Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer täckas godkänna hvad sålunda blifvit före* slaget, en underdånig Skrifvelse måtte till Kongl. Maj:t afgifvas, hvaruti Rikets Höglofl, Ständer i svar å ofvan upptagne Nådiga Förslag tillkännagifva, att, då det såsom en hufvudgrund för sä valden senaste Bevillnings-Förordning, som för den blifvande Bevillningen, antagits, att en viss afgift efter värdet erlägges af äll jord, utan afseende på dess natur, hafva Rikets Höglofl, Ständer ansett sig destomindre kunna, utöfver hvad Bevillnings-Förordningen i IV Art> 3 Mom. innehåll er, från denna allmänna grundsatts göra något undantag för BarmhertighetsInrättningar, som en sådan eftergift må hända torde leda till enahanda anspråk fren 4 Bevilln.-Utskottets Betänkanden N'-ris 16, 17, andre, med desse, i ett eller annat afseende, jemförlige institutioner.
Ständers profning vördsamt öfverlämnäs.
Stockholm den 41 Mars 18*9.
N.-o 17, Ank. till Exp, Utsk. d. 3 April 1829* Betänkande, angående Herr Grefve O. J.
Cronhjelms Motion, att Rikets Höglofl.
Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om afskrifning af åtskilliga Anmärkningsmedeh Hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln har Herr Grefve Cronhjelm väckt en till Bevillnings-Utkoltet remitterad Motion, hvaruti anföres: att ett stort antal mer och mindre fattiga Medborgare skola, i följd af Kongl. KammarRättens Anmärkningar, blifvit dömde att betala skatter för till och med iq år tillbaka; att sådant, i Motionairens (anka, tillkommit af (väly* Btvilln.-Utskottets Bttånkandt N:o 17. 5 dige, ja otydlige Författningar, och att ile fleste af desse Skattskyldige, enligt hans kännedom, skola sakna det nödvändigaste, så att af anmärknings-sunnnan, uppgående, som Herr Grefven vill minnas, till 8000 R:dr, icke skola kunna erhållas mer än j 3 2000 R;dr; och hemställes, af sådane anledningar, att Rikets Höglofl.
Ständer ville, efter Stats- och Revillnings-Ut* skottens hörande, låta, så skyndsamt sorn möji ligt, underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t afgå om afskrifning af ifrågavarande Skatter, så att Medborgare samt Rnkor och Barn icke måtte bringas till tiggarstafven för utbetalning af Tio års Utskylder, dern de icke skola kunnat ana; hvarjemte Motionajren äfven anhållit, att Utskotten tillika måtte åläggas afgifva yttrande huruvida Kammar-Rättens Revisions-Contoir, i och för denna sak, borde undfå 25 Procent af Anmärknings-Summan, Utskottet har härvid funnit, att om fråga vore, att utlåta sig i afseende på de af Kongl. KammarRätten gjorde Anmärkningar eller de beslut, hvarigenom de af Motionairen omnämnde Skattskyldige blifvit ålagde betala de Utskylder, som dem, i anledning af berörde Anmärkningar, blifvit påförde; så hade det icke tillhört Bevillnings-Utskottet, att deröfver sig yttra; men då det från Höglofl. Ridderskapet och Adeln till Utskottet remitterade Memorial 6 Btvilln.-Vtskottets Betänkande Nö 17. endast angar en underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t om afskrifning af Bevillning, som blifvit ålagd i grund af Anmärkningar; så anser Utskottet sig obehindradt att derom Utlåtande afgifva.
Af de uti Herr Grefve Cronhjelms Motion anförde omständigheter finner Utskottet flere skäl för tillstyrkande af den afskrifning, Motio. nen åsyftat; men då Utskottet icke kan med säkerhet bedöma, huruvida en sådan afskrifning bör ega rum för alla, eller blott en delaf de personer, hvilka, på anfördt sätt, blifvit ålagde sådane Anmärkningsmedel utbetala, får Utskottet härmed vördsamt tillstyrka, att Rikets Högloft.
