Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det förslag till stadgande om straff för efterapning och förfalskning f Privatbankernes sedlar, som i förra Betänkandet, pag. 28 5:te raden nedifrån, förekommer, torde, fastän någon anmärkning deremot icke blifvit gjord, böra till redactionen jemkas och erhålla förändrade följande lydelse: att hvar, som eftergör eller förfalskar enskilt Låne- och Sedel-Banks tryckta eller graverade ct editsedel, äjvensom den, hvilken utpränglar sådan veterligen eftergjord eller förfalskad sedel, skall jallas till det straff, sorn, i afseende å Rikets Ständers Batiks sedlar, för enahanda brott stadgadt är.
Slutligen få Utskotten vördsamt öfverlemna, om icke, derest Kongl. Maj:t skulle vägra Nådigt bifall till Rikets Ständers i underdånighet gjorda hemställan, om antagande af Riksdaler Courant såsom myntenhet, de här ofvan stadgade penningebelopp måga i annan myntsort bestämmas, utan rubbning af de härigenom uttryckta värden.
Flere Ledamöters serskilda meningar bifogar.
Slockholm den 3 Mars 1835.
(Efterföljande
Häfte 3* innefattar Reservationerne emot föregående Utlåtande N:o 40 Bihang till /?
Proh 1834 och i83S. 6 Sami. 2 Afd. 6 3;dje Häftet.
STOCKHOLM, Ecksteinska Tryckeriet» i835.
Hor till Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande N.o 4> r Reservationer: af Herr Grefve Frölich, D.:
”Det torde böra medgifvas äfven af dem, som icke anse Lagstiftning för enskild Bankrörelse såsom ett af de vigtigaste mål vid denna Riksdag, alt uppgiften derom varit en af de svåraste.
Skulle det lyckas, så kan Sverige skryta att vara det enda land, i verlden, hvars Bankrörelse systematiskt grundades på Lag, — och hvad betydde väl då mödan man användt för att få en sådan?
Icke nog eljest dermed, att enskilda Banker haft både förutfattad motvilja och måhända sakinteressen emot sig, grundsatserne derföre hafva varit mångfaldigt olika, nya och främmande för många och hittills outredda.
Ändtligen bar den pracliska svårigheten att bereda och redigera ett Lagförslag med 3o §§. varit så stor, att det efteråt måste väcka förundran, huru man ens vågat företaga ett sådant opus.
Man föreställe sig en samling af 5a personer, deraf en del ambulatoriskt deltagit i öfverläggningar och partiela beslut, hvarefter andra senare majoriteter måst rätta sig, en del reactionsvis sökt återgå till äldre förkastade, alldeles stridiga åsigter och på köpet en, sedan återremissens ankomst, alldeles ny uppsättning af Utskottens Cancellie; så lärer man hnna, i synnerhet med någon erfarenhet om hvad lagredaction vill säga, att det gränsar lill det omöjliga alt efterkomma alla postulater, deraf jag endast vill uppräkna: skyldigheten att, utan hufvudgrundsatsernes förnärmande, efterkomma de i Riks-Stånden gjorde anmärkningar vid det äldre förslaget; urskilja den fria gränsen emellan föremål för organisalionslag och reglemente; alt göra så få ändringar som möjligt i redan exsisterande, men till denna nya sak icke fullt tillämpliga Lagar för Bolag, försträckning, utsökning och concurs; samt slutligen uppställa alla de genom partiela voteringar till det mesta på olika lider tillkomne besluten i en sådan form, ett sådant sammanhang, att tydlighet och en icke alltför ringa grad af fullständighet derjemte uppkommo.
Redan tidigt insåg jag dessa svårigheter och har nu mera kommit till den öfvertygelse, rörande all lagredaction, att den aldrig kan frambringa något dugligt, derest icke de, som under öfverläggningar finnas af stridiga och oförenliga syftningar hvar för sig utarbeta alternativa förslag — det enda sätt, hvarigenom enhet kan vinnas.
Här hade jag tillräckliga anledningar att befara, det resultatet möjligen skulle kunna bli en väfnad af så heterogena, hvar för Bihang till R.
