sammanhang härmed, tillika hemställt, huruvida icke äfven åt sockennämnd kunde lemnäs någon makt för upprätthållande af allmänna säkerheten. 12 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Ulskoltels Betänkande, Jtä 13.
Hvad i förra delen af motionen blifvit föreslaget, liar Utskottet tagit i öfvervägande; rnen, om ock medgifva* måste, alt förbrytelser, störande deri allmänna säkerheten, tyvärr icke äro sällsynta, synas likväl förhållanderne bär i landet icke påkalla en så beskaffad särskild bevakning, sorn motionären löreslagit, helst polisinyridjgheterne och deras underordnade, der så erfordras, ega att anlita mililär-hiträde; och då i allt fall icke heller genom den af motionären föreslagna bevakning, hvilkens uppsättande
Idefve förenadt med betydliga kostnader, brotts begående skulle kunna förebygga*; finner Utskottet sig böra hemställa, ali det väckta förslaget icke må till någon Rikets Sländers åtgärd föranleda.
Beträffande åter förslaget i sednare delen af motionen eller fråean om utvidgad makt för snckennatnnd, vill Utskottet derom framdeles i sammanhang med andra likartade frågor meddela utlåtande.
Stockholm den 15 Januari 1854.
JV2 13.
Ank. till Eip.-Utsk. d. 13 Jan. 1834, kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af vackt motion om förändring och tillägg vin Kongl. Maj.is Nådiga Kungörelse den 28 Maj 1850, rörande ekonomiska besigtningar.
Uti en hos Högvördig Preste-ståndet väckt, till Utskottet remitterad motion, har Herr Kontrakts-prosten J. P. Kullman läslat uppmärksamheten dervid. a't, efter utfärdandet af Kongl. Maj:ts nådiga kungörelse den 28 Maj 1850, angående ekonomiska besigtningar å Kyrkoherde-boställen, Kapellans- och Klockare-hnhl samt Preste-stomhemman, uppstått ett nylt slag af boställen, eller Prtlksknle-lärares, hvarå en närmare tillsyn äfven vore af nöden) hvadan och dä. äfven om tillsynen å dessa ansåges tillkomma endast forsamlingarne, det i allt fall vid författningens utfärdande funnits flere af prest-män innehafde skoliärare-bo. ställen, hvilka, elter motionärens förmenande, blifvit i Författningen förbisedda, motionärer föreslagit, att vid början af § 1 uti ifrågavarande Kongl.
Kungörelse mätte göras följandt förändring och tillägg: »Ekonomiska besigtningar å Kyrkoherde-, Kapellans-, Skol-lärare- och Klockare-bo ställen samt de så kallade Prest-stomhemman, som icke äro till skatte köpta, skola.
Lil utrönande af deras häfd lill hus och jord, förrättas hvart femte år;» hvarjemte motionären med afseende å ringheten af det arfvode
Kontrakls-prostarne för sina mångfaldiga besvä egde uppbära, gjort framställning derom, att Kontrakts-proslarne mätte beredas samma er sättning lör bestyret med ekonomiska besigtningar, sorn kronans tjenstemän tiIIkotnrrte, oc' att, i sådant ändamål, § 8 uti merberörde Kongl.
Kungörelse måtte erhålla denna lydelse »Kostnads-ersättning för skjuts- och traktamente böra af kyrkornas medel utgå och i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts nådiga Rese-reglemente, utgöras till prestman, kronobetjent och nämndemän, som öfvervara och förrätta besigtningen.» Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Ulskoltels Betänkande, Ni 15.
