Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hafva Landtmätare och Gode Män funnit, att vatten-verk ändras, flyttas eller alldeles uuifvas-må, eller att dess drift uppehållas skall, medan vattenledningen göres; då vare Jordegaren pligtig, att å den dag, som i stämningen förelagd är, vid äfventyr, att saken i annat tall icke då till pröfning upptages, hos Ratten nedsatta de penningar, hvartill Landtmätaren och / Förslag. 395 Gode Männen skattat vatten-verket, der det utrifvas eller lösas skall, eller dess försämring och egarens förlust medan det ej drifves, om det skall ändras eller flyttas, eller vattenledning göras; och galle om lyftning af sådane penningar, hvad om Bördeskilling i Lag är stadgadt.
Varder sedan verket, dess försämring, eller egarens förlust högre skattadt, skall, Jord-egaren erlägga öfverskottet, innan vattenverks-egare verket afträder, eller något eljest till rubbning i dess gång företages. §. 10.
Varder sökandens påstående af Rätten till torre eller mindre del gilladt, sätte Rätten viss id ut, inom hvilken domen, sedan den Laga ;raft vunnit, fullgöras må.
A verk, sorn'ut r i firas eller lösas skall, åtnjute vatten-verks-egaren aga fardag, sedan Jord-egarens rätt att verket osa genom laga kraftvunnen
Dom fastställd b 1 ifvir.
Ar vatten-verk efter Dom utrifvet, då må $. II.
All kostnad, sorn till affattning, afvägning och annan undersökning nödig är, skall Jordegaren ensamt stånda; hvarförutan lian bör ersätta, ändå att han saken vinner, de umgälder, vatten-verks-egaren, då han undersökningen Ijjvistar, så ock vid första Domstolen, måste vidkännas.
Förslag. §• »2.
Vid vatten-afledningar eller vatten-verks rifning, ändring eller flyttning bör noga tillses» att jord eller verk, som nedan ligger, icke genom öfversvämning lider skada.
Sker annorleleues, gifve ersättning den det vållar.
Jord-egare håfve äfven dervid lätt, att, såsom om Strömrensningar i allmänhet stadgadt är, till undanrödjande af alla hinder för vattnets fullkomliga afledande, verkställa nödig renshing af vattendraget, och ege jemväl, der så för ändamålets vinnande nödigt är, fordra att vattendraget utvidgas eller förändras, dl det, utan bestämd olägenhet för egaren af jorden ske kan.
Vare likväl skyldig, att i dessa fall lemna denne senare full ersättning i iord eller penningar, alltsom Domaren, i brist af godvillig öfverenskommelse, det skäligt pröfvar. §■ i3, Kongl. Majitr.
Befallningshafvande eger tillse, att ränta eller andra allmänna skyldigheter å vattenverk, som »trifvas, eller å den del deraf, som genom förstoring borrtgår, blifva, efter de för skattläggningar i allmänhet stadgade grunder, i vederbörlig ordning flyttade på den jord, för hvars båtnad verket rifves eller försämras. §• 24.
Om Jord-egare åslundar, att till beredande af odlingsbar mark, sjö sänka eller uttappa, strom Förslagi "397 eller å afleda, ellef derifrån skyrdar eller ränilar göra, och sådant, ulan förnärmande af annans rätt, ske kan , skall han ändock vara pligtig, att gifva det tillkänna hos Kongl. Maj;ts Befallningshafvande, som bör låra undersöka om anledning vara må, att något allmänt nyttigt ändamål deraf skulle kunna förhindras, såsom att flott eller farled, sorn inrättad är, skulle obrukbar göras, eller tjenlig lägenhet till inrättande deraf i framtiden borttagas.
Finnes sådan anledning, bör ärendet till Kongl. Majrts Nådiga pröfning hemställas; i annat fall må Kongl. M:ts Befallningshafvande till aftappningen eller vattenledningen lemna tillstånd. §. 15.
