Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Tabell-verket, som på annan väg ingår, kan måhända förklara berörde förhållande, hvilket emellertid icke anses verka till ändring uti de i de 2:ne nästföregående femårs-berättelserne gjorda refleklioner öfver folkstockens hastiga tillväxt i missförhållande till närings-källorna.
Hvad folkets förmögenhets-tillstånd vidkommer så skulle, enligt kronofogdens uppgifter, välståndet ingalunda vara i tilltagande inom allmogen eller bondeståndet.
Men ännu gäller det om den besutna delen af detta stånd, alt den bergar sig temligen väl.
Någon förändring i förra tiders ytterst sparsamma och tarfliga lefnadssätt har man på vissa orter trott sig förmärka, såsom: att manufakturvaror mera än förr ingå i klädedrägten: att kafle nog allmänt bjudes i allmogens samqväm, och att en förut okänd prakt i åkdon och hvarjehanda husgeråd visar sig bland allmogen.
Denna förändring är likväl blott partiel och för ny att ännu kunna anses såsom verkande lill allmänna välståndets aftagande.
Deremot är man i tillfälle alt med uppgifter och jemförelser, hämtade från tabellverket, som bör åtfölja dessa berättelser, visa den jemnt fortgående tillväxten af den, i föregående berättelse så kallade allmogens under-klass, torpare och backstugusittare, de der idka ringa eller intet jordbruk.
Enligt samma tabellverk finnas i Länet:
Oskattlagde torp som ej innehades af ryttare eller soldater: år 1837 3,352 år 1842 4,154.
Backstugor „ 3,893 „ 5,183. ~7J245 9,337.
Under sislförflutne fem år hafva alltså tiilkommit . . . 2,092.
Det torde icke mer slå i lagstiftningens makt verka ett stillestånd eller en återgång i detta förhållande.
Också skulle hämmande åtgärder allt för mycket ingripa i individens medborgerliga rättigheter, men emellertid framkallar ofvanstående jemförelse ganska sorgliga betraktelser.
Femärs-Berättetse fr.
Jönköpings Län. 2 10 Nu, såsom i sista femårs-berältelsen, torde det tillåtas mig åberopa Justitia Stats Ministerns uppgifter angående förmögenhetens lill eller aftagande inom särskilda sumhälis-klasser, hvaröfver Läns-styrelsen, i saknad af tillförlitliga källor, icke kan framlägga någon statistisk utredning; — och lemnar i öfrigt nedanstående teckning af näringarnes tillstånd, någon ledning för omdömet öfver delta ämne. 3:o Närmgarne.
Det yttrades i sista femårs-berältelsen: åkerbruket, som blifvit hufvudnäring, drifves i stort och ganska väl.
Detsamma gäller ännu och så till vida i högre grad, sorn både possessionaternes och allmogens verksamhet mer och mer riktas åt åkerbrukets förbättring.
Genom stenbrytning och renars borttagande, förbättras, utvidgas och sammanbindas de spridda åkertegarne.
Nyodlingar lill åker företagas, också årligen, äfvensom mindre kärr och mossor utdikas,, brännas och besås med foderväxter, sedan en eller flere sädesskördar blifvit tagne.
Nästan alla större possessioner förete odlingsföretag af båda slagen, sällan i liten, men ofta i stor skala.
Allmogen åter, som ännu ej kommit till rätt insigt om nyttan af ängsodling, sysselsätter sig deremot mera med odlingar af första slaget; men också måste man medgifva, att den hvarken har Lid eller penningar att offra på företag, som icke snart bära frukt.
Det är derföre sannolikt, att större kärr-och tnossodlingar skola lemnäs ovidrörde, om ej staten kommer till hjelp med betydligare understöd.
Dessa företag fordra stora penningesummor, som icke kunna samlas i en ort, hvarest allmogen måste använda hela sin arbetskraft för alt på vanliga vägar förskaffa sig medel att fylla de nödvändigaste lefnadsbehofven, och der intet derutöfver kan förvärfvas.