Hvad sålunda blifvit anfördt och föreslaget har Utskottet i öfvervägande tagit; och hvad först angår frågan om anställande af ekonomisk besigtning äfven å skollärare-boställen; så enär dessa boställen, så framt de icke äro förenade med klockare-bohl, i hvilket lall de af sådan anledning redan äro underkastade ekonomisk besigtning, skola, antingen de innehafvas af prestmän eller af andra personer, utaf församling énsam både byggas och underhållas, samt tillsynen å såväl vid boställe befintliga byggnader, som detsamma möjligen åtföljande jord förthy bör vara församlingens ensak, och, vid det förhållande, att skolhus i allmänhet äfven utgör boställe lör skol-lärare, en sådan tillsyn kan anses af församlingen, genom Skol-styrelsen, utöfvas vid de vanligtvis årligen skeende besigtningarne å skolhuset; finner Utskottet det i förenämnde afseende föreslagna tillägget icke vara behöfligt, till följd hvaraf Utskottet hemställer, att framställningen i denna del af motionen ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Beträffande vidare motionens sednare del eller frågan om rättighet för Kontraktsprost att för bestyret med ekonomiska besigtningar åtnjuta ersättning af kyrkans medel; så emedan på åtskilliga orter en sådan kostnads-ersättning skulle blifva större, än att den af kyrkans årliga inkomster kunde bestridas; ty och med betraktande jemväl deraf, att vid ekonomiska besigtningar å mililie-boställen ersättning icke eger rum, anser sig Utskottet böra vördsamt föreslå, att Rikets
Ständer icke eller å denna del af motionen måtte fästa afseende.
Emot detta betänkande har reservation blifvit anmäld af Herr Kontrakts-prosten Nordlander, Herr Lektor Sonden, Herr Prosten Tranceus och Herr Stenberg. ttih. tilt B.
Prol. 1855 å 1854. 8 Sami. i haft. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOIL BECKMAN. 1854.
Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskottels Betänkande, N:o 14. 1 N:o 14.
Ank. till Exp.-Utsk. d, 22 Jan. 1854, kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om ändring af 20—25 0 i Kongl.
Maj:ts förnyade Nådiga Taxa på arfvode för Landtmäteri-förrättningar den i8 Oktober 1854.
Ridderskapet och Adeln väckt, till Utskottet remitterad motion har hr Grefve Taute, Henning Adolf, anfört, hurusom, oaktadt i senare tider, såväl Regeringen, genom anslag till Landtbruks-skolor, m. m., som enskilde personer, genom penninge-bidrag och goda föredömen, sökt uppmuntra landtbrukare, synnerligast allmogen, till ett bättre, efter nuvarande godkända theoretiska och praktiska grunder, ordnadt jordbruk, ett mäktigt hinder för framåtskridande i detta afseende likväl förefunnes, så länge icke hvar och en jordegare hade sin egolott skiljd från andras.
En jordeägare, som hade sina ägor uti, som det kallades, skifteslag med sina grannar, vore nemligen ovedersägligen förhindrad att bruka sin jord på det sätt, som i hans tanke vore det förmånligaste och bästa, och kunde, vid sådant förhållande, icke ens sägas fullkomligt vara egare af sin jord.
Väl vore genom Kongl. Majits Nådiga stadga om Skiftes-verket i riket den 4 Maj 1827 för en sådan jordegare tillfälle beredt att få berörde ogynnsamma förhållande aflijelpt, och i flere landskap, synnerligast i södra Sverige, hade laga skiften allmänt nog blifvit verkställda; men i de mediersta landskapen hyste allmogen ännu många betänkligheter vid att begära skifte.
De stora fördelar, laga skifte, sedan det en gång blifvit afslutadt, medförde, erkändes val i allmänhet, men lika allmänt, och icke ulan skäl, förspordes klagan deröfver, att författningarne af laudtraätarne icke bedrefvos med den skyndsamhet, som, till förekommande i möjligaste måtto af menlig inverkan af den vanhäfd, egorna, Bih. till R St Prat. 1858 $ 1854. 8 Sami. 2 Haft. 1 25 Ålim.
Besv- och Ekon.- Utskottets Betänkande, Är:o 14. medan skifte påginge, alltid underkastades, vore önsklig och behöflig.
Orsaken till den långsamhet, hvarmed laga skifte i allmänhet verkställdes, trodde motionären förnämligast vara att söka i det sätt, på hvilket betalningen derföre til) landtmätaren iitginge.
Landtmäteri-taxan bestämde visserligen, att landtmätare vid ett skiftes afslutande egde af jordegarne uppbära betalning för sitt arbete, men högst sällan erhölie han då mera än en del af sitt arfvode, och vanligast finge han åtnöja sig med afbetalningar i smärre summor, till dess han först efter flere års förlopp utbekomme slutlig godtgörelse.
