Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lägg i väg hem då, och säg far din att han får rara hemma i dag ... se här har du en slant! -- Men kommer han inte thorsdan efter midsommar till auktionen på Blidö, så ska' fan ta' honom!
(glad öfver slanten).
Nä-ej vars! (hon sätter af ut genom grinden och till venster i fullt språng.)
FLICKAN
får två och femti för besväret och fri förtäring för dagen, förstås, här hos Österman. det bra, så kan vi möjligen göra opp något för framtiden,... för den der Lindgren får jag väl snart sätta på indragningsstat! det värsta är med paraden... annars ger jag
Stockholm tusan!
Österman!
Tiden är inne ser jag!
LÄNSMAN (ser på klockan).
Tack för HULTING.
Hulting
Skönt, sa Gustafva.
trakteringen,
VICTOR (som uppe vid grinden sett utåt).
Ja-a, det kommer folk der nere från sjön, halt hvad det 'inner!
ÖSTERMAN (hastigt).
tag bort maten, men låt bränvinet vara, och tag ut mera öl,... vi få lof att smörja struparna på dem i fall de ä' trögropta.
Ja-a, far!
Duk' håf bolet, 'Anna!
Det ska' hinte fallera.
(I det hon börjar duka af.)
Hjelp te' du, Thilda! ja, det ska' gå schangtilt, det! (under det följande bära de in maten och taga ut mera öl.) haktionsbolet?
ÖSTERMAN (till länsman).
Hvar THILDA.
ska' vi ställa
Under trädet derborta!
Hör du Berg, du glömde väl inte klubban och kungörelsen?
Jag har'et i väskan här.
BERG (står qvar vid bordet, bredvid bränvinsflaskan).
LÄNSMAN (pekar på bränvinsflaskan).
Ja ÖSTERMAN.
bli vätskan der, det säger jag dig.
men låt
kom hå hjelp te, så ska' vi flytta bolet!
(de taga det tomma bordet till venster och flytta upp det under asken; sedan sätta de fram en bänk
82 för skrifvarn och utroparen, midt för publiken, samt en stol till höger för länsman.)
LÄNSMAN (under tiden till Hulting).
nu rigtigt flymundt, Hulting, och skräd inte ord.
De tycker om det som är mustigt så här på landsauktioner! lugn, jag har nog en och annan strof som kan passa i stycke!
Men fruntimmerna får man väl vara litet gentilare mot, eller hur?
ÖSTERMAN (kommer ner).
Nu HULTING.
Ja det är klart!
Hör på mig bara! hä' bolet hi hord-
ning, med halla haffärderna.
BERG (borta vid bordet söker i väskan).
Hvar tusan har jag hamppapperet?
LÄNSMAN. BERG (tar fram det).
Du har väl inte glömt'et?
pluntan.
det låg under kognaks-
Förståndigt papper! (ser utåt.)
Der komma de! (i det han tar klubban af Berg.)
Jag känner mej rigtigt krystiljös i kroppen, sa' abborn när di fjälla honom!
SKÄRGÅRDSFOLK. (Karlar, qvinnor och barn inkomma småningom och gruppvis från höger och venster.
De mötande hälsa på hvarandra, taga hvarandra i hand, språka, snusa, etc. etc., allt långsamt och säftigt.
Ingen ville gå först in, de krusa vid grinden, slutligen gör en gammal bonde början, och då komma de öfriga efter.
När de kommit in, hälsa de först på länsman och Berg, sedan på Österman och Hanna; emellanåt se de förvånade på Hulting, sedan betrakta de sakerna etc.
Några qvinnor samlas kring spinnrocken och sängkläderna, karlarne kring möbler och fiskredskap.
Allt bör ske betänksamt, halft förläget, men utan öfverdrift, hvarken i åtbörder, sätt eller klädsel, som är söndagsdrägt, efter råd och lägenhet.
Barnen hålla sig först till föräldrarne, sedan samlas de för sig sjelfa uppe vid grinden och leka, utan att bry sig om auktionen annat än af och till.