Vill Jord-egare, efter dertill, såsom i föregående §. stadgas, å det allmännas sida erhållen tillåtelse, sjö sänka eller aftappa eller vatten annorlunda afleda, och kan detta ej ske utan att vatten-verk ändras eiler flyttas, eller att för vattnet ny ledning öpnas , eller att vatten-verket alldeles utrifves, då skall den, som vatten-verk eger, vara pligtig att låta sådant verkställas, på sätt och under de vilkor, förut i denna författning stadgade finnas; Och vare jemväl en hvar skyldig, att den jord, sorn före ligger och nödig är, å det ställe den medför minsta olägenhet för egaren, afträda, mot ersättning, enlig §. 3, an„ tingen i jord eller penningar, efter som Domaren, i brist af godvillig öfverenskommelse skäligt pröfvar; godtgöre äfven pa enahanda sätt den skada* sota i öfrigt kan finnas deraf uppstå. 398 Förslag.
Sedan ege Sökanden rätt att vattnet öfver jordegaren egor afföra, med vilkor, som i x2 §. sägs. 5- 16.
Hvad om vatten-verk,’ som för odling af jord äro hinderlige, här ofvanföre nu finnes stadgadt, galle äfven i enahanda afseende om fiske-verk eller annan byggnad, som lagligen tillkommit eller af laga beskaffenhet är. §• 17- Genom denna Författning är ingen ändring gjord i hvad Kongl. M:ts Nådiga Bref till Dess och Rikets Kamtnar-Collegium af den 28 December 1822, samt Collega derpå grundade kungörelse, rörande dispositionen af strömfall å Kronohemmans eller annan Kronojords områden , innehåller.
Underdåniga Skrifvelser. 399 N:o 389- Uppl o. godk. hos Kidd. o. Ad. d. 10 Dec. 1S23.
Prest e-Ståndet d. 10 — — Borgare Ståndet d.
Jo •—■ — Bonde-Ståndet d. 12 — — Riksens Sfänders underdåniga Skrifvelse, angående frågan om Närings-friheten, samt dermed gemenskap egande ämnen.
S. A. K. Uti-Nådig Skrifvelse af den 19 sistl.
Februarii, har E. K. M:t förklarat, att, ehuru E. K.
M. funnit den för Rikets allmänna hushållning vigtiga frågan, om en vidsträcktare frihet i utöfning af handel och handtverk, vara af oecbnonvisk beskaffenhet, och följaktligen beroende endast af E. K M:ts Nådiga pröfning och afgörande; E. K. M.
Ii kval icke velat derom besluta, utan’efter föregången öfverläggning med Riksens Ständer; hvarföre ock E. K. M., med tillämpning af Regeringsformens 89 §., i Nåder för godt funnit till Riksens Ständer öfverlemna, att fråsan om Närinss-fiiheten, i likhet med hvad angående Lag-frågör är stadgadt, gemensamt med E. K. M. afgöra; i hvilket afseende E. K. M. till Riksens Ständers pröfning tillika hänskjutit de afen i Nåder tillförordnad Cornmittée författade underdåniga förslag till Handtverkeri- och Handels-Reglementen, samt till en författning, angående Gerningsmän å Landet. 400 Underdåniga Skrifvelseri I sammanhang härmed, hafva Riksens Ständer ansett sig böra upptaga de flerfaldige, rörån-* de detta ätrine, inom Riks-Standen väckte motioner; Och Riksens Ständer få nu, efter fulländad pröfning af allt, hvad i frågan om Näringsfriheten förekommit, för E. K. M, framlägga resultaten af deras öfverläggningar.