Då landtmätare icke hade någon lön af staten, utan vore beroende af det förtroende hos enskilde, han genom sitt förhållande kunde tillvinna sig, begagnade han ogerna den honom medgifna rättighet att vidtaga exsekutiva åtgärder för utbekommande af sitt arfvode, hvaraf åter följde, att landtmätare, som, enligt hvad landtmäteri-taxan jemväl bestämde, egde att för hvarje år uppbära tre fjerdedelar af arfvodet för det under året å en förrättning verkställda arbete, funne med sin fördel mera öfverensstämmande, att årligen, om ock i mindre mån, handlägga flera förrättningar, genom hvilket förfaringssätt arfvodet på flera år fördelades, och således kunde af jordegarne lättare utgöras.
Motionären, som ansåge denna olägenhet böra afhjclpas, trodde det, för ernående af sådant ändamål, vara lämpligast, att staten till landtmätaren utbetalte hola arfvodes-beloppet för ett laga skifte och sedan af jordegarne uppbure ersättning derföre, fördelad på tre år.
Genom ett sådant sätt att gå tillväga, finge väl staten, så länge laga skiften i riket fortgingo, för jordegarne förskjuta medel, men hela förlusten blefvc dock högst tre års räntor derå; hvaremot det komme att ligga i landt— mätarens intresse att, så fort möjligt vöre, handlägga och afsluta ett påbörjadt skifte, och, såsom följd deraf, ett förbättradt jordbruk skulle kunna snarare åstadkommas.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, har motionären gjort famställning derom, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Majit ingå med underdånig anhållan, att §§ 20, 21, 22, 23, 24 och 25 uti Kongl. Maj:ts förnyade Nådiga taxa på arfvode för landtmäteri-förrättningar den 18 Oktober 1834 måtte förändras i enlighet med den åsigt, som motionen innehåller.
Hvad i denna motion blifvit föreslaget har Utskottet tagit i öfvervägande;: och då, enligt Utskottets tanke, en mindre noggrant skeende liqvid af arfvode för verkstäldt laga skifte icke i någon väsendtlig mån utgör hinder för dessa förrätt— Allm.
Besv- och Ekon.-Utsliotfets Betänkande, N:o 14. -3 'ningars fortgång i allmänhet, samt, derest landtmätare med mindre skyndsamhet, ira vederbör, handlägger en förrättning, en allvarsam tillämpning af de i Kongl. Majlis
Nådiga skifte-stadga i sådant afseende gifna föreskrifter bör kunna åstadkomma rätrelse uti nämnde förhållande; anser Utskottet statens inblandande i dessa angelägenheter, hvilket skulle förorsaka omvägar och oredor, hvarken vara af behofvet påkalladt eller för landet medföra någon fördel; i följd hvaraf Utskottet vördsamt hemställer, det motionen icke mti till någon Rikets fetänders utgärd föranleda.
Af hr af Dalström, Gustaf Jacob> har blifvit afgifven följande reservation:
„Anledniugen, hvarföre jag reserverar mig emot Utskottets nu fattade beslut, är att i många fall laga skiften uteblifva genom allmogens farhåga för de höga landtmäleri-arfvodenas bekostande.
Jag biträder derföre motionärens förslag, att staten bör förskottera dessa dryga utgifter under en viss tid, och med vilkor, att de genomärlig afbetalning återgäldas.
Dock ville jag dervid fästa ett annat vilkor för rättighet till förskotts åtnjutande, nemligen att Konungens Befallningshafvande förut bör pröfva det laga skiftets nödvändighet och skiltes-delegarnes oförmåga att förenämnda kostnader sjelfva erlägga.
Det är onekligt, att, bland andra förmåner laga skiften åstadkomma, jordbrukets förkofran derigenom i hög grad befordras; hvarföre för de län, der egoblandningen är stor, såsom t. ex. i Gottlands, önskeligt vore att Rikets
Ständer afsatto en viss summa till dylika förskotters meddelande.
Staten förlorade endast räntan på dessa förskotter, men hvilken likväl indirekte ersattes genom jördens ©kade pio» duktivitet, och deraf följande allmännare välmåga*.