Ständer ville, uti underdånig Skrifvelse, hos Kongl Majit anhålla: att Kongl. Majit täcktes infordra vederbörande
Embetsverks utlåtande om de personers förmögenhet s-tillstånd, hvilka fått sig denna betalningsskyldighet ådömd, samt, efter sig det vid företeende omständigheter, i Nåder afgöra om och hvilka af ifrågavarande persöner borde få tillgodonjuta Kronans andel uti desse Bevillningsmedel,•
Men hvad åter angår Anmärknings-procenten till Kongl.
Kammar-Rättens Revisions.Conlor, så anser sig Utskottet derom icke kunna något yttrande afgifva, enär denna fråga rörer Tredje Mans rätt, Bevilln.* Utskottets Betänkande N:o 17. 7 Hvilket allt Rikets Höglo!!.
Ständers pröfning vördsamt underställes, med bifogande af de i ämnet afgifne Reservationer.
Mars 18a 9- Reservationer: Herr Friherren Leyonhufvud:
Då det» i min tanka, icke tillhörer Bevillnings-Utskottet att taga befattning med eller meddela omdömen öfver Anmärkningsmål, hvilka blifvit i vanlig form arthängige och derefter öfverlemnade till Vederburandes pröfning; så bör jag ej eller biträda Höglofl.
Utskottets beslut i nu förevarande ämne, utan får jag hänföra mig till Första Afdelningens förslag till Betänkandet, hvilket innehåller» att
Utskottet icke eger afgifva något hufvudsakligt yttrande öfver Motionairens framställningar.
Härmed förenade sig Herrar Nibelius och Rydström» Herr af Billbergh".
Med den af Heer Friherren Leyonhufvud yttrade tanka, att förevarande fråga icke kunde af Utskottet hufvudsakligen behandlas, instämmer jag fullkomligt; men då Utskottets Pluralitet beslutit, att till Kongl. Majit skulle öfverlemnas, att i Nådeväg efterskänka hvad Kongl. Majit funne billigheten fordra, anser jag mig härvid böra göra den Re* 8 Bil i.
BeviUn>-Utskotiets Betänkande K:a i^4 SerVatiört, ätt då icke iitredt eller bestyrkt ät, hvarken i hvilken mon de
Skattskyldtge sjelfva varit vållande till tidsutdrägteh, eller att de äro i det fattigdörns-tiilståhd, att de icke förmå utgöra den dem ålagde Bevillningen, saknar jag fullgiltig anledning) alt för den Speciela frågan tillstyrka Rikets Stander att Vidtaga ett sådaht beslut^ men hvaremot denna och de flere i samma ämne afgifne Motioner, i förening med min egna erfarenhet, huru ofta den hogsta rätt, i anseende till inträffande tillfälliga händelser, vid speciela tillämpningen, kan medföra den största obillighet, gifvit mig en så mycket större anledning att yttra den önskan, att Kongl. Majtt måtte ega rättighet, då Nåd SÖieS, i följd af laga kraftvilnnä Feslut, som ålägga betalning af Bevillningsmedel, att sådane Nå* de-ansökningar, efter omständigheterna, pröfva och afgöra, sorn i annat fall, Domslutet kart hafva gått i verkställighet, innan Rikets Ständer sammankomma, hvartill kommer, att det Synes mig mindre lämpligt och mindre förenligt med andan af 90 §. i Regeringsformen, att Rikets Ständer sysselsätta sig med pröfningen af dylika enskildes angelägenheter, hvilkas antal otvifvelaktigt skulle ökas, i den mon kändt blefVe, att Rikets Ständer härmed taga befattning.
STOCKHOLM* tryckt 1 MabouArdska Boktryckeriet, 18*9* \
Bevilln.-ZJtskottets Betänkande N.o 18. 1 N:o 18.
Ankom till Exp.-Utsk. den 97 April 1829.
Betänkande öfver Herr Kongl. HofPredikanten Dillners Motion, att Proste-Tunnor måtte från Bevillning befrias.