Prot. i83\ och s835. 6 Sami. 2 Afd. t Häjtet 3*.
Hor till Banco- och Lag-TJtskotlens Viljande iV.
o 4- sig bristfälliga och ojemna trådar, att de omöjligen kunde bära sig i slycke, jag skyndade alltså alt tillsammman med några män, som ville åt samma håll, göra en egen uppränning, hvilken före discussionens början öfver återremisserne var färdig, och lemnade mig en stor fördel framför dem, som blott hade en punkt i sender till föremål, den nemi. alt vid hvarje tillstyrkt förändring i det gamla förslaget, jag kunde inse del belas blifvande sammanhang och derjemte under det j »g fick ytterligare tillfälle granska egna åsigter och begagna alla motsidans invändningar för alt rätta fel i mitt eget förslag, mig, såsom icke bunden af något beslut, var öppet att undvika alla de misstag jag hos motsidan kunde upptäcka.
Jag har ansett mig böra nämna, att det är på detta sätt, som, efter otaliga correctioner, mitt alternativa förslag tillkommit.
Jag skall söka närmare motivera detsamma i det följande, men anser nödigt dessförinnan utpeka några af de, efter min tanka, väsendlliga felaktigheter, hvarmed Utkoltens förslag äro behäftade.
Anmäi kningur.
Fastän lemnad utan anmärkning i Stånden, har Lagens titel blifvit alldeles omändrad, oell dermed hela offentligheten — en så vigtig dislinclion, såsom motsats emot Pi ivat-Banker af några få personer, utan delegation — blifvit kastad åter i skuggan.
Sannt är likväl, att den förra titeln hade det felet, alt icke utmärka dessa Banker såsom Sedel-Banker i motsats emot dem, som röra sig endast med Stats-Bankens mynt.
Något godtyckligt och utan alt någonting derigenom vunnits, har man förändrat uppställningen i de \ första §§ emot hvad den var i gamla förslaget, hvarigenom handt, att icke mindre än 5 serskilda ämnen influtit i §. r. nemi. a) den halfqväfda distincliva grundsatsen om vilkoren för Creditsedel-utgifningen, b) om sättet att få privilegium, c)oni Kongl. Majrts pröfningsrält, r/) om octroytidens maximum och <?) om förbud att påräkna understöd af allmänna medel.
Deremot har man, med frånryckande af hvad borde genom mellanmening uttalas i punkten a) nemi. delegationen lill en Direetion i §. 3, uppböjt denna detalj till värdighet af serskild som det vill synas, titan ändamål, omnämnt, att Direclionen kunde förses med instruction, hvilket endast då behöfde sägas, derest man ville föreskrifva, att instructionen Hor till Banco• och Lag-Utskottens Utlåtande N.o 4* 3 skulle kungöras — och glömt stadga, att
Direclionen egde lagligen tala och svara i Bankbolagets namn.
Att punkten Litt. e) influtit i 1824 års
Lag, kort efter sedan Rikets Ständers Bank fått öfvertaga Filial-Disconterne, kunde försvaras då, emedan opinionen stundom fordrar sådane onyttiga yttringar, men alt man nu skulle omskrifva en sådan strof och förbjuda ”påräknandet" af "Statens" bidrog, sjmes vara mer än öfverflödigt.
N:o 4- I 4 §• hafva Utskotten uttryckt en opinion, alt
Banker möjligen kunde få uppstå på landet.
Jag hade för min del velat fästa Actie Banker vid Stapelstäder och solidariska vid Provincial-hufvudsläderna, men har ej fått någon enda röst inom Utskottet med mig.
N.'o 5.
I 5:te §. hafva Utskotten icke nog bindande, genom ordet utonij uttryckt Sedel-Bankers rätt, att, enligt de Författningar, som gälia för praeexislerande calegorier, få begagna assignalionsrätt å Rikets Ständers Bank.
Såsom oegentligt uttryck anmärkes äfven: "Bank-bolaget utfärdar. ’’ Det är Directionen, icke Bolaget, som utfärdar förbindelser.
N:o 7. Huru Invisningarne skola underskrifvas, torde vara mer föremål för öfverenskommelse med Rikets Ständers Bank, än för denna Lag. N:o 8.