Läns-slyrelsen har på allt sätt sökt uppmuntra till begagnande af det understöd Rikets sednast församlade Ständer i detta afseende erbjudit, men vilkoren hafva befunnits dels allt lör invecklade dels leda till för mycken uppoffring å kommuniteternes sida.
Fältet för dylika odlingar är emellertid stort, ty det beiäknas att kärr och mossar, till det mesta belägna i de fattigaste trakterna, intaga icke mindre än 140,000 tunnland af Länets jordyta och den vattensjuka markens kubikinnehåll beräknas till 7,240 millioner fot.
Denna mark, hvari torde ligga en källa till framtida rikedom, verkar nu i hög grad lill klimatets hårdhet 11 och de frostskador, som icke sällan förstöra skördarne i den kringliggande nejden.
Å större valtenaflappningar är uppmärksamheten starkt riktad och särskildte arbeten i denna väg förberedas, nemligen sänkning af de större sjöar n e Bolmen och Drafven samt Nälaren, äfvensom af den mindre sjön Garn i Wernamo socken.
Med sänkning af Köfsjön oell Harsjön i Össho härad sysselsätter sig ett för ändamålet bildadt bolag.
Utloppet förden förra öppnades sistlidet år och på den uttorkade marken bergades detta år 150 lass hö, men arbetet är ännu ej slutad t.
Äfven fortfar allmogen alt tillegna sig förbättringar i åkerbruket, såsom användandet af nya bepröfvade redskap och af sammansatta gödningsämnen, hvilka omsorgsfullt samlas och beredas samt odling af foderväxter.
Det förtjenar äfven här nämnas, att under sistförflutne fem år, icke mindre än 42 personer blifvit med mer eller mindre utmärkelsetecken och penningegåfvor, af Patriotiska sällskapet belönade för odlingsflit.
Under förutsättning att ängsodlingen i en framtid tillvinner si» den omsorg som den tillkommer, bör man förmoda, att den Småländska allmogens kända arbetsamhet och idoghet har tagit en, med förändrade tidsförhållanden öfverensstämmande fördelaktig riktning.
Ätt åkerbruket i denna ort kämpar emot flere binder än mångannorstädes, följer af beskrifningen på Länets allmänna beskaffenhet.
Att det här mer än mångenstädes är beroende af temperatur-förhållanden, torde kunna antagas, enär, oaktadt den jerant stigande odlingsfliten och forbättringarne i åkerbruket, spannemålsproduklionen under sista qvinqvennium icke uppgått till samma höjd, som under det nästföregående.
Femårs-berättelsen af den 31 December 1838 antager, enligt bifogade tabeller, att medelafkaslningen af alla sädesslag, efter afdrag af utsädet, uppgått till 311,000 tunnor och af potatis 231,000 „ hvaremot nu följaktiga tabell upptager medelafkastningen i spannemål till allenast ............ 300,266 „ och af potatis 206,524 „ Den Förstnämnde qvantiteten, fördelad på den dåvarande folkmängden, lemnade något öfver två tunnor spannemål på hvarje person.
Vid fördelningen af den sednare medelafkastningen på befolkningen, 151,950 personer, kommer deremot icke fullt två tunnor säd på hvarje, — en ehuru tillfällig, 12 dock betänklig bekräftelse på den anmärkningen, alt näringskällorne ej tillta git i samma mån som befolkningen.
Boskapsskötseln liar icke återtagit den vigt, som man i föregående Femårs-berättelser framställt såsom önskansvärd.
Kreaturs-racerna äro i allmänhet dåliga och ”Holländerier”, eiler, som de i sednare tider blifvit kallade, ”Mejerier”, icke talrika.
De mindre gynnsamma årsväxterna hafva också menligt inverkat på ladugårds-skötseln, såsom af följande jemförelse synes.
Sista Femårs-tabellen upptager medeltalet af underhållne Åf Tabellen som nu ingår, synes att antalet af underhållne oxar upp - Häraf följer, alt Länets mest lukrativa näringsgren oxhandeln och viktualie-trafiken under sednare qvinqvennium varit något, fast icke betydligt mindre liflig än förut.
