Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
p P f t e r m i d d a g s s o l e n s rosiga ljus fyllde det trefliga r u m m e t.
V i d d e t d u k a d e b o r d e t, som stod midt i rummet under hänglam- pan och nu var prydt m e d den glänsande kaffeservisen, satt d e n u n g a frun i huset i sällskap m e d en väninna.
D e b å d a da- m e r n a h a d e m y c k e t att s p r a k a o m, o m s i n a b e k y m m e r m e d tjänstfolket, o m de nya vintertoaletterna, o m förlofningar, fester o c h dödsfall i n o m deras bekantskapskrets, o c h d e l ä t o så o f ö r t r u t e t t u n g o r n a g å, att m a n e n d a s t d å o c h d å från g a t a n f ö r n a m d e t d ä m p a d e b u l l r e t a f n å g o t f ö r b i f a r a n d e åk- don.
Till o c h m e d kanariefågeln, s o m emel- l a n å t lät h ö r a sig, h a d e all m ö d a att m e d sin gälla sång öfverrösta de b å d a stäm- morna.
O c h när d e t l y c k a d e s h o n o m, för- m a n a d e h o n o m den unga frun m e d miss- n ö j d t o n till t y s t n a d.
» En knappt outhärdlig skrikhals!
sina egna o r d.
» Man hör ju Efter ett sådant utbrott förstummades fågeln o c h blickade m e d förvånade små ö g o n oroligt o m k r i n g sig, syntes emellertid g a n s k a s n a r t l å t a t r ö s t a s i g af d e n s p ä d a röst, s o m mellan burens galler ö m t o c h s a k t a j o l l r a d e till h o n o m: » G u l l - G u l l!
M i n söta, söta Gull-Gull! » I d e t lilla f ö n s t e r u t s p r å n g e t, s o m s o l e n g e n o m v ä f d e m e d g l i m m a n d e strålar, s t o d d e n af fina t r å d a r flätade b u r e n p å s y b o r -
1895 det.
F r a m f ö r d e n s a m m a, i e n v ä l d i g rör- fåtölj, dåsade m e d u p p d r a g n a fötter en u n g e f ä r s e x å r i g flicka.
D e t v a r e n s p e n s l i g l i t e n figur m e d b r ä c k l i g a l e m m a r o c h e t t nästan sjukligt utseende.
Bruna lockar om- s k y g g a d e d e t fina a n s i k t e t, b e s t ä n d i g a r y c k - ningar och darrningar k o m m o och gingo kring d e n lilla m u n n e n s s m a l a l ä p p a r o c h d e t u n n a näsvingarna, o c h ur de stora, fuktigt glän- s a n d e ö g o n e n t a l a d e ett b r å d m o g e t f ö r s t å n d, en känslig barnasjäl.
Barnet hade lagt sina m a g r a a r m a r o m b u r e n, d e t lilla h u f v u d e t låg l u t a d t åt s i d a n m o t s k u l d r a n, o c h m e d varma, ö m m a blickar betraktade h o n den lilla f å g e l n, s o m h a s t i g t h o p p a d e m e l l a n p i n - narne o c h putsade de s m å vingarne, hvilkas gula fjädrar glänste s o m g u l d i solen.
O c h å t e r o c h åter j o l l r a d e d e n lilla m e d spet- sade läppar: » Gull-Gull!
M i n söta, söta Gull-Gull! » » M i m m i!
» l j ö d m o d e r n s r ö s t från b o r d e t.
» Låt då en g å n g fågeln vara i fred! » Förskräckt spratt barnet upp o c h stam- made med skygg stämma: » Men.
mamma, jag gör ju honom ingenting. » » Ja, d e t v e t j a g v ä l, att d u i n t e g ö r h o n o m n å g o n t i n g!
» s v a r a d e m o d e r n, hälft p å allvar, h ä l f t p å s k ä m t.
» J a g tänker, du d å h e l l r e s k u l l e v i l j a g ö r a mig n å g o n t i n g!
» D e b å d a d a m e r n a skrattade o c h fortsatte att p r a t a.
M e n ö f v e r b a r n e t s a n s i k t e, s o m s j u n k i t t i l l b a k a i h v i l s t o l e n, l å g ett u t t r y c k af h ä f t i g f ö r s k r ä c k e l s e.
