Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Kälken qvarlemnadés på isen såsom gagnlös och butén, som lättare drogs den förutan, hade de endast några få gånger behöft använda uti vakar, hvilka alla hade en riktning i norr och söder, de fleste ej bredare än att de utan hjelp afåror kunde dera öfverkomma genom att vid isranden skjuta båten fram med fart.
Återfärden till Gottland skedde den 30
Mars (storm hade under tiden gjort större fjerdar i isen) dit de anlände, medförande 3:ne poster, den 2 April om aftonen, utan att af denna vådliga och svåra färd hafva ådragit sig någon värre olägenhet till helsan än en någon tid derefter-fortfarande ögonsjukdom, hvaraf de alla voro besvärade.
— Denna nu omformäldte postfärd är den enda man har sig bekant härifrån blifvit försökt under rätt sträng vinter öfver isfylldt haf.
Enligt Geologernes mening består Gottlands grund af sandstensberg öfyerdragna med en kalkstensmassa af olika höjd.
Kalkhällen är på de liesta ställen betäckt af djupare eller grundare jord af omväxlande beskaffenhet, men i allmänhet kalkblandad; endast på sydligaste delen af ön kommer sandstenen i dagen.
Öns stränder, synnerligast på vestra sidan, äro i allmänhet höga.
1 de hugter stränderna bilda med utanför varande grund äro goda hamnar för mindre fartyg.
Största delen af dessa hamnar finnas på östra sidan af ön, der äfven 2:ne hamnar för större fartyg finnas, nemligen Slitö och Fårösund.
Landet är i allmänhet slätt.
Största landthöjden följer i norra delen nära vestra kusten, men drager sig mera midt i landet i medlersta och södra delen af ön.
Mindre åsar finnas äfven, hvilka, i förening med fördjupningar i marken, åstadkomma en mängd träsk och myror, flera af betydlig vidd.
Thorsborgen och Grogarusbergen på östra sidan, Hoburgen på öns sydligaste udde, Klinteberget nära hamnen af samma namn, samt några kullar i Linde Socken uti midten af landets södra del.
Jordmånen består närmast stränderna mest af kalkslensklapper och sand, endast på få ställen af lera.
I medlersta delen af ön finnas deremot djup lera och mylla.
Vattendragen bestå endast af ofvannämde träsk och myror, upptagande en vidd af ofver 50,000 tunnland.
De derifrån till 3 hafvet löpande bäckar och åar uttorka nästan allesammans under sommaren, likasom myrorne, hvilka då blifva så torra, att fodret å dem de flesta år med lätthet kan afbärgas.
Ler och myrjorden är ganska bördig, äfven kalkstensklappern under år med ymnig nederbörd, men endast för rågsädet, hvilket och nästan uteslutande å denna jordmån hegagnas.
Säden blifver der fri från ogräs och mjölet af en ovanlig hvithet, hvarföre detsamma med begärlighet uppköpes.
Sedan flera år tillbaka har man på fasta landet till utsäde uppköpt sådan råg, som vanligen benämnes strandråg, emedan de stora kalkstensklapper-åkrarne äro vid stränderne belägne, och funnit sig dermed ganska belåten.
Halmen å densamma likasom å all verklig
Gottlands-råg är lägre än den å fasta landets, men axen deremot större och rikare.
Under torra somrar lider växtligheten på Gottland genom jordens starka uppblandning af kalk, som insuger och länge bibehåller värmen mera än andra provinser, som icke hafva kalkgrund.
Man är derföre här på landet nödsakad, för att skalla skugga åt gräsvexten, att låta ängarna vara be växta med skog.
Uti Hoburgs Ting, det sydligaste af ön eller der sandstenen kommer i dagen och hvarest rågsädet hufvudsakligast och nära uteslutande af annat begagnas, lider växten mindre af torka, emedan sandstenen bibehåller fuktighet och kyla.
Missväxt inträffar der oftast under mycket, regniga somrar då god skörd erhålles på öfriga delar af ön.