Ofvanstående sifferberäkningar visa dock tillräckligt hvad vigt denna näringsgren ännu bibehåller, och fastän konjunkturerne varit missgynnande, kan dock icke sägas att den blifvit eftersatt.
Den i oxhandeln uppkomna allmänna stagnation faller inom en sednare tid än den närvarande berättelsen omfattar.
Hästafveln bar gått framåt endast i Norra och Södra Wedbo häraders fögderi, hvarest enskilt man i flere år underhållit en beskällare af god race, efter hvilken, äfvensom efter Squadrons-hingslen på Nobynäs en mängd föl skola hafva fallit.
Också har till och med allmogen i den orien uppdragit hästar, hvilka ingått såsom remonler vid Smålands Hussar-regemente.
Beskällare från Flyinge hingst-depot hafva de sednare åren, såsom förut, varit någon tid stationerade i Länet och blifvit temligen allmänt begagnade, men få föl hafva deraf fallit.
Orsakerna till hästafvelns ringa betydenhet i denna landsort äro fullständigt anförde i 1833 års Femårs-berällelse, som härom underdånigst åberopas.
Får-afveln bibehåller icke det intresse, hvarmed den enligt sista Femårsberättelsen, då omfattades.
Kronans stamschäfferi är flyltadl från Näs och enskiltes schäfferier äro förminskade.
Orsaken till delta sednare uppgifves vara det hastiga fallet i priserne på de finare ullsorterne.
Erfaren - Oxar till och Kor 22,810. 54,361. gått till . och af Kor till 21,712. 52,531.
13 heten om de inhemske fårens ömtålighet ingifver, måhända icke utan grund, farhåga, alt samma egenskap i högre grad vidlåder de ännu ej naturaliserade ädlare racerna.
Man anmärker dessutom, att de finulljgare utländska fåren, på Länets i allmänhet magra eller sidländta betesmarker, icke finna hvarken tillräckligt eller tjenligt bete.
Igelsjukan, som uppkommer efter våta somrar, skall på vissa orter hafva bortryckt många får och ullproduktionen öfversliger bland allmogen ännu icke husbehofvel.
Bergs- och bruks-rorelsen har under sistfdrflutne fem åren blifvit utvidgad genom l:o tillkomsten af 2:ne nya bruks-anläggningar, nemligen, i Össbo härad, Elghammar i Akers socken med en stångjernshärd och hammare för 600 Sk&:s tillverkning, samt dessutom en knipphammare med ässja och en spikhammare, och Mariaeholm, i Asenhöga socken, med en stångjernshammare och en härd för 600 Sk&:s tillverkning, samt en knipphammare, en spikhammare och 2 ässjor; hvarförutan bör omnämnas ett, förut icke omtaladl, jernmanufaklursverk vid Olis, kalladt Liljenforss, der större delen på stället tillverkadt ämnesjern ulsmides lill plog bi I lar och spik, samt ett privilegieradt, men ännu ej i full gång salt jernmanufaktur-veik, kalhult Carlslund, på frälsehemmanet Långö i Nydala socken, tillhörigt Ryttmäslaren och Riddaren af Kongl. Wasa-Orden C. Silfversparre, och 2:o genom vunnen förhöjning i smides-rälligheten vid efternämnde äldre bruksanläggningar, nemligen:
Vid Göthaström från 300 till 900 Sktt „ Eckersholm „ 4-50 „ 900 „ „ Gölhaforss „ 475 „ 1,350 „ „
Hörle med Carlsforss 1,500 „ 3,150 „ Örn de väl bekanta verkningarne af sednare liders ofördelaktiga konjnnklurer för bergs- och brukshandteringen i allmänhet, behöfver här icke ordas.
Äfven Småländska bruksägarne hafva fått vidkännas förluster af jernprisens fall, men som, enligt hvad förut är yltradt, blott en ringa del af deras tillverkningar vågföras för export och den vida större delen deremot afytlras på bruksbacken, hafva desse bruksägare mindre än andre, haft att beklaga sig öfver bristande afsättning.