M e d ångestfulla ö g o n b l i c k a d e h o n b o r t till m o d e r n, o c h o m hon ä f v e n d å o c h d å m e d e n s k y g g, för- stulen blick smekte d e n hoppande, sakta k v i t t r a n d e lilla f å g e l n, så g l e d o d e f u k t i g a, f ö r s k r ä m d a b a r n a ö g o n e n d o c k alltjämt åter b o r t till b o r d e t o c h s t i r r a d e p å m o d e r n s o m p å en stor, obegriplig gåta.
Och därunder r y c k t e o c h fingrade d e d a r r a n d e h ä n d e r n a oaflåtligt i k a n t e n p å d e n v i r k a d e d u k e n, s o m l å g b r e d d .öfver s y b o r d e t.
N u h ö r d e m a n k l o c k a n från t a m b u r e n; m o d e r n sprang u p p, h e n n e s v ä n i n n a reste sig, o c h ä f v e n M i m m i g j o r d e e n r ö r e l s e, s o m ville h o n l ä m n a stolen.
M e n det j u b - lande utrop, m e d hvilket m o d e r n hälsade s i n » lille p r i n s », s o m p å a m m a n s a r m v i s a d e sig i d ö r r e n, m å t t e h a ä n d r a t M i m m i s af- sikt; m e d allvarsamt ansikte pressade h o n sig t i l l b a k a i s t o l e n, d r o g d e s m å a x l a r n a i h ö j d e n o c h började bita på sina naglar, u t a n att s l ä p p a b l i c k e n från m o d e r n, s o m med öfversvallande ömhet kysste och smekte s i n lille p o j k e.
Och för hvarje kyss, för hvarje smeknamn och ö m t ord, s o m ljöd från b o r d e t till f ö n s t e r s m y g e n, b l e f r o d n a - den p å M i m m i s k i n d e r allt d j u p a r e o c h varmare, det trånande uttrycket i hennes v i d ö p p n a ö g o n allt g i r i g a r e.
T i l l sist g l e d hon n e d från s t o l e n, k o m t v e k s a m t s m y - g a n d e till m o d e r n s s i d a, o m f a t t a d e h e n n e s a r m m e d b å d a sina s m å händer o c h h v i s k a d e: » Mamma! » I DU N s o m från ö g o n e n s k ö l j d e n e d ö f v e r d e h e t a kinderna.
Och liksom o m fågeln förstode sin lilla v ä n i n n a s b e k y m m e r, k o m h a n n e d - h o p p a n d e efter p i n n a r n e, t r y c k t e s i g intill burens gallertrådar, v r e d forskande fram o c h åter p å d e t lilla h u f v u d e t o c h p i c k a d e m e d n ä b b e n m o t barnets skälfvande läppar.
D å s t a n n a d e M i m m i s tårar, h e n n e s ö g o n l y s t e u p p, ä n n ä r m a r e p r e s s a d e h o n sitt a n s i k t e m o t b u r e n s t r å d a r, o c h h e n n e s läp- p a r r ö r d e s i g l j u d l ö s t.
h o n s a d e d e t ej.
h o n b a r a t ä n k t e, h v a d h o n ville s ä g a: » G u l l - G u l l!
M i n snälla, ä l s k a d e G u l l - G u l l!
» Och » Gull-Gull » hoppade och fladdrade, kvitt- r a d e e n l i t e n s t u m p efter d e n a n d r a, o c h så s v i n g a d e h a n s i g ö f v e r s t u p p i b u r e n i d e n sväfvande ringen o c h g u n g a d e sig med h ä n g a n d e k r o p p, s o m h a d e h a n lärt a k r o b a t i k af e n p a p e g o j a.
M i m m i k l a p p a d e i h ä n d e r n a af f r ö j d o c h jublade: » M a m m a, s e b a r a h v a d » Gull- Gull » kan göra.
» » N e j, n u är j a g u t l e d s e n p å allt b r å k e t med f å g e l n, » b a n n a d e m o d e r n, h v i l k e n af M i m m i s j u b e l j u s t blef afbruten i en drastisk skildring öfver a m m a n o c h hennes tyran- niska anspråk.
» A n t i n g e n går d u ut ur r u m m e t, eller j a g flyttar u t b u r e n.