— Flere arter af marmor och mergelskiffer förekomma; sandsten, tjenlig till slipstenar m. m., finues tilt öfverflöd i Hoburgs Ting.
Ingen malmart är hittills upptäckt och, med afseende å bergens natur, troligen ej eller till finnandes.
— Det bör dock anmärkas såsom en besynnerlighet, att här finnas 2:ne källor med stark mineralsmak, och hvaraf den ena, belägen i Hoburgs Ting och Hamra Socken, begagnas såsom hälsobrunn.
— Skog är ännu i tämlig myckenhet, utom i södra delen af ön. •— Stora trakter gifvas, som endast för skogsväxt äro tjeniiga, emedan jordlagret är alltför tunnt på kalkhällen, för att gifva växtlighet åt säd och gräs.
— Landet är i det hela ett slätt land, sorn egentligen endast är kuperadt af träsk, myror och skog.
— Flygsand finnes lyckligtvis endast på tvenne ställen inom Länet, nemligen på Fårön, der fältet är omslutet af skog, men sandbergen likväl på sydvästra sidan lika höga med trädtopparna, samt på Sandön.
Gottska Sandön utgör omkring ■§ qvadratmil med 6,000 tunnland skog 4 och nära 400 tunnland åker, äng och beteshagar, allt af högst mager beskaffenhet.
På alltför få ställen finnes gräsväxt, men jung och rehnmossa växer ymnigt på ön, hvarföre ock fordom reimar der underhållits.
Flygsanden har långs stränderne formerat kullar och äfven på en del ställen inträngt i skogen, utan hvilken ön snart skulle förvandlas uti en sandhed.—
Det är att befara så skall inträffa, sedan ön för skogstillgångens skull blifvit inköpt af personer på fasta landet, om de upphöra att bibehålla den försigtighet vid hygget, som de hitintills iakttagit.
Ingen betydlig aftappning af myrmark har under dessa år blifvit verkstäld, dock är under år 1842 en sådan påbörjad af Kyrkoherden i Ejsia med der belägna Burge mju-, som innehåller 152 tunnland.
Den i sista Berättelsen omförmälda utdikning och odling af Wellarfve eller Akebäcks myr har under de förflutna åren med framgång blifvit fortsatt och skänker odlaren vackra skördar; arbetet med den nedra delen af myran fortgår ännu.
Denna myrodling är hitintills den enda här på landet, som visat sig fördelagtig; men ock har hitintills utom nämnde myr endast en i Lärbro, nemligen Kejlungs myr, som består af sämre bottenjord så kallad bleke, det är en hvit jord uppkommen af förvittrad kalksten, lill aftappning och odling blifvit fullbordad.
Af det anslag, stort 50,000 R:dr B:ko, som Rikets Ständer vid sednaste Riksdag beviljat att såsom lån utgå till befrämjande af myrornas odling på Gottland, har, oansedt att lånevilkoren äro ganska förmånliga, fastän icke något understöd erhålles såsom rent anslag eller gåfva, icke mera än för 2:ne myror, nemligen nyssomförmäldte Burge myr samt Wänge myr anmälan sked t lill så beskaffade låns erhållande, och derföre fullgjorts erforderliga prcestanda.
Anledningarne dertill, att icke större ifver visar sig på Gottland för odlandet af de många här befintliga myror, äro, att desse äro skiftade mellan ett stort antal omgifvande hemmansdelar, hvilkas ägare till en del äro i besittning af icke obetydlig skog, af hvilken de hämta sina penningebehof, hvarigenom de ännu äro mindre villiga att nedlägga ett större och ihärdigt arbete på jordbruket; härigenom uppstår stor svårighet att tillvägabringa enighet om odlingen, hos de talrika lottägarne, hälst få eller ingen bland dem äro så förmögna att de kunna inlösa de öfrigas anparter eller för dem förskjuta arbetskostnad mot ersättning af dem för sådant fall, enligt författningen, tillkommande större anpart i myren.