Det moment, som börjas med "uppgift," har fått en trög hållning, derigenom alt delta ord såsom object blifvit satt i det rum, subjectet, (Bolaget) bort intaga.
Någon förändring med underskrifter bör ej komma i fråga, - men väl med under skr ifvandét.
N:o 9. lunån Utskotten i 6 §. gått alt slaJga grunderne för Sedelemissionen och dervid icke kunde undvika att använda de olikartade capital eller tillgångar, hvaraf en Banks grundfond kunde och borde få bestå, hade de först hort i en serskild §. derom lemna en bestämd föreskrift, derigenom, utom en större redighet vid Sedelrörelse-frågans uttänkning och uppställning, äfven vunnits den fördel, »It i 19 §. slippa detaljen om Hypothekens beskaffenhet — (der förklaringen synes komma nog sent, och är såvida felaktig, som den ej utesluter enskildas ointecknade reverser, hvilka också kunna vära räntebärande > men aldrig borde få antagas såsom grundfonds-elementer).
Men denna 6:te §. har flere andra nog besynnerliga sidor: a) Den böljar med att alltför liberalt medgifva utvidgning, 5o proc. öfver tillgångarne (den inneslående Grundfonden) af Credilsedel-emissioneu.
Hvilken Bank skulle våga sådant?
4 Hor lill Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande JY.o 4- b) Den ålägger sedermera, vid beräkningen, afdrag för af Banken gjorde upplåningar; e)
För dessa upplåningars relativa storlek till Grundfonden, eller dess qvarvarande behållning, bar ingen föreskrift blifvit lemnad och således skulle kunna hända, att en Bank lånte upp emot lägre och åter ullånte emot högre ränta lika stort eller större capital, än dess egen teckningssurama.
Då skulle kunna hända, derest vexling minskat eontanta easssan och ”behållningen” alltså sjunkit, att, efter den nu föreskrifna beräkningsgrunden, det ej tilläts Banken hålla ute ens så mycket creditsedlar, som svarade emot dess eassa.
Å Grundfond insatt . 5oo,ooo. i Hypotheker D:o D:o 5oo,ooo. i Contanter i ,000,000. öm Banken ej idkar upp- och utlåning, skulle den få utgifva ytterligare 5o proc. ereditsedlar ^00,000'i,5oo,ooo.
Men genom vexling kan ingå 3oo,ooo, hvarmed Cassan minskas till 200.000 och behållningen på det hela lill 700,000.
Gm nu Banken idkat depositions-rörelse, hvarföre enligt §:n bör ske afdrag 600,000. så blir Saldo 100,000.
Och då kommer man till det besynnerliga resultat, att, ehuruväl, enligt paragrafens första period, sedelstocken skulle få vara 3oo,ooo R:dr mindre än i,5oo,ooo, d. ä. 1,200,000, så blir den genom den stigande upplåningen och dess afräkning begränsad till i5o,oooi!
Upplåningssumman 600.000 har således en mer än aritmetisk, ja nästan magisk inverkan på sedelstocken, ehuru upplåningen kunde vara för Bankens sedelrörelse ganska oskyldig, t. ex. om Banken successive på 6 månader upplånat
Bancosedlar eller silfvermynt och, utan att derpå grunda sedelemission, blott emot högre ränta åter utlånat dem på 6 månader.
Det är likväl icke min mening, att upplåningsrörelsen skall få vara obegränsad, (se derom min §. 8.) men jag tror, att den ej, vid föreskrifts meddelande i Lagen om credit» sedelemission, bör uppställas såsom factor.
— Den hörer icke egentligen till den frågan. d) Det ytterligare lagbudet i §:s senare moment innehåller en sifferföreskrift, hvars gagnelighet jag icke kan inse.
Sådant må vara mitt feb
Debet: Carlstad . . . Philipstad . .
Christinseharnn Lottegare inbetalt.
Influtit.
Innestående på Upp- och Afskrifnings- Räkning.
Diverse Inkomster och Räntor, General-Cassan påför Casseuren. å Discont Räkning. å Cassa-Credit- Räkning.