Det fortfarande nil och den drift, hvarmed denna vigtiga näringsgren bedrifves och utvidgas, har imeliertid åt ortens allmoge, som kunnat prestera kol och körslor, beredt en ökad inkomst. 14 I Skogshushållningen råder ännu samma obetänksamhet och missbruk, sorn nästföregående Femärsberättelser omtala.
Forcerad tackjerns-blåsning medtager äfven bruks-skogarne, hvilket, utan alt kunna hänföras lill missbruken, endast i bredd med dessa kan betraktas såsom en anledning till farhåga för framtida skogsbrist och dermed oskiljaktigt förenade olyckor, som dock, i anseende till skogsmarkens i föregående berättelser omtalade reproduktions-kraft, ännu torde vara långt aflägse.
Från Westra och Wassbo härader heter det:
Skogarne minskas årligen genom den så allmänt brukliga fällebränningen, hvaraf vinsten i påräknade skördar ofta icke motsvarar arbetskostnaden, och de afbrända mycket stenbundna skogsbackarne synas i många år icke beväxla med annat än ljung och ormbunkar.
Ortens aflägsenhet från hamnar och större stapelstäder vållar ock vanvärde å skogsprodukter.
Allmogen finnér alltså mera uträkning att svedja och beså skogsmarken, men förfar dervid ofta så ovarsamt, att brist uppstår på byggnadsoch stängsel virke.
Af de herrliga bokskogarne, som fordom funnits i mängd inom Wassbo, äro nu ganska få i behåll och ekeskogen går med stora steg till förödelse, sedan skaltemannen fått lösa den.
Det ofvanbeskrifna svedjandet, som visserligen är det största missbruk, framslälles här endast såsom ett den enskilta hushållningen vidlådande lyte, ehuruväl det ock har karakteren af öfverträdelse utaf vissa ännu gällande lagbud, men då genom indragning nästan helt och hållet af skogs- och jägeri-slaten den satsen blifvit hyllad, att på den enskildta hushållningen inga, band böra af lagstiftningen läggas, må ämnet här icke blifva föremål för vidare reflektioner.
Om ekplanteringen och Kronoparken på Wisingsö införes här följande af Förvaltaren på stället lemnade berättelse, daterad den 13 sisllidne September: ”Wisingsö ekplantering, den största som veterligen blifvit arrangerad i Sverige, upptager till dato en areal af mer än 600 tunnland, hvaraf 455 äro planterade och 145 uppdragne af ollon, der träden böra fortväxa så tätt, att deraf kan tagas lill de årliga utpianleringarne.
De planterade träden utgöra omkring 307,000 ekar, utom skyddslrän, hvilka omgifva dem, och de efter ollonsådd uppväxte kunna beräknas till flere millioner.
Dessutom begagnas lärkträd nu mera uteslutande till skydds - 15 träd för ekarne, emedan erfarenheten visat att ekarne alternerande med lärkträd gifva de förra en frodighet och trefnad, som de icke kunna erhålla, hvarken af andra träd eller planterade isolerade.
Af förutnämnde lärkträd, linnas 83 tusen planterade och som de är 1832 sådde, redan gifva mogna frön, så förmodas att detta trädslag kommer att uppdragas till dess lika många linnas, som af planterade ekar.
Dessa efter 1832 års sådd erhållne lärkträd äro 2,600 st., hvaribland större delen äga 23 fots höjd med 2 fots omkrets vid roten.
De som sedermera blifvit uppdragne äro i förhållande till sin ålder ganska stora.
Planteringen börjades 1832 och 1833 af från Kongl.
Djurgården nedsända plantor, emedan ingen tillgång fanns på ollon dessa åren.
Ehuru 1832 års plantor blefvo vid nedsändningen sjö- och köldskadade, så att en stor del förtvinade, hvilka sedermera med yngre rekryterats, börjar dessa planteringar att utjemna sig; man finnér bland dem de som hafva 14 fots höjd ojh 6 tums omkrets.