Härtill har ock jern - 5 val bidragit alt den först odlade, ofvannämnde Kejlungs myr, är af sämsta beskaffenhet, så att någon varaktig nytta af på dess odling nedlagde kostnader icke vunnits.
Emellertid ligga ypperliga odlingslägenheter obegagnade uti Gottlands många och stora myror; de kunna dock anses såsom en reserv-fond för den beständigt stigande folkmängden på landsbyggden och blifva väl i sinom tid uppbrukade, derest icke hemmansklyfningen jemväl så tilltager att joi'dbrukarne härtill blifva magtlösa.
Innevånare* Enligt sista Femårs-Berältelsen och 1838 års mantalsskrifning utgjorde jantalet af Länets innevånare sistnämnda år:
Mankön * * 19,193.
Qvinkön t ... , 21,211.
Tillsammans 40,404.
Nu uppgår folkmängden, enligt 1842 års mantalsskrifning, till 40,738 personer, hvaraf i "Wisby finnas . . 4,131., I Norra Fögderiet . . . 16,840.
I Södra Fögderiet , 19,767.
Af denna Länets folkmängd äro Mankön 19,329 och Qvinkön 21,409.
Mantalsskrifne Mankön 9,982.
„ Qvinkön 11,719.
Mantalsfrie af Mankön 2,024.
Qvinkön 2,790.
Minderårige af Mankön 7,323.
„ Qvinkön 6,900.
Efter Stiftets upprättade <jvin<jvennii-tabell för år 1840 utgjorde hela folkmängden 41,575 personer.
Folkmängdens förökande under de sednare fem åren med 334 personer bärflyter så väl ifrån nya bushåll, uppkomna genom hemmansklyfning och söndring af jord, som i naturlig följd deraf, jemväl på de oklufua gårdarna, 6 att de föddes antal nästan alltid öfverstiger de dödas.
Man liar icke eller denna gång den tillfredsställelse, att kunna anmäla denna folkökning såsom ett resultat af under tiden uppkomne nya näringsgrenar eller betydande utvidgning af de äldre.
Beträffande folkets bildning oell sedlighet får anföras, att Allmogen i allmänhet har större hyfsning i uppförandet och mera belefvenhet i umgänget än i de flesta andra provinser.
Slagsmål bland dem äro sällsynta, och. ehuruväl här finnas de, som stundom öfverlasta sig med starka drycker, sker det icke allmänligen uti samqyäm.
Folket är ganska ömtåligt för förolämpningar, vare sig i gester, eller genom ord; rättegångar derom uppstå ofta, Lagens välde hyllas af alla, men ock äro mångå benägna för rättegångar.
Gottlänningen älskar vällefnad och en viss beqvämlighet, men när så behöfves är han färdig lill ansträngningar och inskränker sig tiil det nödtorftiga utan jemmerlåt.
Bruket bland allmogen, innan åldern deraf gör behof att till sina barn upplåta husbonde-väldet öfver fastigheterna och oftast äfven ägande-rätten dertill, mot visst betingadt lefnadsunderhåll i natura-persedlar, som bär kallas levision, fortfar oförminskadt, ehuru erfarenheten visar att täta missämjor och olyckliga tilldragelser derigenom uppslå.
Oaktadt den anförda böjelsen för vällefnad och beqvämlighet, är folket i allmänhet oförskräckt i faror och härdigt i köld och oväder på sjön.
Fårskinnspelsar, så allmänna i Rikets öfriga provinser, brukas här icke.
Genom de i allmänhet goda årsväxter, Gottland åtnjutit sedan sista Femårs-BeräHelsen afgafs, har välmågan hos allmogen icke blott upprätthållits ulan synes jemväl tilltagit.
Lagsökiiingarnes antal under dessa fem år häfva varit:
År 1838 . . 3,962.
„ 1839 ..... . . 1,916. „ 1840 1,411. „ 1841 . . . . \ . . 1,652. „ 1842 v . 1,620. 7 Näringen':
Jordbruket nr i allmänhet inrättadt i treskifte, dock på en del gårdar oell vid staden, för Potatis-odlingen, i fyrskifte.