Uti en från Högvördige Preste-Ståndet remit^ terad Motion, har Herr Kongl. Hof.Predikanten Dillner anfort, att då Kongl. Majit i Nådig Resolution af den io:de Mars 171g förklarat, att Prostarne, i anseende till deras myckna besvär med resor, correspondance och hvarjehanda det Embetet vidhängande
Sysslor^ mäste oförryckt och frie frän all contributiön njuta den dem derföre bestådda ringa och ingalunda emot deras besväc och omkostnad svarande lön och vedergällning, som vore allenast en Tunna Spannmål af hvarje tillydande Församlings Kyrkoherberge.' då denna rättighet ytterligare blifvit försäkrad genom Presterskapets ännu gällande Privilegier, af den 16 October 1723: då, uti Nådig Resolution af den 31 Januarii 1727, Kongl. Majit funnit betänkligt att gifva sitt Nådiga bifall till Prostarnes sökta postfrihet på de bref och skrifter, som de uti Embetsärenden Bilt. till Riks St.
Prat. 1828 och 1829, l:tc •Sami.
T-e H*.t. 1 • 5 Bevllln.'TJtskottets Betänkande N.o 18. till Consistorium afsända, af det skäl, att dem; i anseende till deras besvär af resor och correspondance, deras Proste-Tunnor bestås frie från all contributiön: då Kongl.
Kammar-Collegium uti Utslag af den 11 Maji 1791 förklarat, det Proste-Tunnor vöre frie från Bevillning: då, i följd häraf, Prostarne alltid skola egt en i Författningarne grundad rätt att njuta oftanämnde förmon, undantagen från Bevillning, och Regeringsformens 114 §. uttryckligen förbehåller Kongl. Maj:t roagten, att låta samtlige Rikets Ständer »lerås privilegier, förmoner, rättigheter och friheter åtnjuta; och då Contracts-Prostarnes besvär, göromål och resekostnader, genom K:gl. Majus Nådiga Kungörelse den 17 Mars 1824, rörande Oeconorniska Besigtningar å KyrkoherdeBoställen, Capellans- och Klockare-Bol samt Preste-Stom-Hemman, i ganska betydlig moll skola blifvit ökade, så ansåge Motionairen skäligt, att Proste-Tunnorne, i likhet med Émbetsoch Tjenstemäns resepenningar och tractamen» ten i Kronans ärenden, blefve från all Contribution befriade, och att uti Bevillnings-Stadgan intoges, med tydliga ord, det Proste-Tunnorne vore Bevillningsfrie, på det Tjenstemän icke må finna anledning att uppjaga en Kyrkoherdes Bevillning af lön och honom godtyckligt beskatta; upplysande Molionairen för öfrigt, genom exempel, att ifrågavarande Bevillning icke vöre så obetydlig, enär inkomsten af Proste-Tunnan, på sätt sorn i Södra Jemtland skall inträffat,, tillagd den uppgifne egentliga lönen, kan åstad - Bevilln.-Utskottets Betänkande N'o 18. 3 itömma den progressiva förhöjningen från a till 3 procents Bevillning, samt att Prostarne i Jemtlands Län, uti åtskilige deras Ernbetsbefattningar tillhörige ärenden, stundom finge bekosta 30 till 40 mils resor, och ofta deröfver, för Herjeådalen.
Utskottet har tagit hvad salunda anfördt blifvit i öfvervägande; men dä, genom den af Rikets Högloft Ständer sjelfve, samt således äfven af Hög v äril ige Preste.Ståndet, till Statsbehofvens fyllande, åtagne Bevillning, äldre tiders stadgauden i förutnämnde afseende destomindre synas vara tillämplige, sorn inkomsten af Proste-Tunnorne onekeligen, är jemförlig med de extra Löne-förmoner, som i och för Tjenstebefattningen tillfalla andra Embets• och Tjenstemän, och hvilka, enligt i'dra Mom. af 11 Art. af 1823 års
Be-, villnings-Stadga, skola beräknas vid bestämmandet af det Lönebelopp, hvarföre Bevillning erlägges, samt enär, om äfven, enligt Motionairens uppgift, Froste- Tunnör endast vore ersättning för resor, tractamenten och andra kostnader, sådant ingalunda kunde berättiga till ett för andra dylika förhållanden icke medgifva undanlag, finnér Utskottet alltså icke skälig anledning att tillstyrka bifall till Herr Kongl. Höf-Predikanten
Dillners ofvännämnde Motion, '4 BeviUn>'Utsköttets Betankande N-ö i8.