De särskilt-e motionerne kunna anses utgå från tvärtne väsendtligen olika synpuncter ; en del nemligen från grundsatsen af den naturliga rätt» som synes tillkomma en hvar medborgare, att, till sin och de sinäs bergning och förkofran, använda förvärfvad arbets-formåga och skicklighet, hvilken, endast genom ett sådant fritt användande, kan erhålla ett värde, jeinfurljgt med annan egendom; en grundsats, som, gynnad af tidsandan, anses hemta ytterligare 6tyrka från de beslut, som vid den medborgerliga frihetens grundläggning fattades, angående obehindradt tillträde till borgerliga yrken, samt af erfarenheten , att Skråtvånget mindre ofta varit ett stöd för dessa yrken, än ett hinder för deras förkofran; en del åter från åsigten af ett slags Contract med Staten, eller emellan de särskilde samhälls-classer som utgöra dess beståndsdelar, genom hvilket, innefattadt i äldre författningar, och genom de senare icke ovilkorligen eller i allo undanröjdt, man ansett, ej allenast förhållandet emellan Ijandt- och Statsmanna-naringar vara bestämdt, till ömsesidigt biträde, men utan rättighet till någondera sidans intrång, utan ock nu varande Närings-idkare, emot de vilkor, de för inträdet i näringarne och för burskapet till deras idkan de - Underdåniga Skrifvtiser. 4.01 de sig underkastat, tryggade dervid, utan medtäflan af andre, än dem , sorn enahanda vilkor fullgjort eller fullgöra.
Då de förre åberopa de naturliga rättigheterna, stödja sig de senare på den inskränkning deri, som samhälls-fördragen skola medfört.
Ragge utgå från grundsatsen af ett fritt och oqualt begagnande af hvad man eger; men de förre anse i sådan egenskap den naturliga eller förvarfvade arbets-förmågan , de senare åter det skyddsbref, som i Statens namn blifvit gifvet å en i visst afseende uteslutande rätt till en närings idkande.
Ständer, som af desse både till åsigter och syftning stridiga framställningar hem* tat ökade anledningar, att med all tillbörlig grannlagenhet öfverväga frågan i hela dess vidd, hafva dervid först sökt utreda för sitt omdöme otn de såkallade Skrå-inrärtningarne äro, i egenskap af något Borgare-Ståndets privilegium, bekräftade; och hufvudsakligen, lika med hvad E. 3C. M. i Nåder funnit, hysa Riksens Ständer den. öfvertygelse: att nu gällande handtverks- och handels-reglementen icke utgjort eller utgöra något Stånds privilegium; att de således icke under något Stånds Concessioner kunnat anses inbegripne; att de ioijakteligen ännu äro att anse såsom bestående och oförändrade; och att, då de icke utgöra Civil .Lag, utan oeconotniska författa • ningar, deras upphäfvande eller förändring berott af E. K. M., derest icke E. K. M, Sjelf i nåder funnit för godt, alt låta Riksens Ständer i afgörandet deraf deltaga.
Då det dernäst tillhör Riksens Ständer, alt Bihang till Riki-St, Prot, l$23- io:di S a m2 B, 20 ^ Underdåniga Sirifvsiser, yttra sig, huruvida de för sin del anse, att med upphäfvande af Skråförfattningarne, en allmän Handels- och Närings-frihet må ega rum, företer sig frågan derom för Riksens Ständ-er under irenne synpuncter, nemi. 1:0 om Handelsfriheten, med hänsigt till utländska handeln, exporten oell importen, samt det dermed sammanhängande Tull-systemet; 2:0 om närings-friheten inom Städerne, eller med hvad vilkor inträde i Handel och Handtverk derstädes må vara tillåtet; och 3:0 huruvida skillnaden emellan Landtmanna- och Stadsmanna-näringar skall undanrödjas och en lika frihet till Handel och Handtverks idkande på Landet, som i Städerne ega rum.
Hen slags Handels- eller Närings-frihet , som afser öfvergången från de utländska Handeln inskränkande prohibitiva författningar till ett mera liberalt systéme, tillhör, i sammanhang med denna fråga, icke Riksens Ständers pröfning, så vidt den inskränker sig inom yttrande öfver de i E. K. M:ts Nådiga Skrifvelse framstälde ämnen.