Credifsedla r. Bänte- Obligatio- ner. 176,803 16 — 350,443 — — 381,796 - 18,291 32 — 11,326 24 6 405,700 _ . 250 — — — 78,470 — — 89,570 — — 330 — — 2,274 27 11 -r- — — — — 72,340 — — - — TT rr~ — -s — t- — — Bih, till R.
Fröt. i83/f etli i835. 6 Sami, i Afd.
Häftet 3* i Hör till Bänto- och Lag-Utskoltcnt Uilat andt Jf.o Tableau den 28 October 18 3.4 •
Insatte medel mot 4 procents Ränta.
Utlånt.
Discont Räkning.
Cassa-Crcdit Räkning. Bank-Afdelning.
Diverse Utgifter.
Philipstad.
Christins hamn.
Inventarier. Behållning;.
O,“kosina- Utj R;ks_ 0t; GeneraI. der och r> , t,.. .
Cassan. nanton.
Uti Lilla Cassan.
Upplysningar.
Riks-Banks Scdclfondcn.
Utelöpande Crcditsedlar.
10,000 528,110 131,810 528,384 130,960 118,030 ?.3 110,439 59,194 1,820 50 28 1,805 230 ?! 16 11 5,994 8 23 45,000 30,861 18,083 -113,007 7 2)1,344,610 si 31 107,110 369,863 Hör tiU Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande N;o jf. 5 och det är möjligt, att för eli på vissa arbitraira siffror byggdt förhållande i ett visst exempel, man finner sig nöjd med calculen ; men för mig står delta lagbud, såsom en ruinlik hälft qvar af en ramlad byggnad, hvartill fordom hörde en annan för det hela oumbärlig hälft i viss cassaföreskriftt men som, egentliga yrkaren af beslutet om den 6:le §., icke varit i stånd att emot majoritetens veto, kunna i Laeförslaget någorstädes intränga.
Jag gör honom den rättvisa att erkänna detta, i fall det vid hans reservation kan något båta, men jag kan för öfrigt icke recommendera, att en proportion föreskrifves i Lag emellan contant cassa och utelöpande creditsedlar; emedan flucluationen i vexlingsväg gör sådan
Lag omöjlig att efterlefva, emedan hvad sorn å en local vöre en alltför stor cassa vore å en annan alltför liten, och emedan slutligen Bankernes egen existens gör det lill ett hufvudmäike för dem, att med försigtighet inhemta erfarenhet uti denna punkt.
T)et latituden, att få utgifva creditsedlar och assignalioner till ett belopp 5o proc. större än lillgångarne, är alltför liberal och farligt missledande, trodde jag ieke skulle bli min lott att ådagalägga.
Min tanka är derom alt en Bank kan förtjena ändå rätt vackert utan alt sträcka sin sedelrörelse ens så långt som inneslående behållningar medgifva, och då inom Riks-Stånden blifvit yttrad en önskan att erhålla uppgift om den genom Wermländska Bankens tillvaro vunna erfarenhet, får jag på detta sätt såsom bilagor meddela 2:ne tableauer, öfver dess ställning vid olika tillfällen, jemte dess vinst och förlust-räkning vid sista årets slut; hvaraf en hvarje kan se, att med 552,ooo R:drs fond och en cassa stundom öfverstigande den contanta insatsen Banken aldrig färdiggjort, mindre utsläppt mer än circa 400>000 ^:dr creditsedlar. 6 t ..
Hot• titt Banco och Lag--Utskottens Utlåtande fao 4* Tableau öfver TPer mlands Provincial-Banks 152 Lolfegare, sora en för alla och alla för en äro med allt hvad de ega ansvarige för ProvinciaI-Bankens förbindelser, hafva, till allmänhetens desto större säkerhet, deponerat godkände Adier och Inteckningar på högst 6 månaders uppsägning till ett belopp af 355,866: 32.
— Och uti Hypoteks-Fonden contant allemnat, som, enligt 5 5-3 Mom.
Bolags-Reglorne och tj Art.
Instruetionen, blifvit emot godkände Inteckningar utlånte 12,400: — — Banco.