Under tiden sitter
Berg vid bordet och gör i ordning sitt protokoll, formerar blyertspenna, bjuder Hulting snus, etc. etc.
83 THILDA (till Hanna, nere vid bordet till venster).
'Ur mycket höl ska' hen ta' hut?
te' börja med.
Vi THILDA.
får fäll ta' hen sex, håtta puteljer
VICTOR (också nere vid bordet).
Di kunne nöja sej med dricka, tycker jag!
Husch! ska' di bälga hi sej så 'hodrägligt?
Det ska' hinte vara något knussel på haktion hefter mor! (ser sig om på folket, som om hon letade efter någon.)
THILDA (slugt).
HANNA (förvånad).
Ja-a! 'an hä' hinte kummen, hän.
tittar hinte hefter någon. (går in i byggningen med något från bordet, hälsar i förbigående på någon af de komna, och kommer strax ut igen.) hingenting begriper!
THILDA (vänder sig till Victor).
Den som 'Anna tittar hefter!
'on hatt hen
klunk ur flaskan, håller på att i förskräckelsen få det i vrångstrupen).
Hä-äh!
Hvad sa' du?
Tyst Thilda!
VICTOR (som under tiden passar på och tar sig en
hen kan fäll hinte bara stå hå si på, 'eller! (Då han ser Hanna komma ut, skakar han på flaskan och säger betänksamt.)
Jag hundrar hom den 'är hinte får lof te fyllas på?
VICTOR (afsides, i det han sätter ifrån sig flaskan).
Ja, gu' trösta dej, hom Hösterman såg'et!
Den ska' fäll bli tom först händå?
Äh-h! (han går utåt.)
till venster).
Nej se, Anders Person.
Vi ha inte träffats sen på vintertinget.
Nå har du kommit öfverens med Lars nu? vi 'alfvera hängen i våras, för hinte tyckte vi det var lönt te' gå te' 'åfrätten. edra tjurskallar?
BONDEN. LÄNSMAN. Kunde BONDEN. Ja-a,
LÄNSMAN (till en äldre bonde, i det de komma neråt
ni inte ha' gjort det förut,
Nä-ej, hen skulle fäll 'a lag på't först, si
84 HULTING (till qvinnorna, som se på spinnrocken).
Den der rocken, ja!
Den ska' ni lägga vantarne på!
Den duger te' spinna garn te' brudlakan på, den!
gamla kärngar, vet jag.
Än
EN ÄLDRE QVINNA.
Hä,
'an ser fäll hatt vi hä'
sen då!
Gamla kattor vill också lapa mjölk.
För resten har ni väl några döttrar, som ska' gå all verldens väg, gummor? är nya auktionisten!
Mig ska' ni hålla er väl med, flickor.
(De skratta.) QVINNAN. HULTING. Jag
Hvem hä' 'an hannars?
ÖSTERMAN (till en yngre karl i fiskardrägt, och med blått öga).
Guds fred, Karl Handers.
Hvad 'ar du fått på höga?
KARLEN.
Jo, det va' så hatt jag råkade te' hå stöta mej hi söndasse.
kan jag tänka.
hinte var det fäll mot körkdörrn,
det var hallt mot båtsman Frids hena knytnäfve.
'An hä' så 'astmodig håf sej så! (några kringstående skratta.) hä! hm! (det blir tyst, och alla samlas för att höra på.)
Ä' vi nu alla församlade här, sa' fader Bellman!
Usch ja, här är mer folk än i kyrkan, så nu kan auktionen börja, och di som köper mer än di orka, di får sedan sitta der och torka!
Till pro primo, får jag på vanligt vis tillkännagifva att säkra och kända köpare få kredit hos mig till hösten, mot sex procents ränta, för det ska' fan göra något för inte, gubbar i Bergskollegium.