Frågan om närings friheten inom Städerne, eller huruvida nu varande Skrå-ordningar och Reglementen skola upphäfvas eller förändras, utgör, i följe af meranämnde nådiga Skrifvelse, ett desto liufvudsakligare föremål för Riksens Ständers handläggning; och Riksens Ständer anse, -att den Skrå-Embelen hittills tillagde myndighet kan umbäras, och, jemte deras nu varande organisation, bör upphäfvas, samt att det ordnande af Näringarne inom Städerne, som ändock kan blifva behöfligt, bör innefattas i nya, efter nu varande tids förhållanden lämpade, Handt - Underdåniga Skrifvilier. var kerl- och Handels-Reglementen, utgående från de hufvud-grunder, att stadgad ålder och bepröfvad skicklighet utgöra egentliga vilkoren för inträdet bland Städernes sjelfständigt Närings-idka re, och att en utväg för slikt inträde derföre bör öppnas äfven för dem, sorn icke genomgått de hittills vanliga läro-graderne.
Hvad angår frågan, huruvida gränsorne emellan Landt- och Stadsmsnna-näringsme böra uphora, samt de sistnämnde, eiler Handel och Handtverk, äfven på Landet vara til lat ne att idkas, så har väl en dylik frihet i flere af de gjorde motionerne, och jemväl vid föregående Riksdagar, blifvit påyrkad; men Riksens Ständer tro, att en fullkomlig frihet, att jemväl å landet, oberoende af Städerne, idka alla de Näringar, hvilka efter häfd och Författningar hittills varit såsom Stadsmanna-näringar ansedde, icke kan annorlunda, än i sammanhang med en nu icke ifrågavarande förändring i grunderne för Borgare-Ståndets representation samt för Städernes Styrelse och dess aflöning, ega rum; dock utesluter detta hvarken ett närmare bestämmande af gränsen emellan Landt- och Stadsmanna-Näringen, eller sådane modificationer i de derom hittills gällande Författningar, som med Landels och Städernes ömsesidiga fördel kunna bestå.
Ständer hafva nemligen funnit: att Landtman, nen, allt ifrån äldre tider tillbaka, egt rättighet att å landet få antagne sådane Handtverkare, hvilkas biträde ofta är honom nödigt och stundom behöfligt att skyndesamt erhålla; att vid bestämmande af desse så kallade Gerningsmän? antal, genom Kongl. Brefvet den 23 Junii 1&02 , 4o4 Underdåniga Skrifveiser. anledning blifvit gifven till tillökning deruti’ i! ilen mån särskilde omständigheter dertill föranledde; att allmänna Lagens stadgande i 4 Cap. 3 §.
Handelsbaden innebär, det inhemska råämnen skulle få i Handtverkshus å landet förarbetas; att, genom den allmänna inskränkning i Handtverkeriers förläggande på landet, som, sådant oaktadt, egt rum, hinder yppats att i detta afseende begagna de för vissa Handtverkerier tjenliga lägenheter, som å landet funnits, men i Städerne saknats; att om det å ena sidar» är af nytta jemväl för landet, det äfven de mindre Städerne bibehållas såsom förenings-puncter för afsättning och 'uppköp, Städerne å andra sidan icke skulle förlora dervid, om sådane Handtverk, till hvilka tjenliga lägenheter eller hugade idkare icke finnas inora deras område, blefvo drifne på landet, såvida nemligen idkarne, genom utskylders erläggande, bidrogo till upprätthållande af Styrelsen och förvaltningen i närmaste Stad, under hvilken de, såsom Borgare, ansigos höra ; och ändtligen att, då syftningen till en fri utveckling af krafter och verksamhet och till missnöje med alla oeconomiska tvångsband länge i verkställigheten föranledt till en fördragsamhet med obehöriges intrång i Näringarne, genom hviU ken Städerne och deras Näringsidkare varit blottstälde för mycken medtäflan, utan att i samma mån understödjas med några bidrag af utskylder, det synes mest förenligt med Städernes fördel, att detta oregelbundna förhållande, mot hvilket, såsom af tidslynuet understödt. man förgäfves i längden bjuder.