Lottegare hafva å Teckningssumman 552,4oo Riksdaler Contant inbetalt Lottegares innestående räntor Å Upp- och Afskrifnings-Räkningen häremot 3 procents ränta varit in~- satte 150,797 R:dr 32 sk., deraf nu innestå Utelöpande Obligationer med 3 procents ränta Utelöpande Assignationer på Rikets Ständers Bank Utelöpande Credit-Sedlar å io, 5, 3 och a R:drs valeur, alt vid uppvisandet betala ^ . ..
■ Diverse personers fordran Provincial-Bankens vinst >68,266 52 183,166 32 — 455 3o 1 1 38,911 37 2 2,250 — 4,230 — — 376,925 — 607 4 — 19,024 32 5 Summa 993,8371241 (> Hör till Banco- Och Lag-Utskottens Utlåtande N.o jf. ställning elen 3f December i 8 3 4 ■ Utestående Disconl-Lån mot 5 procents ränta Af beviljade Cassa-Oeditiv mot 6 procents ränta hafva 852,224 R:dr i 3 sk. varit uttngne, men vid årets slut uteslod deraf begagnade endast , ; . ; Fordringar af diverse personer . . . . . . , . .
Inventarier till ett värde af . .
Uti Depositions-kistan inneliggande säkerliets-handlingar till ett värde af Cassa-Iieliållnirig : Ränte-Obligationer å 4 procent å utlånte Banco-Sedlar till återbetalning å- i4 dagars sigt 30,000.
— — Uti Rikets Ständers Bank innestående ..... 6,617: 3g.— Uti General-Gassa-kistan inneliggande Banco-Trans porl- och Riksgälds-Sedlar 139,000.
— Uti Central-Cassan och uti Bank-Afdelningarnes i Philipstad och Christinehamns Cassör dito dito • 32,374: 35. 3.
Banco. 293,940 — 121,950 481 1,206 368,266 3 a — 207,992 26 Summa 837!^4^ 6 Carlstad å Provinclal-Bankens Conior den 3i December 1834. C. G. Nyström.
S Hör till B tinea- och Lag-Utskoltens Utlåtande IV.-o 4- u ermlands Pr ovine ial-Banks Inkomster och Utgifter år £ 834- Debet: Banco.
Influtne Räntor å 4 procent . . 243: 16. - k 5 pröeent . . 12,718: 10.- a 6 procent . . 11,590: it\- 3- Dito öfver-räntor 812:—; 6.
Räntor at Lottegare .... 96:T3.- Utgifter:
Aflöning .... 4,455:io,8.
Hyra, Postporto, Ved, Ljus, Skrifmaterialier, Tryckningskostnad , R:dr 25,460: i5.8. hvarifrån afgår:
Utbetalle räntor a 3 p:ct 708: 33.4- a (> p«ct 1,393: 45. t-0 ^9. 28. 5. 23,357 35 3 Böcker , Annoncer, Provisioner och Rese- kostnader .... 1,792: 38. 8.
Blanketter till Credit- Sedlar .... 1,704:27.4. 7,952 66 19,024 Oi bi OO CO Q Behållen vinst enligt förra årets Bokslut 3,686 16 6 Af Inventariernes värde afskrifves Behållning af Provincial-Bankens rörelse sedan den 14 Junii i833 8 5 Summa 27.044 3|9 Summa 27,0441 3 ‘.t Carlstad å Provincial-Bankens Conior den 3i December 183/f.- C. G. Ny strom.
N:o it.
Hör till Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande N.O 4' 9 N:o ii.
Vid 7 §. vill jag ej vara mångordig.
Den åsyftar, att Kongl. Maj:t genom Handels- och Finance-Expeditionen skall calculera för Bankerne; att dessa skola vara underkastade en obestämd indngningsmagt, och att cursen, sora endast har inverkan på Stals-Banken, men ej på de enskilde Bolagens Banker, skall tjena till praetext.
Jag torde exempelvis med Wermlands Bulk få ådagalägga, hvilket sammanhang dess rörelse haft med cursen.