Mindre säkra köpare, får lemna handpenning te' mej, och ska' betala om åtta dar, och di som hvarken ä' kända eller säkra, ska' betala med detsamma.
Som den ordinarie utroparen är sjuk, så kommer utropen att göras af nya auktionisten som ni ser der, och som jag införskrifvit från Stockholm direkte, der han i tretti år varit utropare vid.... hm! alla auktioner på La'gårdsgärdet, så det ska' ni tro, gubbar och kärngar, och pojkar och jäntor, att det är en helfveLÄNSMAN (hostar för att äska ljud).
KARLEN. Nä-ej!
85 tes karl te' kunna slänga käft!
Stå på er nu, så ska' jag stå på er med, och ropar ni bra, så ska'
ni få hvad ni vill ha, bara ni betalar när ni ska' och när auktion är slut ska' en knaber vi oss ta'! länsman!
Det hä' karl 'ela dan!
'Urra!
ALLA (skrattande med full hals).
'Urra
för krono-
LÄNSMAN (vänder sig till Hulting).
Så ska' man ta' dom! (till Berg.)
Läs upp Kgl. Maj:ts nådiga auktionskungörelse, skrifvare!
(Berg läser upp den vanliga auktionskungörelsen, men sakta och slarfvigt.
Under tiden prata alla om hvarandra, så att man endast då och då hor enstaka ord af det upplästa.) i bordet).
Auktionen börjas!
LÄNSMAN (tar klubban af Hulting, och slår tre slag
Kanske kronolänsman vill 'ugga tag hi kökssakerna först?
Kör för kökssakerna då! (till Victor som står till höger och gapar på det hela med öppen mund.)
Du som står och gapar efter flugor derborta!
Tag hit den der kastrullen, så börjar vi baletten med den! hysk nu och säg något bra i början, sen kan det vara hur det vill! (tar emot kastrullen af Victor.)
Hvad ger ni mej för den kastrulln, gummor och madamer, och hvad ni ä' för ena fruar alt?
Ser ni så blank hon är?
Skiner som sola i Karlstad!
Tjugo riksdaler för kastrulln!
Tjugo riksdaler, ja! riksdaler för kastrulln och en puss i påsk åt kastrulikommendanten!
Tjugo riksdaler, och då får ni både skaftet och locket på köpet!
Krusa inte nu, utan ge er i väg bara!
Får jag inte tjugo?
Nå så femton då!
Inte är jag nån knusslare!
Femton riksdaler för hela partit!
Hur var det, mor lilla, var det fjorton jag tycker mig höra?
Ni är så förbannadt NÅGRA.
Tjugo VICTOR (tar kastrullen).
LÄNSMAN (till Hulting).
Hå kors då!
86 lågmälda af er!
Kör för fjorton då, för hennes skull, hon med röda halsduken der borta! och trettisex?
Nej hör nu, gå hem och lägg sig och ta' något gammalt på sej!
Fyra riksdaler och trettisex öre för den kastrulln?
ni skilling ännu här ute i Roslagen?
Nåja, gerna för mig, fast jag aldrig hållit på skillingen!
Fyra riksdaler och trettisex skilling bjudet.
EN KARL.
GUMMAN. HULTING.
Räknar EN GUMMA.
Fyra
Nä-ej, fyra hå trettisex!
Nä-ej, trettisex skilling var det!
Fem och tie gör mig femton!
Nu har vi'n snart oppe på de tjugo!
Det var hederligt hjerta på karl!
Femton riksdaler bjudet!
Fem riksdaler!
Hå tie!
fan!
Det var annat malt, det!
Fem riksdaler och tie öre, -- det tar sig med skrikningen, sa' pojken!
Fem riksdaler och tie öre är bjudet -- fem riksdaler.
Det var rätt, lilla madam!
Halfvan ska' man aldrig gå ifrån!
Fem och en half var det ja!
Ja, titta pån ni, flickor, så kan ni spegla er med detsamma och se om halsduken sitter snedt! -- Fem och en half var det ja! hör nu för tusan plåtar!