» » A c k, j a g b e r, » inföll v ä n i n n a n m e d l a n d e, » låt b a r n e t hållas m e d sin o s k y l d i g a l e k.
» » S å o s k y l d i g är d e n l e k e n ä n d å i n t e!
Jag för m i n del t y c k e r inte längre o m d e n.
d e n n a ö f v e r d r i f n a ö m h e t f ö r ett d j u r!
B a r - n e t håller j u m e r af d e n d u m m a f å g e l n ä n af m i g.
» Det var icke s k ä m t l ä n g r e; ur dessa o r d ljöd verklig harm, nästan svartsjuka.
D e n n a t o n s k a r i n i b a r n e t s själ, o c h åter s y n t e s i h e n n e s ö g o n s a m m a stela, f ö r s k r ä m d a, nästan förfärade blick.
U t a n en rörelse satt hon en lång stund o c h stirrade framför sig i l u f t e n.
O c h så l ö s t e s i g p l ö t s l i g t h v a d s o m tryckte barnahjärtat, h v a d s o m s t o r m a d e o c h h v i r f l a d e i d e t lilla h u f v u d e t, i häftigt s t r ö m m a n d e gråt.
» M e n M i m m i d å!
» for m a m m a ut.
» H v a d k o m m e r åt d i g?
Hvarför gråter d u?
D u v e t, att j a g i n t e k a n l i d a s å d a n a d ä r o n ö - diga tårar!
G å ut ur r u m m e t.
g å din väg! » » Jag ber.
m a m m a.
jag vill.
jag skall.
i n t e g r å t a!
» s n y f t a d e d e n lilla o c h sökte m e d v å l d u n d e r t r y c k a sin gråt.
» Låt m i g vara! » O c h modern sköt m e d a r m b å g e n b a r n e t åt s i d a n.
» G å d u till d i n Gull-Gull! » Å t e r lade sig v ä n i n n a n emellan, o c h M i m m i fick bli k v a r.
Men innan modern f o r t s a t t e att s p r a k a, g a f h o n b a r n e t ä n n u en f ö r e b r å e n d e b l i c k.
U n d e r d e n n a blick föll b a r n e t t i l l s a m m a n o c h s a t t n u d ä r stilla och ljudlöst, h ö j d e endast då o c h d å han- d e n f ö r att t o r k a e n tår från k i n d e n; n å g o n gång skakade en undertryckt snyftning den lilla k r o p p e n g e n o m alla l e m m a r.
M e d fuk- tiga ögon betraktade M i m m i buren och följde den kvittrande älsklingens minsta r ö r e l s e.
H e n n e s b l i c k a r o c h a n l e t s d r a g an- t o g o ett t a n k f u l l t, g r u b b l a n d e u t t r y c k, o c h så — s o m i n f ö r ett p l ö t s l i g t infall — d r o g ett b l e k t l e e n d e ö f v e r h e n n e s l ä p p a r.
T å r a r n e s t e g o u p p i M i m m i s ö g o n, läp- parne ö p p n a d e sig, o c h h o n h ö j d e l å n g s a m t h a n d e n till h a l s e n, s o m k ä n d e h o n e n p l ö t s - lig s m ä r t a i s t r u p e n.
Så s t o d h o n ä n n u e n s t u n d, m e d a n h e n n e s lille b r o r b l e f b e - u n d r a d, s m e k t o c h k l e m a d af d e b å d a fru- a r n a; så v ä n d e h o n s i g b o r t, s m ö g till f ö n s t e r n i s c h e n, k r ö p u p p i s t o l e n, l a d e åter d e s m a l a a r m a r n a o m b u r e n o c h lät huf- v u d e t sjunka m o t skuldran, m e d ansiktet v ä n d t m o t f ö n s t r e t f ö r att d ö l j a t å r a r n e, D e b å d a f r u a r n a h a d e s p r a k a t slut, o c h d å v ä n i n n a n r e s t e s i g till a f s k e d o c h k o m f r a m till • f ö n s t e r n i s c h e n f ö r att r ä c k a bar- net handen, såg M i m m i m e d frånvarande b l i c k u p p till h e n n e o c h fick e j f r a m e t t ord.