Bete., o eli Ekm-Uttkotlel* Belånkmde, Xo IS.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 22 Jan. 1854, kl. 1 e. rn.
Betänkande, i anledning af väckt motion om utsträckning af den, i Kongl. Kungörelsen af den 17 Mars 17SO, civile embetsman medgifna tid, att, utan dertill af Kongl. Maj:t meddelad särskild tillåtelse, vistas å utrikes ort.
Uti en till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet från Högloft.
Ridderskapet och Adeln remitterad, af hr Dalman, IF. F., väckt motion, har Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad derpå, att uti den, ur 1807, på Kongl. Maj:ts
Nådiga befallning utgifna samling af författningar och stadgar, finnes intagen en Kongl, kungörelse af den 17 Mars 17(80, enligt hvilken „den civile embetsman med Konungens Nådiga fullmakt, som, utan underdånigt anmälande hos Kongl. Maj:t och afbidande af Dess Nådiga tillstånd, begifver sig utom riksgränsen, och på utrikes ort öfver fyra eller högst fem dagar, förblifver. skall vara sin innehafvande tjenst förlustig, .
Då detta stadgande, enligt motionärens förmenande, ej blott uppenbarligen afsett helt andra förhållanden, än dem, som inträdt, efter den närvarande lifliga kommunikationen med utlandet, utan ock blifvit utfärdadt på en tid, då helt andra „riksgränser„ funnos, än de nu varande, hvilka, med undantag af den nordligaste gränsen, mot Ryssland, skilja de förenade nkcua fiåu det öfriga Europa genom sund och haf, och det följaktigen, vid de flesta tillfällen, skulle blifva omöjligt för en civil embetsman, att, utan Kongl. Maj:ts Nådiga tillstånd, göra ens dea kortaste resa till utlandet, samt inskränkningen till 4 å 5 dagar endast leder till onödigt hinder eller ej sällan förorsakar både öfverträdelse af en ännu befintlig författning och underlåten tillämpning deraf, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer må hos Kongl.
Majit i underdånighet anhålla, att berörde Kongl, kungörelse af den 17 Mars Allm.
Bese - och Elion.-Utskottets Betänkande, N:o 15. 5 1780 mätte förklaras ieke vara gällande, samt Kongl. Majit i Nåder bestämma någon längre tid af åtminstone 14 dagar, under hvilka det må tillåtas äfven civile embetsmål), försedde med Konungens fullmakt, att för enskilde angelägenheter vistas å utrikes ort, utan afbidan af Kongl. Majits Nådiga tillstånd dertill.
Då, enligt en i det Nådiga brefvet af år 1780 uttryckt grundsats, i hvilken Utskottet instämmer, det i allmänhet är „mot skick och ordning stridande” att embetsman, utan Kongl.
Majits vetskap, reser till utrikes ort, samt, enär den tid af 4 å 6 dagar, under hvilken embetsman, enligt det i samma Kong), bref medgifne undantag från nämnde allmänna grundsats, får, utan särskild tillåtelse af Kongl. Majit, ”vistas ä utrikes ortv är, i anseende till de skyndsammare kommunikationerne inom de fleste utrikes länder, nu för tiden i ojemförligt högre grad, än 1780, tillräcklig för besörjande utomlands af de angelägenheter, som kunna för embetsman derstädes tillfälligtvis uppkomma, så hemställer Utskottet vördsamligen, att någon åtgärd icke må, i anledning af motionen, vidtagas.
Emot förestående betänkande har reservation blifvit anmäld af hr Hagströmer, Joli. Jac.; hvarjemte afgifvits följande skriftliga reservationer, nemligen: l:o) af hr Spångberg: sDå författningen af 1780 lernnar embetsman 5 dagars tid att, utan Kengl.
Majits särskilda tillåtelse, vistas på utrikes ort, kan icke någon annan, än den, som vill begifva sig från Skåne till Danmark, deraf begagna sig, emedan näppeligen någon resa till annan utrikes ort kan på så kort tid verkställas.
Jag anser derföre att, enligt motionärens yrkande, en tid af 14 dagar i sådant afseende bör medgifvas, likväl under förutsättning att icke någon dags utrikes vistande bör tillåtas, utan att embetsmannens chef derom blifver underrättad.,, Uti denna reservation hafva hrr Rooth och Boman instämt. <6 Ålim.