Ni får lof att räkna svenska pengar, edra "hutländingar!"
Nej, EN QVINNA.
Nä-ej, hå tie höre mente jag!
Och hen 'alf!
Och en plåt te'!
Ta' opp'en för trettitre öre!
Men raska på, god vänner, annars får vi stå här till qvällen.
HULTING. EN RÖST.
var gentilt!
Nu blef det jemt åtminstone -- Fem och ...
(på en gång).
Sex riksdaler!
DEN GAMLE BONDEN
Åttifyra
Fem och åttitre!
och KARLEN MED BLÅTT ÖGA
87 HULTING.
Två bud!
Nu blir det lif i spelet!
Skilj er åt gubbar, annars får ni såga i tu kastrulln, och då händer det att han kokar torrt!
DEN GAMLE BONDEN. KARLEN.
HULTING (hör galet).
Sex och sjuttifem var det ja!
Den kastrulln kommer att kosta fläsk den!
Sex och sjuttifem var det bjudet, ja!
Första ...
Sex hå tjugofem!
Sex hå femti!
tillbaks, min gubbe!
Vi går inte kräftgången här i stan, inte!
Sex och femti var bjudet! opp du, annars kan du bli blå på örona med!
(de andra skratta.)
BONDEN. LÄNSMAN.
Nä-ej, sex och tjugefem sa' jag.
Sex hå sjuttifem då!
Sju riksdaler!
Sju var det, ja!
Sju kronor är bjudet!
Det är ett bra tal, det!
Sju var de visa jungfrurna, och sju fästmän hade de hvar och en -- och sju underverk kan ni läsa i Kajsa Varg om att di hade ute i stora verlden -- och sjuskinnsgröt kan ni koka i kastrulln, om ni lägger bra med smör i -- och sju var di magra nötena, som åt opp de sju feta, som också var sju -- och sju var det bjudet, ja, sju kronor för kastrulln -- första, andra ...
BOMAN och ANDERS (från fonden, höger).
BOMAN (uppe i grinden).
LÄNSMAN. ALLA (vända sig förvånade om).
Håtta kronor hä' bjudet!
och blir stående).
Hvad tänker 'an på!
HANNA (på trappan, färdig att gå in, vänder sig om
Se, Janne Boman!
Åtta kronor är bjudet!
Skynda er nu, annars rakar kastrulln er näsa förbi!
Åtta kronor var det ja!
Första, andra, tredje gången åtta! (slår klubban i bordet).
Åtta kronor!
BOMAN (kommer fram).
Min var 'an!
88 LÄNSMAN (till Berg).
Skrif: Janne Boman, skutskeppare! (till Boman.)
Du måtte tänka sätta bo, Janne?
BOMAN (med en blick på Hanna).
Det kan nog 'ända det! (går till Österman och hälsar; denne besvarar hälsningen snäft.)
Ja, gifter han sig då också, så blir han en riktig bo-man! (skratt.)
tror 'Ulting 'ar qvicknat ve' sen 'an kom hut på landet? som gör'et! derborta!
HULTING (visar på länsman).
Det LÄNSMAN (till Victor).
är sällskapet
hit med stekpannan
Den med amerikanskt fläsk till, gubbar!
Den ska' vi vara tillsammans om!
regera!
Nu åt han opp mitt fläsk! (tar stekpannan af Victor och visar upp den).
Det här är en stekpanna, det, ska' ni tro!
Den som får den och har något i 'na, den saknar aldrig sofvel i huset!
Fem riksdaler får jag väl för henne?
Ny, ja?
Men hvad är det, mot när hon är riktigt instekt och allt flottet sitter qvar i henne! (skratt.)
LÄNSMAN (komiskt förargad).
Djäkeln
Hä! 'on kostar bara två hå hen 'alf!
Fem riksdaler för stekpannan!
Skynda er nu, ungkarlar!
Ni kan behöfva någonting som fräser i huset, medan ni väntar på att bli gifta!