— Fullständigt circulationsbruk är ingenstädes utom af 2:ne Jordägare utaf en del af Wisby stadsjord i n förd t- Höstsäden utgör den vida betydligare delen och beslår mest af råg samt hvete, hvilket säde synes vara i tilltagande; vårsäden åter mest af korn och något blandsäd, litet ärter och lins, men icke i allmänhet bafra; potatis odlas deremot ganska betydligt.
På sämre jordmån nyttjas tvesäde, eller rättare sagt, åkern är lagd i tveskifte, hvilket ock alltid är förhållandet med de af kalkstensklappern bestående åkrarne, der endast råg leifves.
Till gödning på dessa strandåkrar begagnas med mycken fördel sjötång; den förutan skulle dessa åkrar vara af föga värde, och manga socknar, som nu årligen aflåta mycken spanmål, skulle då sakna brödföda.
I afseende på Sädens ansning klaga köpare icke utan skäl att dervid hafves för ringa omsorg lill dess befriande från svingel, tranärter och åkerlök.
Ehuru viudmachiner de sednare åren börjat af allmogen begagnas, är dock ännu icke deras bruk så allmänt, alt det hunnit visa särdeles inflytande på den utskeppade sädens renhet; fullständig rättelse häruti torde icke vinnas förr, än viss vigt å sädestunnan biifver bestämd och hvad den väger derutöfver särskildt blifver beLaldt.
Gottlands råg och korn äro till vigt och öfrig beskaffenhet fullt jemngoila med de bästa slagen deraf i andra provinser.
Utom Wisby stad, som äger betydlig jord och hvarest idkas ett stort och väl vårdadt jordbruk samt af en mindre del jordbrukare på landet, är föga ansträngning gjord till gödningsämnenas förökande medelst så kallade komposter.
Oaktadt brån vinspannornas antal minskats med 82 stycken, är productioneu nu betydligen större, än under de fem år förra berättelsen innefattade; och har exporten deraf under sednaste fem år varit i jemt stigande.
1842 exporterades 28,440 kannor.
Odling af lin och hampa är ganska inskränkt och på långt när icke svarande emot landels behof.
De ofta nog inträffade strandningar af fartyg lastade med dessa artiklar, hvilka till lindriga priser på auktioner blifva försålde, torde i sin mån hafva bidragit, till att minska hågen för denna odling.
B Humlan, som här växer, är af utmärkt god beskaffenhet, och torde afkastningen, då årsvexten deraf är ymnig, vara tillräcklig för landets behof.
Plantering af fruktträd och odling af trädgårdsväxter har icke under de sednare åren tilltagit; dock är att anmärka, att få hemmansdelar och bebyggda lägenheter finnas, som icke äga en liten trädgård med grönsaker, bärbuskar och några fruktträd; med mångfalldiga blommor är hvarje trädgårdstäppa prydd.
Senap odlas tillräckligt för behofvet och torde vara den bästa, som i Sverige växer.
I Wisby äfvensom på några ställen på landet finnas valnöt-träd, som under varma somrar gifva ymnig frukt, deraf en del afsattes på Stockholm.
Mullbärsträd finnas äfven i Wisby och bära ymnigt, men bären mogna i mängd endast under varma och torra somrar; af mycket regn mögla de på träden.
Flera tusende plantor af hvita mullbärsträd hafva under sednare åren från Sällskapet för Silkes-odlingens befrämjande i riket blifvit hitsände och utplanterade.
Sällskapet har jemväl inköpt en åker af nära fyra tunnlands vidd utanför staden, å hvilken ett mullbärs-plantage blifvit anlagd, hvars vårdande ombesörjes af Länets Hushållnings-Sällskap,som härtill erhållit årligt anslag från skogsplanteringsfonden af 120 R:dr.