Ifrån skeppningens nfstannande höstetiden har alltid vexel-cursen stått som högst ända till dess början ånyo påföljande vår.
Under denna tid fordrar ortens rörelse största myntmassan, hvilken åter ifrån och med April till hösten går ut från provincen, i anseende lill skatter, betalning af uppstädernes skulder till stapelstaderne o. s. v., hvilka då liqvideras.
Efter 7 §. skulle således Wermlands Bank minska sin sedelstock, när den utan fara af den slukande rörelsen uppsuges, men deremot vidga den, när vexlingen för remisser kommer cassan att sjunka!!
Straffränta å 8 proc, under en concurslid, som, då Utskotten medgifvit 3 års anstånd med pi tesentationen af creditsedlar, skulle kunna räcka lika länge, är ett stadgande, som synes utmärka öfverdrifven omsorg för borgenärer.
Dessa skulle verkeligen under eessionstiden komma i tillfälle af en, med den fordna Bankens, lika lönande rörelse.
Sedan den föregående 8 §. medgifvit 8 procents ränta, så aidel visserligen sannt, att Bank-Bolag icke gerna skulle vilja komma i concursti 1 lst5nd; men nödigt torde vara (ynn detta, som jag förmodar lättås,) äfven förekomma, att de sjelfve onödigt begära concurs, hvilket kunde vara c-n fördel för solidarisk Banks Lottegare — nemligen för att få lid på sig.
Den 9 §. har ej förebyggt detta.
Af sista mom. i §.
10 ser det ut, som Utskotten medgifvit någon förmonsrält för visse fordringsegare
Meningen är dock icke härmed lika med den, jag uttryckt i min §. 8, mom. 3, eller prioritet för innehafvare af creditsedlar och invisningar, hvilket här upplysningsvis om* näinnes.
Ingressen till 12 §. är onödig.
Sista mom. af denna §. är en förändring af allmän
Lag och har alltså fått ett origtigt rum i slutet af en §. om lånerörelsen.
Vid §. i5 anmärkes, att Revisorer äfven böra utses'—att or det öfrige bör utgå.
Bih. tid R.
Prot. i834 och i835. 6 Sami. a A/d.
Häftet. 3a 1 20 Hor till Banco- och La "-Utskottens Utlåtande IV. o 4‘ N:o 18.
Mot §.17 — alt månadlligen synes vara bättre än 8 dagar efter hvarje ånads slut.
Vid 2:dra Capitlet.
Vid 18 §. åberopas hvad förut blifvit vid förra Betänkandet sagdt om allt försmå ch derföre veka Banker.
I början af ett nytt Banksystems införande borde man synnerligen akta sig för alt få för många.
Finnes, efter 5 års förlopp, att Lagen var för sliäng, då den tillexempel föreskref 4 millioner, så kan en ändring deri ske utan svårighet.
När åter systemet fått utbreda sig såsom i Skottland, då blifva de små Bankerne qväfde af de större och landels rörelse, i kinkiga conjuncturer, af dem uppehållne.
19 jemför anmärkningen N:o 9 N:o. 21
Att nyttja termen procent, uti en Lag, synes ej nödvändigi, då samma förhållande kan uttryckas med J &e. N:o 22.
4mom. synes vara illa redigeradt.
5:te mom. synes alldeles obehöfligt och bättre vore troligen alt i första momentet, vid föreskrift om nedsättningen, hafva tillagt:
"för allmänhetens säkerhet/’ ([se det alternativa förslaget § 19)
N:o 24- Hela 21 §. är öfverflödig, då m".n sta Ht en Banks sedehörelse inom behörige gränsor i irsta Capitlet.
Deri är, om icke overkställbar, då en Banks lotalförbindelser naturligtvis mäste undergå nästan daglig förändring, åtminstone t ill deri grad svår att efterkomma, attingen Bank skulle vilja uppstå på sådana vilkor.
Må denna anmärkning besinnas, såsom kommen från den, man trott motarbeta uppkomsten af Actie-Banker!