Fem riksdaler ... (auktionen fortgår som förut, och man hör af och till ett och annat bud samt Hultings rop och folkets skratt, medan följande föregår på framscenen.)
dan fadern är upptagen af auktionen).
Hvad tänker
Boman på, som ger håtta riksdaler för gamla kastrullskrället!
Jag vill 'an hi 'uset, så hatt 'Anna känner higen sej, när 'on kummer.
HANNA (passar på och kommer fram till Boman, me-
89 HANNA (med en varm blick).
Det hä' långt dit hän!
Far vill hinte på vilkor!
'Ur ska' det gå te'?
Ja, men gå ska' det!
Då ska' jag fäll få'n te't jag!
nu 'ar jag sålt båten, och pengarne 'ar jag 'är! (slår sig på bröstfickan.)
Tretton'undra riksdaler!
ÖSTERMAN (som fått se dem samtala, kommer ner).
Hvad hä' det ni 'ar te' språkas hom så hifrigt? bara frägte 'Anna, hom 'on visste nå'n rejel karl som ville låna tretton'undra riksdaler mot säker hinteckning hå goda procenter.
BOMAN. Jag
Jo det hä' så, hatt...
ÖSTERMAN (förvånad).
Tretton'undra?
Hocken skulle låna hut dom? skulle fäll vara Janne Boman, det.
'Är ligger di, hå mina hä' di, hutom di par 'undra, som jag 'ar hinsatta förut.
BOMAN (tar upp plånboken och bläddrar i den).
ÖSTERMAN (synbart mjukare).
Vill hinte Boman sätta sätta sej hå ta' hen sup?
(går ner till venstra bordet och slår i.) men gör mej te' viljes hi hen sak: smaka hinte något bränvin.
BOMAN (till Hanna).
Ser 'Anna, hatt det ger sej?
Bara den'är henda ... hannars blir farsgubben hilsken higen.
hän mej.
HANNA (enträget).
Låt'en BOMAN.
bli!
'Ellre 'onom 'emot
nu vill jag 'a' saken klarerad! (går till bordet, der han sätter sig och pratar med Österman).
HANNA (ropar efter honom).
Janne!...
(då han inte hör, säger hon i beslutsam ton, i det hon går uppåt.) Jaså! och nitton! (slår.)
Första,
andra och tredje gången två
LINA. ANNA (och) KALLE (från fonden, höger). du det, hatt det hä' begynt?
Nu ska' hen få si hatt kuddarna 'ar gått!
Hasch BONDEN.
nej, hinte 'ar di gått! (till en bonde.)
Hvad 'åller di på med? för halla di!
Hå jag som ville 'a' mej hen pannkakslagg! (hon tränger sig fram.) dag, Hanna!
Di 'ar börja' med kokpannorna.
ANNA (kommer fram till Hanna vid trappan).
HANNA (kort).
Tack! (går uppåt fonden, utanför grinden, och ser utåt.)
nu med henne igen?
Hon ANNA.
ANNA (till Kalle, som följt med ner).
är det
tittar väl efter öfverkonstapeln, tänker jag ... (ser sig omkring.)
Nej, se der sitter Boman.
morbror Österman.
Jag ska' väl helsa på honom också!
(de gå ner till venstra bordet).
LÄNSMAN (uppe vid auktionsbordet).
Nu tar vi spinnrocken!
Man ska' variera med konfekten, sa' sockerbagarn när han la' krita i struten! -- Den vill nog mor Greta i Myrn ha', jag ser hur hon står och myser på mund!
"Spinn, spinn, dotter min, i morgon kommer friarn din", tänker gumman invärtes!
Usch ja, var lugn du Stina, du får dig nog en rejel karl, bara mor din ropar in rocken!
Hvad får jag för spinnrocken?
Femton riksdaler ... EN QVINNA.
Jaså, det tycker du att du kan komma ut med, du Lotta i Sjöändan?