Silkesodlingen har under hela tiden, fast i liten skala, med temmelig framgång bedrifvits, synnerligast å arbetshuset i Wisby.
Spanmåls-produktionen, då missväxt icke inträffar, lemnar årligen betydligt öfverskott, så alt i medeltal kan utskeppuingen räknas till 15,000 tunnor.
År 1840 uppgick utskeppningen till 31,250 tunnor.
De flesta nyodlingar bestå dock af hagmark, som uppodlas till åker; någon viss trakt af ön kan icke särskildt utmärkas framför andra i odlingsföretag.
Odlingen verkställes i allmänhet genom rothuggning, der träd finnas, och plöjning af lindan; på sednare åren har dock å ett och annat ställe dervid begagnats hackning och bränning.
Det är att befara att detta odlingssätt, som hastigare än något annat förskaffar ersättning för odlingskostnaden, mer och mer kommer att sprida sig och blifva jemväl begagnat å mark med tunnare lager af svartmylla och således vålla betydlig skada för framliden.
Under loppet af dessa fem ar hafva förbättrade åkerredskap, förnämligast plogar af Engelsk modell, till lemmeligt betydligt antal blifvit införda; de tillverkas numera jemväl här på fin likasom bilharfvarne och flera andra nyare åkerbruks-redskap af en f. d, frilär - 9 frilärling vid Degebergs Jordbruks-Institut.
Allmogens uppmärksamhet på fördelen af en ändamålsenlig plöjning af åkerjorden har blifvit fästad och underhållen genom de sedan några år tillbaka af Länets Hushållnings-Sällskap införda och årligen fortgående täflings-plöjningarne under sommar-marknaden vid Wisby.
Åtskilliga här begagnade åkerbruksredskap äro egne för denna provins och särdeles väl afpassade för härvarande lokal, bland dem är att märka: lian, eller sorn den här kallas, sigden, som är nästan rak, omkring 5|- qvarter lång och mellan 3 och 4 tum bred; den är fästad i en sådan stallning vid ett långt skaft, att han följer tält vid marken, hvarigenom vid slåttern intet går förloradt af den på de flesta ställen korta men kraftiga gräsvexten; skördemannen går under arbetet alldeles rak; utom fördelen af breda slag vinnes äfven med dessa liar en här högst behöflig lätthet vid höslåttern att åtkomma gräset mellan träd och buskar, säden aftages äfven med samma liar, hvarvid dock, då den är väl mogen, som i allmänhet här är fallet, innan skörden börjas, mycken kornspillning uppkommer.
På räfsan har kammen en lutande ställning inåt, hvarigenom noggrannt kan uppfångas hvarje strå.
Bland mekaniska inrättningar, till besparande af arbetskraft, äro förnämligast att märka tröskverken, här så allmänna, att få fjerdedels hemman sakna dem.
Bland allmogen finnas flera skickliga tröskverksbyggare, som ofta afresa lill andra provinser, synnerligast Skåne, att der bygga dessa verk; äfven från Tyskland hafva beställningar af tröskverk här blifvit gjorda.
Boskapsskötseln är icke högt uppdrifven, härflytande förnämligast deraf, att ehuru sädes-produktionen är i tilltagande, så fortgår likväl icke ängsodlingen i motsvarande förhållande.
Det är dock att hoppas, att när i en framtid odlingen af landets stora myror kommer i gång och derigenom en betydligt ökad fodertillgång vinnes, skola då, om icke förr, liemmansbrukarne komma alt vinnlägga sig, icke blott om boskapsafvelns förökande utan jemväl om dess förbättring.
Jordmånen, såsom redan är nämdt, är på de flesta ställen icke heller för hög gräsvext särdeles gynsam.
Några större jordbrukare hafva dock med temmelig framgång, på djupare jord, fortsatt och ökat odlingen af foderväxter; men hittills har det icke i någon betydlig mån verkat till efterföljd bland allmogen.
För omkring 50 år tillbaka begagnades af allmo Femårs-Berättelse
Jr, Gottlands Lån. 2 10 gen ensamt hästar till åkerskötsel.