Ekträdet har den egenheten, mer än andra trädarter, att vid plantering behöfva några år för lilldanandet af erforderliga rötter, hvarefter den lätta växtligheten först börjar; också utvisa planteringarne, jemte de af ålder uppvuxna ekar, hvilken kraft Wisingsö-jorden äger att producera både ekar och lärkträd, sedan de fått väl rotfästa sig.
Åldrige ekar, som för gårdens behofver blifvit fällde, hafva gifvit en kubikfot virke per år.
Ar 1834 erhöllos ollon.
Af förutnämnde 145 tunnland besåddes då 50 tunnland hvarifrån plantor årligen tagits
Lill utflyttning; men enär dessa böl jade blifva för" stora, således kostsamma att omflytta, så dels nedsändes genom Kongl. Styrelsens försorg, dels uppköptes i granskapet år 1842, 44 tunnor ollon, hvilka utsåddes å 95 tunnland, i ändamål att deraf få plantor till framdeles skeende planteringar.
PlanLorne efter de år 1834 och 1835 sådde ollon äro nu ända till 8 ä 9 fot höga.
Alt det finnes fläckar äfven här å ön, sorn äro mindre fördelaktiga, kan ej nekas; men lokalen må väljas hvar som hälst, torde sannolikt ingen så jemn och öfverallt bördig jord linnas att icke någon del deraf är obrukbar till det sökta ändamålet.
Derjemte måste medgifvas att 1834 och 1835 års ollonsådder, generalement jemförde med planteringarne, förevisa något mer pålitligt, samt i omkostnader lindrigare. 16 JVisingsö kronopark sköidas oell besås i enlighet med gifna föreskrifter, på det sätt att 9,000 kubikfot derifrån försaljes, hvartill kommer gårdens egna behofver.
Der lörsta hyggena gjordes, är nu ung skog uppväxt ganska tät och lofvande; der ung skog, tillräckligt sluten, uppvuxit emellan de gamla träden, fällas de gamla och den unga gallras; sålunda förmodas det komma att fortsättas.
Fällning och aflrunning sker numera med de från Kongl. Styrelsen nedsände sågarne, hvilka uträtta dubbelt så mycket emot hvad som göres med yxa.
Detta förfaringssätt sparar lid och ej obetydligt skog.”
Linskötseln idkas ännu i lika stor skala och med samma förmån som förut, ej allenast i södra Wedbo härad, derifrån 2 ä 3,000 Lfé lin årligen a fy Lirås, utan äfven i Östra härad till öfver 1,000 Ltt afsalu.
Den fortfar ock att på andra orter i Länet inbringa ej obetydliga bidrag till skalternes iiqviderande.
Ja°ten utgör ännu både en af de mindre binäringarne i denna ort och en af allmogens förströelser.
Tillgången på ätligt vildt minskas dock med skogarne, men måhända ännu mer genom missbruket att fånga eller fälla villebrådet under den tid det enligt författningarne skulle lemnäs i fred för att kunna fortplanta sig.
Att molverka dessa missbruk och befrämja en rationell hushållning med jaglen, har bildat sig en jägare-förening, som räknar talrika medlemmar af alla stånd.
Till föreningens syftemål hörer ock, när tillgångarne en gång kunna medgifva, att öka de lagliga skollpenningarlie för rofdjurs fällande.
De ringa bidrag, som tillflyta föreningens kassa lemna dock föga utsigter för vinnande af detta mål, och hafva äfven hittills hindrat anställandet af sådana målskjulningsfester med premiers utdelande, hvilka på andra orter bidraga, alt lifva och underhålla intresset för dylika föreningar och tyckes utgöra ett af deras verksammare föreningsband.
Den grundsats medlemmarne iakttaga, att hvarken fälla eller köpa villebråd under den tid förbudet varar och deras vaksamhet mot missbruk af denna art, har emedlertid, under den korta tiden efter föreningens tillkomst, visat välgörande verkningar till jagtens skyddande.
Fiske intager icke den vigt bland närings-källorna, som den geografiska beskrifningen antyder.