Dock, medan de båda kvinnorna gingo m o t dörren, v ä n d e M i m m i långsamt hufvu- d e t, o c h m e d e n v a r m b l i c k, full af b a r n s - lig ö m h e t, f ö l j d e h e n n e s ö g o n m o d e r n.
O c h därpå.
s k y g g t och hastigt, s o m företoge h o n n å g o t f ö r b j u d e t o c h f r u k t a d e att bli 355 öfverraskad.
klättrade h o n upp på stolen och öppnade m e d en våldsam ansträngning fönstret.
Med darrande händer sköt hon buren ut på fönsterbrädet, slog u p p d e n lilla d ö r r e n och stammade under tårar: » F l y g ut, G u l l - G u l l.
flyg u t.
flyg u t!
» Gråtande lutade h o n sig tillbaka i stolen, stirrade m e d fuktiga, ängsliga ö g o n på bu- ren o c h darrade v i d hvarje rörelse, h o n såg fågeln göra.
» Gull-Gull » hade redan m ä r k t, att b u r e n s t o d ö p p e n; h a n flaxade ned från s i n p i n n e, h o p p a d e t v e k s a m t g e - nom d e n ö p p n a l u c k a n, så u t p å k a n t e n af f o t s t ä l l n i n g e n.
Här stod han nu m e d trippande s m å fötter o c h v r e d m e d nyfiken u p p s y n h u f v u d e t åt alla s i d o r.
Ett par g å n g e r l y f t e h a n v i n g a r n e.
M i m m i dar- rade o c h snyftade.
o c h plötsligt svingade h a n s i g ö f v e r p å k a r m e n till d e t ö p p n a fönstret.
Här tycktes han emellertid tänka p å allt a n n a t ä n att flyga s i n v ä g; l u s t i g t h o p p a d e han fram o c h tillbaka o c h pickade efter d e s m å d a m k o r n, s o m l å g o p å d e t hvitmålade fönsterbrädet.
D å l j ö d utifrån b u l l r e t af e n d ö r r, s o m s t ä n g d e s; steg n ä r m a d e sig.
Förskräckt spratt M i m m i upp.
» Flyg.
skynda dig! » ropade hon, nästan ond, och m e d hyssj- ningar o c h viftningar jagade h o n » Gull-Gull » ut g e n o m det ö p p n a fönstret.
Pipande flaxade f å g e l n u t i d e t fria, g j o r d e u n d e r ängsligt kvitter någre slag o m k r i n g fönstret o c h f ö r s v a n n så åt e n a s i d a n b a k o m m u r e n.
D å brast det häftigt löst för barnet, m e d k l a g a n o c h tårar, h o n s t r ä c k t e u t d e s m å armarne och snyftade öfverljudt: » Gull- Gull.
min söta Gull-Gull! » D ö r r e n ö p p n a d e s, o c h m o d e r n k o m in i rummet.
E n k a l l l u f t s t r ö m s l o g h e n n e till mötes.
H o n upptäckte genast det ö p p n a f ö n s t r e t o c h s k y n d a d e f ö r s k r ä c k t till f ö n s t e r - smygen.
» Men, Mimmi!
D u odygdiga barn!
H u r k a n d u u n d e r s t a d i g att ö p p n a f ö n s t r e t n u på kvällen?
D u förkyler dig j u!
» Hur v r e d a d e s s a o r d ä n l j ö d o — ur d e m t a l a d e dock modershjärtats uppriktiga b e k y m m e r.
Hastigt stängde m o d e r n fönstret, m e n d å h o n v ä n d e s i g o m f ö r att d u k t i g t b a n n a u p p d e n lilla s y n d e r s k a n, fick h o n p l ö t s l i g t s y n p å d e n t o m m a b u r e n, p å b a r n e t s för- s t ö r d a, af t å r a r ö f v e r s k ö l j d a a n s i k t e.
» M i m m i!
» utbrast h o n förskräckt, har du g j o r t?
» Under endast läppar: honom snyftningar o c h åter » hvad snyftningar, m e d m ö d a, k o m det öfver M i m m i s » Min flyga Gull-Gull.
s k a l l tro.
att kär.