Smålänningarne hafva här infört bruket af oxar, hvilka nu öfverallt, jemte hästarne, i landtbruket användas, uLom på Fårön, sorn nästan endast har klapperstensåkrar.
Boskapsracen är icke särdeles stor eller af synnerligt god beskaffenhet, utom hos några större jordbrukare.
Årligen införas lefvande kreatur, dock mest till slagt, från Öland och Småland; Viktualier, i icke obetydlig qvantitet, införskrifvas äfven årligen.
Betesmarkerne äro af god beskaffenhet genom det kraftfulla, fast korta gräset, men under torra somrar allt för magra för de större kreaturen.
Stallfordring hela året om brukas af ingen, tvärtom ser man redan i början af Maj, mängden bland allmogen utdrifva kreaturen på bete; någon allmän håg till kreaturs-racernas förbättrande märkes icke, ej eller finnas några allmänna anstalter dertill; några få landtbrukare förskaffa sig likväl kreatur af bättre slag.
Hästarne af öns race äro härdige, men, särdeles i södra delen af ön, små och svaga.
Den ringa fodertillgången derstädes är orsaken härtill, likasom att bonden, ehuru god tillgång på säd han än kan äga, aldrig beslår korn eller bafra åt sina hästar.
Hågen for det allmänt idkade, men föga lönande, fisket, gör båten lika kär som åkdonet och föranleder troligen till mindre kärlek för hästen.
De förut på Roma Kungsgård underhållna kronohingstar hafva dock bidragit att tilt flera enskilde sprida bättre race; för öfrigt inkomma nästan årligen från Öland hästar af god beskaffenhet och från Mecklenburg samt andra Tyska orter vagnshästar åt förmögnare personer.
I några få socknar på landet finnas ännu så kallade skogshästar, hvilka hela året igenom gå ute och vanligen endast vid stark köld infinna sig vid gårdarne; de fasttagas ej förr än de skola säljas eller tämjas.
Emellertid som inhägnandet af utmarken fortgår i tilltagande, så kommer snart denna hästafvel att upphöra.
Gottländska får-racen är af ypperlig beskaffenhet till slagt, synnerligast de får, hvilka hela året igenom söka sin föda ute; man påstår att köttet deraf erhåller någon smak af vildt; men deras ull är grof och ojemn och således otjenlig till klädesfabriker.
Utom på Carlsöarne äro dessa får ganska små.
Endast vid ytterst sträng köld och djup snö uppsöka utegångsfåren de foderhus, som på betesmarkerne för dem äro beredde.
Detta sätt alt föda fären brukas dock endast uti öns södra socknar samt på Fårön; i den öfriga delen af landet är fårslaget af vanlig storlek med grof ull af jemn beskaffenhet.
På Wisborgs Kungs-ladugård är ett Krono-schäferi som ursprungligen varit af Strelitzer-race, då det inrättades 1781, men bade genom fårsjuka och andra missgynsamma förhållanden så försämrats, att det pröfvades nödigt låta Schäferiet från nämnde race småningom förändras till Soutdowns-racen, hvarföre genom f. d. Herr Stats-Rådet och Presidenten Poppius år 1837 ett kontrakt härom blef uppgjordt med arrendatorn af Kungsgården och honom tilldelad en del af de 50 får af denna race, som Eders Kongl. Maj:t låtit direkte från England komma till Gottland, de öfrige tilldelades enligt kontrakter 2:ne hemmansägare och hafva från dessa 3:ne Schäferier alltsedan, dels vid de årliga auktionerne och dels under hand, ett betydligt antal Soutdowns-får blifvit försålde, de fleste köparne hafva dock varit från fasta landet.
Allmogen på Gottland har ännu icke blifvit rätt benägen för denna får-race, den aniörer såsom skäl dertill att Soutdowns-fåren växa långsammare än de Gottländska, hvilka de förmena äro lika ullrika med Soutdownska fåren, ehuru ullen ej är af så god beskaffenhet.