Dock varder sådant vördsamt öfverlemnadt till Rikets Höglofl.
Ständiers pröfning och beslut, med bifogande af en i ämnet afgifven, utaf flera Ledamöter biträdd Reservation, Stockholm den 18 April 18?9.
Reservation al Herr af Billbergh, J. P. Motionen synes mig icke afse någon fordrad ny fördel åt Contracts-Prostarne, utan endast ett yrkande, att Froste-Tunnorne må uttryckligen befrias ifrån Bevillnings erläggande, på grund af stadgandet uti IV Art. 3 §• af 18 a 3 års Bevillnings-Förordning, som fötmår, ’ att i beräkning af Löne-inkomst icke ingär ”Tractamente under Commenderingar utom Sta”tion på mindre tid, än 6 fortfarande månader ,5på året, Fältaflöning i krig på längre eller ”korrtare tid, Pensioner till Delegare af Armé”ens och Amiralitets Pensions.Cassorne, Hus~ "hyror och Inqvarteringspenningur, Embets• och ’Tjenstemäns Resepenningar och Tractamenten i ”Kronans ärenden, samt Reseunderhåll och Trac* 9’tarnenten i och för Riksdagar,-,” Bil. t. Bevillh.-Utsköttets Betänkande Nto 18.
Utaf detta stadgande visar sig för mig tydligt, att Lagstiftarens mening varit, att sådane inkomster, hvilka endast äro att anse såsom en ersättning i och för kostnaden vid utförandet af serskildte uppdrag, skola vara befriade ifrån Bevillnlngs erläggande.
Att detta är den inskränktaste meningen af stadgandet, bekräftar sig deraf, att Hushyror och Inqvarteringspenningar, som mera närma sig åt Löningsförmoner, jemväl äro befriade ifrån Bevillnings erläggande.
Då nu påtagligt är, att Proste-Tunnorne, bestående af 1 Tunna Spannmål ifrån hvarje Kyrkoherberge, icke förslå till godtgörande af de Resor, den Postporto och den tillfälliga gästning, som är en oundviklig följd af ContractsProstarnes åligganden, och att dessa uppdrag icke äro eftersträfvade, i anseende till den ringa ersättningen för de dermed förenade serskilda kostnader, men väl föränderlige, såsom beroende af Biskopparnes förtroende, så kan jag icke annat finna, än att ett förklarande, att Proste-Tunnorne skola ingå uti beräkning af Löne-Inkomster, vore stridande både emot rättsgrund och billighet.
Emot rättsgrund, så vida förmoner, beviljade åt Civila och Militaira tjenstemän, icke äfven skulle tillämpas på Eclesiastique Tjenstemän, och, emot billighet, då häraf hända kan, att större delen af Prostetunne-Inkomsten åtginge till Bevillningen, hvilket senare jag af följande exempel vill bevisa:
Om en 6 Bil, ti Bevilln•
Utskottets Betänkande N:o 18, Contracts-Prost taxeras för en ordinarie och extra ordinarie inkomst, utom Prostetunnorne, uppgående till 1,200 Rtdr, så betalar han derföre efter 2 procent 24 R:dr.
Okar man nu denna Inkomst med 4 Tunnor Spannmål a 5 R:dr, så blir hela Ziöne-Inkomsten 1,220 R:dr, hvarå 3 procent skall beräknas, då bevillningen belöper sig till 36 R:dr 38 sk. 10 rst., hvaraf skulle följa, att för 4 Tunnor Spannmål, uppskattade till 20 Rtdr, har han endast i behåll 7 Rtdr 9 sk. 2 r:st.
Will man åter rådfråga äldre stadganden i detta ämne, så lemna de det starkaste stöd för denna min åsigt.
Resolutionen på Presterskapets Besvär den 10 Mars 1719, lyder sålunda: ”Prostärne må, i anseende till det Em-betet vidhängande hvarjehanda besvär, Correspondance och Sysslor, oförryckt och frie för all contribution, njuta den dem bestådde Spannmåls-Tunnan af hvarje tillydande Församlings Kyrkoherberge.”1
I öfverensstämmelse med denna Kongl. Resolution hafva Prostetunnorne i de äldre Bevillnings-Författningarne varit expresse undantague.