Ålfiskena vid llolstra, Werne och Målarp i södra Wedbo härad, gifva väl ännu en husbehofvet öfversligande fångst, som inbringar - 17 bringar någon penningevinst åt idkarne; äfvensom sjöarne Bolmen, Algunnen, Rusken, Landsjön, Möcklefloen, Wixen, Soljen, Kalängen, Anebysjön och Noén ännu uppgifvas såsom temligen fiskrika; men Från alla andra orter beter det att fisket antingen icke inbringar öfver husbehofvet, eller är så ringa lönande, att det ej ersätter tidspillan och hvad redskapen kostar i inköp och underhåll.
Körslor och foror dels med handelsgods dels med jern och kol äro ännu bland allmogens hufvudsakliga biförtjenster, ehuru trafiken med handelsvaror blifvit mindre sedan Götha kanal öppnades.
Försäljning aj bjelkar, bräder och plank utgör
För sex socknar i Wassbo härad en vigtig inkomstkälla, likasom för Mo härad afsättning af alla skogselfekter.
Saltpetersjtidningen, som förut varit en icke obetydlig binäring, har nu så aflagit, att förhållandet dermed synes förtjena en utförligare framställning.
Till och med 1834 utgjorde priset hvarmed Kongl. Majit och Kronan inlöste saltpeter 7
R:dr 24 sk. för lispundet; det nedsattes 1835 till 6 R:dr 32 sk. och 1836 till 6 Rtdr, Under den tiden tillverkades årligen emellan 1,200 och 1,020 Ltt, År 1837 nedsattes priset än ytterligare till 5 R:dr, hvarefter tillverkningen utgjort:
År 1838 .... 711 L# 7 tt „ lod.
403 99 2 99 . >» „ 1840 . ... 378 99 19 99 4 » „ 1841 ....
208 99 4 99 99 „ 1842 ....
269 99 18 99 8 99 Summa 1,971 99 11 99 12 99 deraf 1,926 L& 11 # 12 lod blifvit af Kronan inlöste emot 5 R:dr Banko L& med 9,630 R:dr 34 sk.
AF förutvarande 137 väl underhåline saltpeler-sjuderi-planllador återstå 87 till större delen förfallne, Saltpetersjuderi-arbetspersonalen på stat har nedgått från 72 man till 30, hvilket sednare ringa antal med svårighet linner sysselsättning, mest med sjudning i ladugårdshus.
Saltpeter-sjuderi-staten har under sistförflutne fem åren kostat Statsverket i löner och pensioner 3,447 Rldr 31 sk, 8 rist, Ftmårt-Berättelse
Jr, Jönköping* tLän, 3 18 Biskötseln ur för det närvarande icke i flor, ty dels skola vax och honung icke kunna afsättas med samma fördel som förut, och dels hafva bien mycket utdöd t genom sjukdomar, som uppkommit efter de kalla somrarne 1839, 1840 och 1841.
Humbleplantering har på de orter, der jordmånen derföre är tjenlig, blifvit mera vinstgifvande, sedan bruket af öl och dricka tilltagit i mån som bränvins-supandet minskats, hvaremot på andra ställen genom verkställde ägoskiften, de gamla humlegårdarne råkat i förfall, och ännu ej hunnit ersättas af nya anläggningar.
Bränvins-bränningen synes närma sig det rum bland binäringar, dit allmänna rösten vill hafva den förflyttad.
Dess närvarande ståndpunkt kan bedömas af hvad förut blifvit yttradt vid skildringen af innevånarnes sedlighet. 4:o Fabriker.
Bland dem förljenar ännu gevärs-faktoriet i Husqvarna att komma i första rummet.
Det har under sislförflutne 5 år varit i gång, med undantag af år 1841, då tillverkningen afstadnade i följd af modell-förändringar.
8,400 gevär hafva under arbetstiden blifvit tillverkade och gifvet sysselsättning åt 200 arbetare årligen.