än för att du jag har låtit inte.
inte j a g har Gull-Gull.
mera dig! » Modrens ö g o n fuktades, o c h då den rena stråle, s o m b r ö t fram ur hennes barns stjärneögon, lyste emot henne, k o m det p l ö t s l i g t ö f v e r h e n n e s h j ä r t a s o m en u p p e n - b a r e l s e: k ä n s l a n af h e n n e s e g e n s k u l d o c h v i s s h e t e n o m d e n k o s t b a r a skatt, s o m l å g f ö r d o l d i d j u p e t af d e t t a u n g a s i n n e.
» B a r n!
Mitt eget kära, älskade b a r n!
» s t a m m a d e hon, o m f a m n a d e i gräns- lös ö m h e t m e d b å d a armar d e n darrande lilla v a r e l s e n o c h ö f v e r h ö l j d e d e s s skälf- v a n d e, af t å r a r f u k t i g a m u n m e d b r i n n a n d e kyssar.
O c h M i m m i slog sina s m å armar o m m o d e r n s hals, o c h under leenden och t å r a r t r y c k t e h o n sitt a n s i k t e till h e n n e s b a r m.
D å f ö r n a m s ett k l i n g a n d e, p i c k a n d e o c h flaxande från f ö n s t r e t, o c h d å m o d e r n l y f t e h u f v u d e t, s å g h o n d e n lilla f å g e l n, hvilken friheten icke t y c k t e s behaga, ängs-
» DUM 356 l i g t f l y g a f r a m o c h åter u t a n f ö r d e n s t ä n g d a lättrutan.
S e b a r a d i t!
D i n G u l l - G u l l är h ä r i g e n, h a n h å l l e r f ö r m y c k e t af d i g, h a n T i l l i n t e b o r t från d i g!
» s a d e h o n s k r a t t a n d e, ' Och u t a n att s l ä p p a b a r n e t u r sin f a m n, ö p p n a d e h o n fönstret.
O c h r a k a v ä g e n flög f å g e l n till b u r e n s ö p p n a d ö r r, h o p p a d e in, s v i n g a d e s i g u p p p å ö f v e r s t a p i n n e n, s a t t e s i g b e k v ä m t till r ä t t a o c h s k a k a d e s i n a fjädrar.
D i n Gull-Gull åter h ä r!
» M e n M i m m i v i l l e i n t e se o c h h ö r a.
H o n endast knäppte sina s m å armar ä n n u hårdare o m m o d e r n s h a l s, p r e s s a d e h u f v u d e t till hennes bröst och g r ä t.
och g r ä t.
är * Vid pianot.
Några råd o c h erfarenheter oin våra barns musikundervisning.
O r s a k e n till att d e flesta m ä n n i s k o r, s o m i d k a m u s i k, s p e l a p i a n o, är v ä l ej h u f v u d - s a k l i g e n d e n, att p i a n o t är l ä t t a r e att s k ö t a än m å n g a andra instrument.
Dess företräde l i g g e r e g e n t l i g e n i f ö r m å g a n att å t e r g i f v a b å d e m e l o d i o c h a c k o m p a n j e m a n g s a m t däri, att d e n har den rikhaltigaste litteraturen.
H ä r m e d är n a t u r l i g t v i s ej s a g d t, att p i a n o t är b e r ä t t i g a d t att u t t r ä n g a a n d r a instru- m e n t, u t a n b ö r a t v ä r t o m i n o m en familj m e d flere m u s i k a l i s k a m e d l e m m a r o l i k a instru- m e n t studeras, h v a r i g e n o m k a m m a r m u s i k kan utföras i n o m h e m m e t.
Ä r b r u k e t att l å t a d e flesta b a r n l ä r a s i g spela absolut förkastligt?
P å d e n frågan s v a r a n o g m å n g a ja; m e n ser m a n s a k e n från flere s i d o r, t å l s v a r e t v i d n å g o n m o - deration.
D e t lär v ä l ej k u n n a f ö r n e k a s, a t t b a r n t y c k a o m att h ö r a m u s i k o c h att f å ä r o så v a n l o t t a d e i m u s i k a l i s k t h ä n s e e n d e, att d e ej h a t a k t s i n n e å t m i n s t o n e.
Ett mindre fint öra kan dessutom skärpas.