Rikets Ständers Bevillnings-Förordning den 21 October 1756, då den förordnar om Presterskapets Lönebevillning, innehåller vidare; Bil. t Bvilln^Utskoltets Betänkande N'o J.8. ^ ,JDock undantages härifrån allt hvad tillförene varit fritt, — — *- — — såsom ock Prostetunnorne.
” Bevillnings-Förordningarne den 21 Junii J762 och den 30 Januarii 1770 hafva, i an« seende till Prostetunnorne, ordagrannt samma lydelse, som 1756 års Förordning, Att 1789 och senare arens BevillningsFörordningar icke specielt undantaga Proste-tunnorne, torde icke kunna hafva annan grund, än den, att 1789 års Bevillnings Förordning icke ger så utsträckt definition på Löne-Inkomst, som senare Bevillnings-Förordningarne, hvaraf följden ock varit, att Prostetunnorne, efter 1789 års Förordning, icke blifvit till Bevillning taxerade: och då senare Bevil lnings-Förordningar hänfört, under
Lön, jemväl Extra arfvoden, Tractatnenten på vanliga tjenstgörings - orter, Compagnie- Reveniier, Tingsgästningspenningar, Expeditions-lösen och andra Sportiar; så hafva undantagen blifvit flera och generelare, så att derunder äfven bordt förstås Prostetunnorne.
Under förmodan, att Bespective Stånden, upplyste om sakens rätta sammanhang, icke lär\ gilla det Beslut, Utkottets pluralitet i denna fråga fattat, anhåller jag, att denna min Reservation må få åtfölja Betänkandet.’’ Härmed förenade sig Herr Friherren och Ordföranden, Herr Friherre Wrangel, Herrar 8 Bevilln.-Utskottets Betänkande N:ö ig, Tham, Nordenankar, Rydström och samtlige Herrar Eedamdterne af Högvbrdige PresteStåndet; med undantag af Herr Contracts Proj sten Svedelius.
Ank, till Exp.-Utsk. d, 27 April 1819.
Betänkande, angående Herr Carl Valleys Motion om böter för dem, som i Städerne försumma att vid andra Uppbörds - stämman betala Krono-Utskylder.
Borgare-Ståndet har till Bevillningsutskottet remitterat ett Memorial af Herr Valley, deruti han anmärkt, att en af nu gällande Bevillnings-Stadgas väsendtligaste brister vore, att de skattskyldige kunna, utan ansvar, underJ låta att vid Uppbtirdsstämmorne erlägga sine Krono-Utskylder och dermed uppskjuta intill dess Executions-betjeningen infinner sig att uttaga dem, hvaraf åtskillige olägenheter uppkomma, såsom att Utskylderne icke ingå till Kronans Cassör vid den tid de äro påräknade, att Executions-betjeningen på sådant satt mycket besväras och att Kropan genom balancer Bevilln.'Utskottets Betänkande N\o 19. 9 och bortflyttningar m. m. ådrages förluster, som icke skulle ega rum, örn nämnde underlåtenhet och dröjsmål lämpligen förebygdes; och har Motioriairen, i anledning häraf, hemställt, om icke, i likhet med hvad för Hufvudstaden redan finnes stadgadt, den Författning kunde för Städerne i hela Riket vidtagas, att den skatt* skyldige, som icke å andra Uppbördsstämman erlägger sina Krono Utskylder, skulle vara förfallen till en, i förhållande lill deras belopp bestämd plikt af t. ex. Q skillingar på Riksdalern, hvilka böter borde tillfalla Executions-beljeningen, såsom ersättning för deras besvär vid Restantiernes indrlfvande.