Men spendera du litet mindre kaffe på granngålskärngarne, så kan du betala rocken hvad han är värd! (skratt.)
Sex kronor ska' vi börja med!
Två riksdaler!
kronor ...
Sex kronor för spinnrocken!
Sex (ropar från bordet).
ÖSTERMAN
Sju hå hen 'alt!
91 HULTING.
Sju och femti var det, ja!
Hejsan, farsgubben ropar sjelf ... han vill ha'n till minne efter salig gumman!
Ska' ni låta honom ta'n?...
Sju och femti ...
var rätt, fiskarmor!
Den är rar att ha' i huset, och inte behöfver det vara något spinnhus för det inte ...
Sju och sjuttiofem ... (auktionen pågår som förut.)
ÖSTERMAN (till Anna).
Det var 'åken hvad du 'ar blifvit finurlig hå proper, Hanna, sen du kom te' stan!
Hå sjuttifem!
vars,... du ser hakkurat hut som hen mamsäll!
Hå jag tänkte just fundera med dej, hom du skulle villa ta' tjenst 'os mej te' 'östen.
Då ska' vi gå vår väg du Kalle, så hatt Hösterman får vara hi fred me'na.
Ja, BOMAN.
Tycker morbror Österman det?
Ja, hvarför inte!
men Boman stannar fäll sen, så få vi fundera med hvarann hom det der handra?
vars! (till Kalle.)
Kom du Kalle, så ska' vi se hom hen kan ropa hin något mera.
(Tar honom om axlarne och svänger kring med honom).
'Ejsan! jag hä' så glad som jag vore flådd! då!
Jag är så torr i halsen som en sticka.
(Till Boman och Kalle).
Nå, ska' ni gå nu när jag kommer?
Nej HULTING (ropar).
Åtta LINA.
LÄNSMAN (kommer neråt).
Nej vast lite!
... men ...
tredje ...
och nittisju, första, andra
nu och ta' er en styrkare, gossar!
Vi ska' väl dricka köpskål på kastrulln!
Annars gör han som åln: han går i sjön igen! (slår i.) Skål, Janne Boman!
Seglingsaffärerna gå bra?
Hå tre höre!
Nie riksdaler!...
92 BOMAN.
sålt båten!
ja, di gick bra.
Men nu 'ar jag tappat pengarne kanske.
dom 'ar jag 'är ... hå för di tretton'undra riksdalerna ska' jag köpa det som likare hä!... der!
Je' suis begriper, sa tysken!
Laga bara att du kan hålla henne ifrån kolportörerna! fru Österberg, Laura och Blommén inkommit). flottisterna sen!
Tjufpojke
LÄNSMAN (skrattande).
KALLE (pekar åt fonden, der för några ögonblick sedan
fram och talar med Hanna, medan Frun och Laura nyfiket närma sig auktionsbordet).
Jaså, det hä' på det viset! (han slår i sig ännu ett glas bränvin, och drar sig sedan uppåt till höger.
Man ser att det förtärda börjar göra verkan.)
BOMAN (vänder sig om, och ser Blommén, som går
Janne!
Tag dig inte något oråd före!
Det hangår dig hinte!
Femtonde scenen. sjutton!
Här kommer Stockholmsfrämmande!
Då får man lof att visa sig på styfva linan (går mycket myndigt upp till auktionsbordet, och ropar vigtigt).
Ge' rum der!
Ser ni inte att det kommer folk till auktionsplatsen! (tar sin stol och sätter artigt fram den åt frun.)
Får jag lof och bjuda på en liten sittplats?
Victor, tag hit en stol åt unga fröken! vid mej! stång! BERG (makar sig).
Annars LÄNSMAN.
Det VICTOR
BLOMMÉN. LÄNSMAN (får sigte få fruntimren).
fins det plats bred-
skulle smaka dig det, din humle-
(kommer med en stol). 'Är hä en 'asselstol!
93 LÄNSMAN.
Var så schangtil, lilla fröken!