M å n g a, s o m ej v a r i t i tillfälle att få l ä r a sig spela, yttra l e d s n a d däröfver, o c h de, som i b a r n d o m e n k u n n a t få t a g a l e k t i o - n e r, m e n ej b e g a g n a t s i g däraf, s ä g a o f t a: » K ä r a b a r n, lär d i g spela, n ä r d u k a n få, eljes å n g r a r d u d i g s e d a n.
D e t har j a g gjort många gånger. » Att b a r n h y s a m e r eller m i n d r e s t a r k t utpräglad m o t v i l j a f ö r att själfva spela (d.
s. e g e n t l i g e n ö f v a s i g), är e n k ä n d s a k, m e n d e n n a m o t v i l j a är v ä l i d e flesta fall b e r o e n d e af, h u r u t i d i g t eller r ä t t a r e huru sent deras u n d e r v i s n i n g börjat s a m t framför allt h u r u n d e r v i s n i n g e n b e d r i f v e s.
S i n a f ö r s t a l e k t i o n e r b ö r a b a r n e n få re- d a n v i d 7 å 8 års ålder, d. v.
s. n ä r d e blifvit h e m m a s t a d d a i innanläsning, m e n ä n n u ej h u n n i t f å e n s å d a n m a s s a l ä r o - ä m n e n i skolan.
N o t e r n a lära d e sig g a n s k a r a s k t, o c h n ä r d e så k u n n a s p e l a d e t allra e n k l a s t e — e n d a s t d e t » l å t e r » litet — så ä r o d e i n i o fall af t i o y t t e r s t b e l å t n a.
P å d e t t a s ä t t i n h ä m t a b a r n e n f ö r e 1 0 års ål- der de första grunderna m y c k e t lättare o c h v i l l i g a r e ä n v i d ä l d r e år.
D e m e r begåf- v a d e få d e s s u t o m ett g o d t s t y c k e a r b e t e u n d a n g j o r d t; d e åter, s o m v i s a s i g s a k n a l u s t o c h f a l l e n h e t, h a å t m i n s t o n e fått för- s ö k a o c h h a ej b e h ö f t f ö r s u m m a skolar- betet.
A t t sedermera tvinga de o b e g å f v a d e till att f o r t s ä t t a m e d s p e l n i n g e n är a l l d e l e s o r i k t i g t, t y d e n t i d d e a n v ä n d a till att m ö - 1895 d o s a m t ö f v a i n ett m u s i k s t y c k e, k u n n a d e b e h ö f v a till ö f v e r l ä s n i n g af l ä x o r.
B ö r j a b a r n e n lära sig spela först v i d 12 å 13 års ålder, ä r o d e så p a s s u t v e c k l a d e p å a n d r a o m r å d e n,, att de i allmänhet o g ä r n a b ö r j a från b ö r j a n m e d m u s i k e n o c h ej ä r o t r a k t e r a d e af att s p e l a » s m å b a r n s - s t y c k e n ».
D e s s u t o m h a d e r a s fingrar h u n - nit bli n å g o t styfva.
A t t ej l ä r a b a r n n o - terna o c h d e första grunderna i spelning f ö r r ä n v i d ä l d r e år är u r m u s i k e n s s y n - p u n k t l i k a o r ä t t s o m att ej l ä r a d e m a b c d och innanläsning tidigare.
D e t är ej m i n m e n i n g att i n l å t a m i g p å något ordande o m de olika skolorna, utan v i l l j a g e n d a s t p å p e k a, att d e n lärare är att f ö r e d r a g a, s o m ej e n d a s t b i b r i n g a r ele- ven intresse för musiken, utan äfven förmår h å l l a d e t t a v i d m a k t.
F ö r e n s å d a n lärare s p e l a r e l e v e n ö f v e r b å d e s k a l o r o c h öfnin- gar m e d jämförelsevis gladt m o d, dels eme- d a n h a n f å t t k l a r t f ö r s i g, att s å d a n a ä r o ett » n ö d v ä n d i g t o n d t », dels e m e d a n de u t g ö r a e n b r å k d e l af d e t ö f r i g a h a n får s p e l a.
I v å r t i d finns l y c k l i g t v i s så rik m u - s i k l i t t e r a t u r ä f v e n f ö r n y b ö r j a r e, att lä- r a r e n ej b ö r h a s v å r t att finna l ä m p l i g a stycken.