Utskottet hyser den öfvertygelsen, att dröjs? mål med betalning af Krono-Utskylder i ali. mänhet sällan har sin grund i tredska hos den skattskyldige, utan snarare i svårigheten, att på utsatt tid kunna desamma utgöra, samt att de olägenheter, som åtfölja skatternas utsökande äro af vida mindre betydenhet för Staten än för den skattdragande, som underkastar sig detsamma, så att, af omtanka för egen fördel} hvar och en, som förmår, lärer söka undvika följderne af utmätningen; och Utskottet finner destomindre skäl att, till ytterligare mehn för de skattande, föreslå några stadganden om böter för dem, hvilka} vid andra Uppbördsstämman i Stä. 3 0 Bevilliu-ZJtskottets Betänkande N-ö ig. d me, icke erlägga sine Kronoutskylder, som Rikets Högloft, Ständer, uti underdånig Skrifvelse af den 20 December 1823, funnit sig förani ätne i underdånighet anhålla örn upphörandet af det, i förberörde hänseende, uti Kongl. Kammar-Collegii Cir-, cutaire af den 18 Februarii 1806^ föreskrifne bötes-anSvar; i följd hväraf Utskott tet således icke kan understödja Herr Val* lefjs ifrågavarande Motion, Dock varder sådant till Rikets HöglofL Ständers omprdfvande vördsamt öfverlemnadt» Stockholm den a2 April 182g, STOCKHOLM, tryckt i Märiiuardska Boktryckeriet, *839.1 Bevilla^Vttkotttts Bethnkande N*o jo. X N:o 20.
Änk. till Exp.-Utsk. tl. 8 Maji 183<J.
Betänkande, angående Herr E. N. Memsetts Memorial om befrielse för Staden Borås från Bevillnings erläggande under Tio års tid.1 Riksdags - Fullmägtigen frän Stadén Borås, Herr Memsen, har, uti ett hos VäUofl.
BorgareStåndet afgifvet Memorial , S Stadens Invånares vägnar, till Rikets Höglofliga Ständers behjertande hemställt, att då Stads, och Kyrko-Cassorne för närvarande vöre behäftade med skuld af omkring 94,000 Rtdr Råneo, och det, i Invånarnes närvarande belägenhet, blefve svårt att utgöra de ökade skatter, som till dessa Cassör borde eiläggas,' Borus Stads Invånare alitsa, m ute varda för Tio ars tid bejrtade frän ali Bevillning för Egendom, Rörelse och Person, hvarigenom, I Motionairens tanka, skulle åt Samhället be« redas en uppmuntran, att med desto krafti. gare steg närmas det mål, som åsyftade ej mindre Statens än enskildt gagn, och hvar., ifrån det så plötsligt genom alne förstörande eldsvådor blifvit störtadt i den yttersta van» magt.
Bilu till Riks St, Prof. 1828 och 1329» yte Sanni, S
Qo.
Efter dertill gifven anledning, har Herr Memsen, under ärendets behandling i Bevillnings Utskottet, meddelat åtskilige, till en del på officiella hand'ingar grundade, upp» lysninear; deraf Utskottet inhemtat hurusom den diiecta förlust, som, i och för uppbrände hus och lösören, vid 182 2 års elsvåda dräll* bade Staden Borås, efter afdrag af Brandförsäkrings-ersättning och välgörenhets bidrag, uppgått till ----- R:dr 175,435» och förlusten vid 1827 ^rs eldsvåda, med enahanda afdrag, utgjort - 194,716, eller tillsammans R:dr 370,151.
Af de hus, som voro uppförde å Stadens 386 st.
, privata personer tillhöriga tomter , hade endast åbyggnaderne , uppå 37! tomter undgått eldens härjning, och i brandförsäkringsersättning vid serskilde terminer hade Stadens Invånare tillgodokommit R:dr 344,980, men, sedan derifrån afgått Riksgälds - Contoirets fordran för Byegnads-Eån — — 83>900, och enskilde personers in* tecknade fordringar till omkring - — — — 89,260. 173,160. återstod endast ett ersättningsbelopp med R:dr 171,820.
Bevilln.-ZJiskottets Betänkande N'o a o. hvilket likväl medfört en mindre fördel, än påräknadt varit, derigenom att en del af Summan utgått med betalnings-bevis, hvilka först efter någon tills utdrägt infriades.
Föröfrigt skall Stads-Samhällets belägenhet blifvit förvärrad derigenom att det nära färdigbygdå Rådhuset afbrunnit utan att vara brand, försäkradt.