Såna blommor har aldrig sutit på den hasseln förr, det var lügen, det!
LAURA (förlägen).
LÄNSMAN. Länsman FRUN.
Åh, herr ...
tjenst!
Söderholm, till damernas
är då alldeles för mycken artighet!
Vi kom bara hit af nyfikenhet ... förr.
har aldrig sett någon auktion på landet
är tur för auktionisterna, det!
Med sådana ögon som både mor och dotter har, så hade di snart tappat konsepterna.
Man ska vara så brandförsäkrad som jag ...
Åh! ... (halfhögt till Laura.)
En ovanligt artig länsman.
LAURA (sakta).
Jag FRUN.
Vesterbom var det!
Tio och åttiofem ...
Den rocken kommer hon att spinna silke på, madam lilla! ...
Hvad ska' vi nu ta'?
BERG (till Viktor). HULTING.
HULTING (som under tiden slagit).
Schy!
tycker han är löjlig!
mig med.
det var inte så galet!
Tag en åt
Ge' mig en half öl!
jag ska' ha' den äran att säga damerna, att de här bondkaninerna ... (fortsätter samtalet sakta.)
LÄNSMAN (till frun och Laura).
höger; halfhögt).
Ser Hanna, man får lof att visa sig gentil mot Stockholmsdamerna, men i djupet af mitt sjömanshjerta, så ta' mej fan ... jag hä hinte så dum som höfverkunstapeln tror! (visar på Laura, som ser sig om efter Blommén.)
Nu tittar 'on ju hetter 'onom, vet jag!
Skynda sig för hall del!
BLOMMÉN (halfhögt och ifrigt).
Ja, HANNA.
BLOMMÉN (som under tiden gått med Hanna ner till
men det är bara för artighetens skull, för jag bryr mig inte om henne ett dugg!
Ge' mig lilla näfven nu, Hanna lilla, och
94 min lif och själ, när vi ha' slutat exercisen i qväll, så kommer jag opp, och då ... då skall jag förklara för Hanna.
HANNA (som med en blick försäkrat sig om att Boman är i närheten, räcker honom sin hand).
Hom hen bara kunde lita på hatt Blommén ...
BOMAN (kommer ner emellan dem och slår undan Blomméns hand).
Fingra hinte dit, säger jag! der näfven hä' hinte te' salu!
Den går hinte på haktion, hvad jag vet!
BLOMMÉN. BOMAN. BLOMMÉN (uppbragt).
BOMAN (pekar på Hannas hand).
BLOMMÉN.
Ta' mej hela minförrådet...
sig hinte hom 'onom, höfverkunstapeln ... 'an ser ju hatt, 'en hinte hä' redig! jag hinte?
Jo då, men det hä 'on der som hinte hä rejel... för 'on 'ar två tungor hi mund ... och vill 'on 'a höfverkunstapeln, så ska' jag lappa'n åt 'enna ... (de öfriga börja bli uppmärksamma.
Anders tränger sig fram till Boman.)
Hä'
Hingen rädder 'är, Karlskronit!
Akta dej, rospigge, eller skall jag ...
Hakta sig Boman, 'an 'ar hunjeform, hå det kostar fästning!
Blommén ...
FRUN (stiger upp, ängslig).
allt i verlden, herr mamma, om det
händer någonting! ...
LAURA (rädd och förtjust).
det så ska' kosta mig tio hår ... (några kasta sig emellan.
Alla samlas omkring dem, auktionen afbrytes.
Österman kommer upp till de tvistande.
Alla prata om hvarandra.
Midt i tumultet höres länsmannen öfver alla de andra.)
nu era himla hundar, är ni rakt galna i hela kroppen?
Stör ni kunglig majestäts och kronans nådiga auktionsfrid, så ska' väl hin håle inte ha svårt att ta' er! (sedan det blifvit tyst, vänder han sig till Blommen.)