Börfattningarnes värn, ordnas på ett sättf sorn gör en hvar Näringsidkare, i måtj Underdåniga Skrifvelser. äf sin rörelse, lika skattskyldig, samt såmedelst tillskyndar Städerne inkomster, och som, då det således underlättar tillfällen för en hvar, att lagligen förvärfva rättighet till näringars idkande, undanrödjer all betänklighet, att från intrång deri afhålla dem, hvilka icke begagnat ett sådant tillfälle, utan genom näringarnes idkande, utan anmälan eller tillstånd, förnärma både de skattskyldige näringsidkarne och Staten.
Riksens Ständer, som, hvad Handeln angar, ansett den redan lernnade tillåtelsen för Landtmannen till fri Spannemåls- och Victualie-handel, samt afsättning af egen och grannars afvel och slöjder göra tillfyllest, helst örn dertill kommer ett bestämdt förklarande, att under nämnde frihet förstås alla Landtrnanna-producter och tillverkningar, så att deras föryttring i Städer eller på Marknader icke må af någre speciele deremot stridande författningar hindras, samt, för sin del, icke trott någon handel med köpmanna-varor å landet vara behöfvelig eller nyttig, hafva, hvad Handtverkeriérne angar, dels ansett etc närmare bestämmande af Gerningsmän på landet böra, på ofvannämnde' grunder, ega rum, för att derefter utesluta behofvet af t i 11 fäll >ge tillökningar eller undantag, dels ock, med bibehållen skillnad emellan Landt- och Stadsmanna— näringarne samt Borgarerätten, såsom vilkor för de senares idkande, trott en utväg böra öppnas att, under sådant vilkor, jemväl på landet få idka dem, då ijenlige lägenheter sig dertill erbjuda, dels änteiigen, sedan oj mindre inträdet i näringarne blifvit umlerlättadt, än ett ökadt tillfälle till deras idkande jemväl å Landet beredt 406 Underdåniga Skrivelser. ansett en strafflag blifva nödig för elem , som , försummande att förskaffa sig sådane rättigheter, ingripa i dem, hvilka andre lagligen förvärfva t.
Då detta ämnes behandling, i likhet med lagfrågor, Slagt Riksens Ständer fötbindelsen, att i detail utarbeta de stadganden, för hvilka hufvudgrunderne nu blifvit föreslagne, erkänna Riksens Ständer med tacksamhet den ledning, som dervid erhållits af de utaf E. K. M. natiigst förordnade Comrnitterades Förslag,deraf, ej allenast uppställningen, utan ock i manga fall åsigterne och de deraf härledde föreskrifterne blifvit begagnade i de Förslag till Förordning om Handtverkerierne, till Författning om Gerningsmäns antagande på Randel och till Handels-ordning, sorn Riksens Ständer nu i underdånighet få till E. K.
Mus visa och nådiga pröfning härjemte öfverlemna.
Förslag. d°7 Förslag till Förordning, angående Handtverkerierne i Riket.
Om Handtverks-Societeters inrättning och befattningar. §. i.
I stället för de särskild tför hvarje handtverk hittills varande Skrå-Embeten, skola hädanefter i alla Städer Handtverks-Societeier inrättas, för att yttra sig öfver deras skicklighet, som till inträde i Handtverkerierne sig anmäla, samt i öfrigt bevaka Handtverkeriernes rätt och söka befordra hvad till deras förkofran kan bidraga.