Då man från flera båll och kraftigt hört yrkas, det gamla förslaget var för mycket reglementarisk!, förundrar det mig, att Utskotten velat bibehålla stadgandet om Minimi-Sedelvateur, som onekligen illa paraderar i en Civil-Lag och dessutom är af egenskap att vara underkastadt föränderlighet i afseende på nyttan för olika localor och olika rörelser, Sannt är, att jag i milt första förslag infört äfven eli sådant stadgande, men som förklaring häröfver må nämnas, alt mitt förslag var ett motstycke till Hr Stals-Secreteraren Skogmans, som sökte stadga 5 R:dr Banco såsom minimum.
Jag ansåg det nemligen nödigt, att frågan skulle utredas genom discussionerne.
Den har så blifvit nu, och faran är öfver.
Jag tror, att denna § bör utgå, och alt det bör öfverlemnas åt Kongl. Maj:ts pröfningsrätt alt efter olika förhållanden bestämma minimi-valeuren, då privilegium meddelas.
Hur till Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande N.-o 4- Vid 3:dje Cup. 23 §.
N:o 2q.
Det torde vara fåfängt längre strida för att i Lag få ett hinder för små associationer till solidariska Banker, jag hoppas dock det egna intresset, rätt förstådt, skall leda till det mål jag åsyftat med att föreskrifva minst ioo personar. 24 §. 1 N:o 3o. Att stadga, på sätt här är gjordt, det, utan förnyad lagsökning, Lottegare skola blottställas för under-executors påhelsning för fel, begångne af Direclionens Ledamöter, måste i sanning anses vara höjden af stränghet och vida öfver höfvan.
Detta stadgande innefattar en väsendt lig ändring i hittills städse följd grundsats, för allt kraf, alt nemligen gäldenären först måste höras.
En sådan ändring kan, för att bereda all möjlig skyndsamhet med lordringens utbekommande, vara nödvändig att stadga inom samma categorier ; d. v. s. inom Directionen må Ledamöterne utmatas på grund af samma utslag, den ena efter den andra eller samfält; äfvensom (på sätt jag, i del alternativa förslaget tillstyrkt) inom öfrige lottegare sins emellan, då en person god t y^ck ligt blifvit krafd framför de öfrige; men Utskotten, som icke velat godkänna denna skilnad, som till och med motsatt sig det amendement, som det allt för stränga i denna §. behöfde och som jag sökt åstadkomma genom nyssnämnde regress afen Ledamot till en annan, (hvilket Utskotten, efter min tanka, alldeles origtigt, ansett föremål för reglemente inom Bolaget) hafva derigenom lågt ett absolut hinder för uppstående af solidariska Banker, i hvilka bemedlade personer skulle vilja inträda.
Mycket kunde vara att säga, i form af comrnentarier, öfver de åsigter, som härtill legat till grund, inen om de icke uttalas, kunna de förmodligen lika väl fattas.
Att man alldeles uteslutit det i gamla förslagets 22:dra §. oanmärkt lemnade senare moment om lottegares inbördes ansvarighet — som icke är absolut reglementariskt och hvilket uteslutande icke skett på grund af något Utskottets beslut, förtjenar äfven anmärkas. 25. §.
N:o 3^.
Genom en origtig uppfattning af ett redan efter långvariga discussioner vid 2tne serskilde tillfällen med votering fattadt beslut, och under en uppenbar förvexling af de tvänne olika satserne: — att delega - ] % Hor till Banco- och La »-Utskottens Utlåtande N. o 4' re ej skulle få träda ur Bolaget utan dess samtycke — och nttlotlbrefvens öfverlåtelse skulle beläggas med vissa restrictioner, bade denna §:s redaction tillkommit; men bl t f icke dessmindre, oagtadt förhållandet utreddes med Protocollet, vid slutliga justeringen af Utskotten gillad sådan den nu står.
I mitt alternativa förslag (inner man motstycket — med någon redactionsförändring öfverensstämmande med voterings-propositionen.
Ilar är en vigtig Lag- och principfråga å bane.
Visserligen stadgar allmänna Lagen i i5 Gap, H. B., att uti Bolag, ”sorn drif va handel samman” (se i §) beror det på ”the andre” (Bolagsmännen se 6 §.) om Bolagsman "får träda af och annan i sitt ställe sätta.”