Tillgången deraf är, utom på sydligaste delen af ön, ännu icke allenast tillräcklig för landets behof, utan deras afkastning utgör äfven landets förnämsta export.
Egentlig ordning vid hygget eller omtänksam vård dermed iagttages ännu icke.
Största delen af skogarne består af furu; dess växtlighet och mognad äro genom den starkt drifvande kalkjorden hastigare än i andra Rikets provinser, samt träden fasta och goda.
Som bevis derpå må anföras, att i Holstein, som förses med trädvaror så väl från Finland som från flere Svenska provinser, de
Gottländska bräderna företrädesvis begagnas lill plank och taktäckning.
På ek och flere andra ädla löfträd är betydlig tillgång, dock skall eken till skeppsvirke icke vara så god som den i Tyskland.
Virket af de andra löfträden är än mindre pålitligt, af ofta i det förekommande röta, troligen härflytande utaf afskinna q vistar vid den starka löfning dessa träd undergå.
Att tillgången å ek årligen minskas är emellertid uppenbart; försäljning af ek till skeppsvirke och tunnstäfvar har blifvit en inkomstkälla för allmogen, sedan den fått tillösa sig skogen, men denna källa begagnas så flitigt att den för de fleste inom ett decennium torde vara uttorkad. 12 Till befrämjande af en hällre hushållning med skogarne hvartill hemmansbrukarne af deras fortgående förminskning, och sig jemnt ökande behof af bränsle, för den ständigt tilltagände folkmängden på ön, allvarligt uppmanas, bar Länets Hushållnings-Sällskap bestämt flere premier för att tilldelas dem bland hemmansägare, som utmärka sig genom skogssådd, och i stället för vanliga gärdesgårdar af trädvirke uppföra stenmurar, samt jordvallar med lefvande häckar.
För sistnämnde ändamålet har sedan flera år tillbaka genom Hushållnings-Sällskapets försorg bandpil blifvit hitförd från Skåne och kringspridd på landet.
Larix och Svartpoppel, den sednare för dess hastiga växt, hafva äfven blifvit införde att försöka deras framgång i den Gottländska jordmånen.
Utom den genom Eders Kongl.
Nådiga försorg allmänt kringspridda grundliga afhandlingen om skogshushållning, författad af Hof-Jägmästaren af Ström, har Hushållnings-Sällskapet föranstaltat om en tryckt kortare underrättelse om skogs-sådd och anläggande af lefvande häckar, för att göra saken för allmogen väl begriplig.
Bland vidtagna åtgärder för införande af skogsbesparing kan oek anföras det jemförelseförsök emellan fördelen af att begagna såg och yxa, som Länets Hushållnings-Sällskap innevarande år lät anställa vid täflingsplöjningen i närvaro af en talrik allmoge, inkommen till Staden i och för marknaden, och hvilket försök utföll till ögonskenlig fördel för sågen; deraf kan man dock icke hoppas att allmogen här på landet sa snart vid vedtillverkning skall komma att använda sågen, ty denna är betydligt dyrare och fordrar 2:ne man att handtera, hvarförutan gamla vanor icke lätteligen öfvergifvas innan nöden är för handen som ännu på länge icke torde blifva händelsen på Gottland.
Vid den verkställda undersökningen af ekskogen år 1833, för dess hembjudande till inlösen åt hemmansegarne, befunnos inom Länet 258,096 stycken ekar att lösas mot en afgift af 18,963 R:dr 16 sk.
Banko, hemmantalsafgiften oräknad.
Sedermera till 1842 års slut har ekskogen inlösts å 2,500 hemmansdelar för 15,218 R:dr 1 sk. 2 r:st.
Hemmansdelar å hvilka ännu icke inlösts 870.
För den inlösta ekskogen hade till 1837 års slut erlagts 6,460 R:dr 12 sk. 11 r:st., och under de sistförflutna fem åren 8,757 R:dr 36 sk. 3 r:st.