I mindre Städer måga desse Societeter, efter Magistratens förslag och Konungens Befallningshafvandes godkännande, förenas med de HandelsSocieleter , hvarom i Handels-Ordningen förinäles. §. 2'.
t Händtverks-Sociteten skall bestå, i mån af Städernes eller Districtemes storlek och antalet af deras näringsidkare, af minst 9 personer, hvilket antal i öfrigt, af handtverkande Borgarne sjelfve bestämmes.
Societeten väljes af handtverkande Borgerskapet inför Magistraten, bland de mest' skicklige och ansedde, samt, så vida ske kan, af alla, eller olikt» Handtverks classer.
Eika som vid val af Stadens Äldste, förrättas 0111- 408 Förslagi rcstningen per Capita, så vidt ej Borgerskapet om annat förhållande enhälligt åsämjes.
Af Societeten utgår årligen en tredjedel på det sätt, att de, som första gången inträda deruti, sig eroellan lotta om ordningen för afgåendet, hvarefter härvid följes den tour, i hvilken hvar och en inkommit.
De lediga rummen fyllas genom nytt val, som på lika sätt anställes; och vare det de väljande obetaget, att dervid de afgående åler invälja.
Lottningen och det deraf följande valet verkställes inför Magistraten, äfvensom, vid detta årliga val, tvänne eller flere Suppleanter böra utses, för att intaga de rum, hvilka , under loppet af året, genom Ledamö'ters frånfälle eller eljest inträffande bortgång, kunna blifva ledige.
I de större städerne måga Societeterne för leia sig på Divisioner, hvilkas Ledamöter ej må understiga det i denna §. bestämde antal, samt utses bland idkare af olika handtverk} och ankommer på Magistraten, i samråd med HandtverksSocieteten, att bestämma i hvilka delar Socie tetens befattning må på sådane
Divisioner öfverlåtas. §■ 3- o
Alder öfver 60 år, eller ständig sjuklighet; vare gällande förfall från emottagande af befattning såsom Ledamot af Societeten.
Den, som i sex år efter hvarandra sådan befattning innehaft, ege ock rätt sig densamma afsäga, derest han genom ytterligare val skulle dertill kallas; Och välja vederbörande annan i hans ställe.
Förslug. 409 §. 4.
Societeten välje, i början af hvarje år, med slutna sedlar, en af sine Ledamöter, att vid årets sammankomster föra ordet, äfvensom en vice Ordförande.
Aro <Je bägge hindrade att någon sammankomst bivista, välje dä Societeten särskild Ordförande förden sammankomsten. §• 5- I de ändamål IT, III och IV Art. omförmäla, bör Societeten sammanträda, minst en gång i hvarje månad; varandes Societeten dessutom ej allenast berättigad, att dessemellan hålla sammankomster till öfverläggning om ärender, hvilka antingen till dess utlåtande blifvit af vederbörande Embets-verk remitterade, eller eljest kunna, till nytta för handt verkande iiorgerskapet eller till förekommande af dess fölfång, genom Societetens försorg, beredas; utan ock pligtig, att sädane sammanträden, då de af Magistraten i desse eller andre afseenden äskas, skyndesamt företaga; och må Societeten vara omtänkt, så väl huruvida, genom exposition, vid någon viss tid af året och ä dertill utsedt tjenligt rum, af de yppersta bland Stadens Handtverks-arbeten, derest lägenhet dertill erbjuder sig, och enskild åtgärd • icke i lika afseende vidtages, Stadens borgerskaps konstflit rnä kunna göras känd och värderad, samt afsättningen i män deraf befordras, som att, der omstandigheterne sd medgifva, med nämnde inrättning förena anstalt till försäljning af arbeten och tillverkningar, de der antingen blifvit, såsom Mästare-prot förfärdigade, eller eljest i nämnde ändamål kunna till Societeten in lermias. §. 6.
Societetens Ordförande anmäle hvarje sammankomst hos Stadens Borgmästare, hvilken ege fritt tillträde till Societetens öfverläggningar, och meddela förordnande åt den af Stadens Tjenstemän, sorn Societeten dertill utser, att
Protocoll öfver allt hvad dervid förekommer föra.