Öfverkonstapeln, som är en kronans karl, och en gentil karl, ska' väl inte bry LÄNSMAN.
BOMAN (vill flyga på Blommén).
95 sig om ... (sakta till Blommén, i det han pekar på Boman) att en sådan der sakramenskad bondbuffel bär sig dumt åt, när han fått litet i hjernkontoret: (till Boman.)
Och du Janne Boman, som är en af de raskaste skepparne i hela Österåkers skeppslag, inte ska' du fästa dig vid (sakta) att den der finpolerade pomadburken går och slänger tuppben för jäntorna! (högt) Sjömakten till lands och vatten ska' vara sams med skutvakten till sands och tratten, och här ... (hugger tag i en långkudde som ligger bredvid på en gammal byrå) har vi ett par långkuddar, som ni kan bädda syskonsäng på begge två, och det med både hustru och barn, när ni får några! (allmänt skratt.)
BLOMMÉN (till Frun och Laura).
Tror han att jag (frågar efter hans bondjäntor!
BONDFOLKET.
Ja, si kronolänsman!
'An kan 'an!
men smörj ska' 'an 'a, hå det så visst som jag 'eter Janne. daler stycket!
LINA. HULTING.
HANNA (till Boman).
Nu hä' det slut hoss hemellan.
långkuddar var det ja!
Åtta riks-
långkuddar...
Nä-ej, tri!
di tre?
Med HULTING.
Nä-ej, tri riksdaler stycket!
Fyra riksdaler!
si det kan låta något, det!
Den frun vet hvad en dunkudde är värd, bröder emellan!
Fyra riksdaler stycket!
Hugg i nu, så att nöthåret ryker om 'et ... (allmänt skratt, många bud. -- Boman står i grinden och knyter handen åt Blommén, som talar med Laura.
Hanna tar fadern ner på scenen och talar ifrigt med honom.)
dun och allt?
Nej hör nu, madam ...
Fjerde akten.
Midsommardansen.
Öppen plats nere vid sjön, utanför Vesterboms fiskarstuga.
Gafveln af stugan synes till höger vid andra kulissen.
Nere vid sjöstranden till venster en ruskig sjöbod, och en utskjutande brygga med nätgistor.
Nere vid bryggan en vanlig skötbåt.
Utanför stugan vid första kulissen ett jordfast, rundt bord och några bänkar.
Till venster några syrénbuskar och ett gungbräde.
Det är midsommarafton på eftermiddagen.
Vid ridåns uppgång går Vesterbom nere vid bryggan och nackar upp sina nät, medan Kalle sitter vid bordet till höger med dragspelet i handen.
Midt för honom sitter
Anna och binder en stor krans af blommor och grönt för majstången.
Några äggskal ligga också på bordet.
Bakgrunden utgöres af en större fjärd med aflägset land, och nere vid stranden några högstammiga alar, som bilda ram till taflan.
KALLE (sjunger till dragspelet).
KALLE (sedan) LINA.
Och midsommarafton ä' det i dag Och då ska' vi alla dansa!
Då ska' vi svänga kring, du och jag, Och klä' oss i gröna kransar:
För sjung fallalej.
Och sviker du mej, Så frågar jag aldrig spår efter dej, Hur mycket du än må svansa! qväll, du Kalle!
polskan blir bra te' dansa efter i
allt det der aktionsspektaklet i går?
De var ju som tuppar allihop, vet jag! (lägger ifrån sig dragspelet).
Du säger att det ger sig, du.
Men Janne Boman, han seglar bestämdt.
Det sista han sa' så var det att han skulle låta köpet gå tillbaks, och ge' sig af till Ljusterön efter sand igen.
KALLE ANNA.
Hvarför skulle det inte det?
Ja, om det blir något åf med hela dansen.
Åh pytt, det ger sig nog.
säger mycket, när en är vid det humöret som han var i går afse.
Har han seglat nu då? alltid!
Inte vet jag; men nog är skutan borta,
vore ledsamt det, för Hanna.