Summariska beloppet af de penningar, som från faktoriet blifvit spridda i orten, uppgifves till 35,400 R:dr under hvartdera af de 4 arbetsåren.
Faktoriets nuvarande styresman, Kaptenen och Riddaren af Kongl Danska Dannebrogs-orden, Friherre Fleetwood har satt åbyggnaderne och de yttre anläggningarne i ett skick som vittnar om både ordnings- och skönhets-sinne, och de konst- samt praktverk i skjutgevär, hvarmed han bevisat sin egen skicklighet i facket, äro den bästa borgen för fabrikaternes godhet.
Öfrige fabriks-anläggningär på landet kunna på följande sätt klassificeras: garfver ier 28, oljeslagerier 13, pappersbruk 13, färgerier 11, tegelbruk 10, kalkugnar 10, stenkärls-fabriker 2, lerkärls-fabriker 2, sämskstamp 1, ylle-fabrik 1, hattfabrik t, finsmides dito 1, pottask- och kaioineringsverk bageri 1, kopparslagare-verkstäder 3, och rödfärgsverk 19 S.
Om dessa oell handtverkerier på landet åberopas underdånigst de till Kongl.
Kommerse-Kollegium afgifne uppgifter så väl angående arbets-personalen som tillverkningsbeloppet.
Enligt nu tillgänglige handlingar komma pappersbruken i båda dessa hänseenden i främsta rummet, ehuru vid intetdera tillverkningens värde öfverstiger 6,500 R:dr Banko.
Garfverier och färgeriet' dernäst, ehuru bland dem större delen, och i allmänhet alla öfrige, som fordom utgjorde stadsmanna-näringar, drifvas i mindre skala — sannolikt derföre, att sällan behof af ökad produktion, utan mera den lätthet, hvarmed tillstånd till anläggningen vinnes, utan sådane prestanda, som för burskaps oeh mästerskaps vinnande erfordras saint friheten från de utskyider, som hvila på stadsmanna-näringarne —- gifva anledning till ifrågavarande etablissementer.
Dessa på landet kringspridde fabriker och manufakturer kunna väl ej hafva den dagliga afsättningen som i städerna, der folkmängd och rörelse koncentreras på ett litet område, men de bidraga dock att ej obetydligt minska rörelsen i städerne och verka sålunda till de sednares förfall.
Slutligen må här tilläggas, att allmogens i föregående berättelser omnämnda husslöjder, som inbringa någon förtjenst, ännu flitigt skötas, nemligen i Össbo härad, tillverkning af vagnar och skrindor till betydligt afsalu; i Wassbo härad, vadmals- och ylleväfnader > tillverkning af sigtar och sållj samt mera allmänt af laggkärl och i mindre mån väfskedar j trädskor och simpla väggur; hvaremot ståltråds-dragningarne mindre verksamt bedrifvas, hvilket anses såsom fördel mera än skada, helst man trott sig finna att för kringvandringar med denna tillverkning, åkerbruket blifvit försummadt. 5:o Politisk Författning.
Enligt föregående Femårs-berätlelser intages här, att Länets äldsta jordebok är af år 1620, och att den, fastän numera obrukbar, utgör en intressant antiqvarisk bok i Länets Kammarverk.
Tabellverket lemnar upplysning om Länets hemmantal, och de under sistförflutne fem åren inträffade jordeboksförändringar bestå förnämligast i tillkomsten, dels af redan nämnde nya bruks- och manufaktur-anläggningar, dels af nya tull - 20 ta jölq varnar eller flere sten pars inläggning i gamla qvarnar, ett byte, och skattläggning af några inlagor på Härads-allmänningeu Holaveden, samt för öfrigt skatteköp.
Gästgifveriernes antal har icke blifvit ökadt, men en hjelp-gästgifvaregård är förändrad till ständigt gästgifveri.
Genom det i sista Femårsberättelsen omnämnda, till gästgifvaregårdarne och ki onobetjeningen utdelade tryckta sammandrag af författningarne och serskilda föreskrifter sorn angå skjutsväsendet, har det lyckats till\ägabringa ordning i detta sednare.