Utom det af Riksgälds-Contoiret till allmänna byggnader rneddelte
Lån af 10,000 R:dr, hvarföre Stads Cassan häftade, vore densamma besvärad med ungefärligen lika skuld till enskilde personer; äfvensom, enligt beräkning för 5 år, dess årliga utgifter utgjorde ett medium af 10,601: 12. men bestämda inkorristerne endast ----- 2,738: sa. 2.
Så att Invånarne årligen måste utgöra R:dr 7,862: 36 10, och ändock vidkännas ordinarie Krono-Utskylder till ett medelbelopp af 4 800 R:dr 36 sk. 7 rist, samt Roteringskostnad med 1,064 R dr Banco. Stads Samhället, sorn år 1825 utgjordes af 1,304 personer, har likväl, med ansträngd verksamhet, efter bägge eldsvådorne, sökt att å nyo uppbygga Staden, hvilket synes deraf, att husvärdet sistnämnde år utgjorde endast 83,600 R:dr, men år 1827 stigit till förut anförde eisättnings - summa 344,980 4 Bevilln<-Vtsk6tteta Betänkande N'o so. R:dr, hvartill må läggas värdet af qvarvaran» de Byggnader, samt att de hus i Borås, för hvilka blifvit sökt delagtighet i Städernes Allmänna Brandstods-Bolag, vid 1828 års slut, uppgick till ett uppskattnings-belopp af 355,000 R:dr Banco.
Dock är det troligt, alt tillgång härtill hufvudsakligen blifvit beredd genom Lin, helst en del af Stadens Invånare häftade i Götheborgs Lån-Contor, vid detta års ingång, för 65,916 R:dr Banco.
Vid sådane förhållanden kan det, pä giltiga skäl, antagas, att den oeconomiska ställ, ningen i Borås blifvit, sedan Rikets Ständers senaste sammankomst, för det hela, betydligen förvärrad; och då Staden genom den rubbning i handel och näringar, som nödvändigt skolat härigenom uppkomma, äfven lidit ansenliga förluster, samt, till följd deraf, ännu icke, utan svårighet, kan utgöra de för StadsCassan och andre allmänna behof erforder]ige utgifter; så lärer det vara obestridligt, <itt Statens Understöd till Borås, genom lindring i shattsrne, är destomer behöfligt, som de vanliga Stats-bidragen icke, under närvarande omständigheter, enligt Utskottets öfvertygelse, kunde af Staden utgöras, utan att fördröja Samhällets förkofran och möjligheten för Inyånarne, att till Stats.Utgifterne framdeles lemna större afgifter, hvilka, måhända, i be^ Bevilln.-Utskottets Betänkande N.o äo. 5 |yillig matto skola gifva öfverstjutande ersättning för den eftergift, som nu ma beviljas.
I fraga om sättet och gränsen för denna lindring, hyser Utskottet den öfvertygelse att den totala befrielse frän Bevillning för borgerliga rörelsen, som är begärd, icke, å ena sidan, är lämplig eller billig , enär Invånarnes Egendom icke blifvit alldeles eller utan un. dantag förstörd genom eldsvådorne samt tror. ligtvis ätskiliige personer jemväl nu finnas boende i Borås, hvilka efteråt till Staden inflyttat; men då, å den andra, onekligt är, att genom eldsvådorne sådane förhållanden uppkommit, hvilka ur flere synpunkter verkat menligt för borgerliga rörelsen och minskat den behållning, sorn derigenom kan arn-; ses uppkomma, får Utskottet endast salunda i denna del tillstyrka bifall lill Motionen, att Utskottet föreslär, det för bor gerli g rörelse i Staden Borås, intill nästkommande Riksdag, md utgöras Bevillning till hälften af hvad som sd väl i allmänhet, som för den Classen Städer i synnerhet, derom kommer au stadgas.
I afseende på frihet från den så kallade personliga eller skyddsafgiften, framställa sig hufvudsakligen enahanda förhållanden med de nyss anförda, hvilka, i Utskottets tanka, 6 Hevilla- Utskottets Betänkande N:o 2 o. föranleda dertill, att nathon allmän och ovil lorlig eftergift icke skäligen kan medgifvas, hvarföre Utskottet, i enlighet med Rikets Högloft- Ständers beslut vid sistfurlidne Riksdag , tillstyrker, att de Invånare, söm genom den / o ras