Besv- ogfi EkonUtskottets Betänkande, Ar» S3. ”2.o) af !ir Kistner:
,.Enär kongl, kungörelsen elen '17 Slars 1780 in-cdgifVcr i verklig tjenst varande civile embetsman, som med KoiKtngens full makt äro försedde, alt, utom särskildt Nådigt tillstånd, vistas å utrikes ort i 5 dagar, och sådant medgifvande icke anses stridande mot skick, ordning och undersåtlig aktning, kan jag för min del icke inse att ordningen,, skicket och den undersåtliga aktningen klefve rubbad eller minskad derigenom, att några dagars tillökning eller en utsträckning i tid af 14 dagar i rättigheten för ifrågavarande civile embetsman att få 'utrikes vistas klefve dem medgifven, så vida de i öfrigt äro berättigade att från utöfuingen af sin tjenst sig afhålla.
Att genom den sålanda medgifna rättigheten, att vistas utrikes, embetsmännen äfven skulle erhålla den rättighet att-utan särskildt tillstånd lemna sin tjenst
Irar icke varit motionärens eller är min mening; det är endast för sådant fall, då en civil embetsman ar berättigad att från utöfningen af sin tjenst sig afhålla, som det må vara honom tillåtet att, utan särskildt Nådigt tillstånd, få vjstas å utrikes ort i högst 14 dagar.
Det torde icke kunna nekas, att det är liårdt och obilligt, att en civil embetsman, sorn, efter det han beredt sig 2 ä 3 månaders tjenstledighet, uppchölle sig i någon af rikets sydligare orter ock af någon derunder hastigt påkommen anledning fick sig angeläget att till utrikes ort företaga en resa, som kunde verkställas inom den korta tiden af 14 dagar, sådant skulle under tjenstledigheten hindras honom för den långa omvägens skull att särskildt dertill utverka sig Kongl. Maj:ts
Nådiga tillstånd.
Då i öfrigt år 1780, en tidpunkt, -under hvilken regeringen öfver sina tjenstemän utöfvade ett vida större politiskt inflytande än nu, man icke drog i betänkande att lemna embetsmännen rättighet att utan särskildt
Nådigt tillstånd vistas utrikes i 5 dagar, hade jag icke trott att det nu skulle möta hinder att få denna rättighet utsträkt till 14 dagar.
Långt ifrån att lägga hinder i vägen för civile embetsman att vistas utrikes, då försummelse af deras tjensteutöfning icke eger rum, skulle jag för min del tro, att embetsmännen snarare borde uppmuntras att, när sådant låter sig göra, besöka fremmande land, ty de skola derunder lätt kunna blifva i tillfälle att inhemta många Ålim. Besv.- och Ebon.-Utskottels Betänkande, N:o 16'. 7 goda och nyttiga lärdomar och erfarenhetsrön, som icke blott inom embetsmännen» verkningskrets, utan äfven för hela landet, kunna medföra fördelar.
Med anledning af hvad jag nu haft äran anföra, får jag för min del yrka br~ fall till hr Dalmans motion.
Med sistnämnde reservant hafva hrr Wahlström oeh Stenberg sig förenat., j N:o 16. t Ank. till Exp.-Utsk. den 22 Jan. 1854, kl. 1 t. m.
Betänkande, i anledning af vacht motion, att sökande till klockaretjenst mätte befrias frän undergående af examen inför kyrkoherden.
Till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottets handläggning har blifvit öfverlemnad en hos Hedervärda Bonde-ståndet af Johannes Bengtsson fran Christianstads län väckt motion af följande lydelse: “Uti en tid, då ännu icke var bestämdt, hvilket kunskapsmatt cn sökande till klockarebeställning borde ega, för att kunna komma under omröstning till ifrågavarande befattning, var det presterskapet förbehållet och ålagdt att sammankalla alla sökanderne och förhöra dem i de stycken, man ansåg nödige, hvarefter alla de, som å dessa, numera enkla ansedda frågor kunde afgifva tillfredsställande svar, lingö komma under omröstning.