Af detta Protocoll, eller Minnesbok, ina Utdrag ej vägras någon, som sig derom anmäler, emot losen, likasom för Magisuaternes Protocoll. §. 7. I de fall, då Societeterne kunna behöfva upplysning eiler biträde af sådana Handverksidkare, som bland dess Ledamöter icke finnas, ege Societeterne att dem tillkalla, och vare de pligtige, att på den kallelse, i sådant afseende , tillstädeskomma, och det äskade biträdet meddela.
II Artikeln. i Om Lärlingar. §• »• F.n hvar, infödd eller främmande, af livad Stånd, härkomst eller Christelig, trosbekännel - Förslag.
411 se som helst, skall vara berättigad, att, då öfverenskommelse derom med Vederbörande träffas, ingå i Handtverk, och i den ordning, som uti denna författning föreskrifves, vinna Burskap till sin handterings idkande för egen räkning; egande likväl vederbörande, att,enär, till följe häraf, frågor om utländntngar förekomma, i öfrigt ställa sig till efterrättelse de förordnanden, soni, rörande tillstånd för främmande i allmänhet, att i Riket inkomma, redan äro, eller framdeles kunna blifva vidtagne.
Angående Judar, gäller hvad om dem redan är eller framdeles kan varda stadgadt. §. 2.
Då Larling af Mästare antages, bör med honom, ehler om han ar omyndig, med hans laglige Målsman, upprättas Contract, sorn noggrant upptager lärotid och öfrige vilkor.
Mästaren, sorn dock vare berättigad, att dessförinnan, högst Tre månader, hafva Lärlingen pä prof, vare pligtig, att, inom fjorton dagar efter Contractets upprättande, till Ordföranden i Handtverks-Societeten aflemna en styrkt afskrift af Gontractet, vid Tre Riksdaler 16 sk. vite, och den påföljd, att detsamma eljest anses såsom å Mästarens sida brutet, och Lärlingen deraf icke vidare förbunden; börande Ordföranden, vid Societetens nast inträffande sammankomst, samma hand. ling aflemna, att i Societetens förvar qvarblifva.
Förmenar sedermera Mästaren eller Lärlingen , att Contractet, å andra sidan, icke blifvit nöjaktigt uppfyldt, pröive det Magistraten, och ege, — 3st„nHas. snmi förutan lagligt skadestånd, 412 Förslag, i öfrigt Mästare att blifva skild vid Lärling J sorn ej uppfyllt hvad honom ålegat, samt Lärling, att blifva endiledigad från Mästare, som icke uppfyllt hvad på honom ankommit att fullgöra; eiler ock, »in han vill qvarblifva, att erhålla behörig tillsyn derå, att Mästaren sitt åliggande fullgör.
Mästare i lära fattige barn, de der icke hafva Målsmän, som om tid och vilkor kunna Contract upprätta, ege öfver dera föräldra-rätt, till dess de uppnått myndige år, dock med rättighet för den sålunda upptagne, att vid 18 års ålder blifva för Gesäll förklarad, om han visar sig ega erforderlig skicklighet.
Ofver Lärlingarne ege Mästaren lagligt Husbondevälde, så vidt ej annorlunda är i Contracterne förbehållet ; dock att han icke, utom uttryckligt medgifvande i samma Contracter, må begagna dem till andre göromål, än de handtverket till-' hörande. §• 3- Dör Mästare, medan Lärling i hans bröd är, ege Lärlingen hålla sig till Enkan eller Sterbhuset om fullgörande af hvad han sig af Mä. staren betingat; likasom Enkan eller Sterbhuset, å sin sida, är obetaget, att, under sådane vilkor, samt med Lärlingens eller* dess Målsmans be gifvande, å annor Mästare öfverlåta rättigheten till Lärlingens biträde.