V i d v a l af s å d a n a är d e t k l o k t att före- draga d e m, s o m äro nyttiga för eleven i n å g o t s ä r s k i l d t h ä n s e e n d e s o m t. e x.
e t t f ö r l e g a t o - o c h ett a n n a t f ö r s t a c c a t o - s p e l e t c; m e n d e s s e m e l l a n b ö r h a n få s p e l a nå- got, s o m riktigt roar h o n o m.
L e k t i o n e r n a b ö r a u n d e r allra f ö r s t a t i d e n r ä c k a e n d a s t Vs t i m m e, m e n i stället äga- r u m t r e g å n g e r i v e c k a n, l ä n g r e f r a m / i eller 1 t i m m e t v å g å n g e r i v e c k a n.
— D e t är n y t t i g t att l å t a e l e v e r n a n ä r s o m h e l s t åhöra hvarandras lektioner och tidigt öfva sig i att s p e l a å q u a t r e m a i n s eller d u e t - t e r f ö r t v å i n s t r u m e n t s å s o m fiol o c h p i a n o.
Det s e n a r e ej e n d a s t ö k a r i n t r e s s e t, u t a n u p p ö f v a r f r a m f ö r allt e l e v e n s r y t m i s k a s i n n e.
E n d e l af l e k t i o n s t i d e n b ö r ä g n a s åt p r i m a vista-spel.
Ä f v e n bör eleven tidigt vänjas v i d att » t a ' u t » e n d e l af l ä x a n h e m m a p å e g e n h a n d; d e t är att r e k o m m e n d e r a ej b l o t t f ö r n o t l ä s n i n g e n, u t a n d ä r f ö r att e l e v e n t v i n g a s att t ä n k a s j ä l f o c h d ä r i g e - nom efter h a n d får e n s j ä l f s t ä n d i g u p p - fattning af k o m p o s i t i o n e n s k a r a k t ä r.
Att läraren emellanåt spelar i g e n o m läxan för e l e v e n är n o g b r a, m e n d e t b ö r ej s k e f ö r ofta, e m e d a n elevens e g e n uppfattning d å ej k o m m e r till u t v e c k l i n g.
3 N å g o n g å n g k a n h a n få p r ö f v a s i n a kraf- ter på s t y c k e n, s o m äro för svårfattliga för honom, m e n upprepas detta experiment för ofta, nedslår d e t antingen h a n s m o d eller frestar d e t h o n o m att flyga h ö g r e, ä n v i n g a r n a bära.
V i d u p p s p e l n i n g b ö r lära- r e n n o g a tillse, att e l e v e n h a r ö g o n e n h e l a t i d e n f a s t a d e p å n o t e r n a eller o c k s å s p e l a r hela s t y c k e t u t a n t i l l.
A t t l å t a h o n o m v ä n j a sig v i d a t t s p e l a e n b i t i n n a n t i l l o c h e n a n n a n bit u t a n t i l l v å l l a r stor o s ä k e r h e t.
Det är ej r å d l i g t att g i f v a l ä n g r e ferie- l ä x o r; v i d n ä s t a t e r m i n s b ö r j a n är d å v a n - l i g e n e n h e l d e l af l ä x a n s l a r f v i g t i n ö f v a d, o c h vill m a n så t a i t u m e d att rätta, heter det: » N e j, låt m i g få s l i p p a det h ä r, j a g h a r s p e l a t så m y c k e t p å det! » B ä t t r e är att u n d e r d e sista l e k t i o n e r n a o r d e n t l i g t g e n o m g å e n k o r t a r e l ä x a till n ä s t a t e r m i n o c h f ö r ö f r i g t r å d a e l e v e n till att hvila sig o c h spela h v a d s o m roar h o n o m.
H a u börjar d å säkerligen d e n n y a termi- n e n m e d friskare k r a f t e r o c h g l a d t m o d.
Att föräldrarne k u n n a betydligt under- l ä t t a s å v ä l l ä r a r e n s s o m e l e v e n s a r b e t e fal- ler af s i g själft.
I h e m, där föräldrarne själfva i d k a musik, b ö r det vara en vana, att b a r n e n få d e l t a g a s å v ä l a k t i v t s o m p a s - sivt.
D e t är n o g s v å r a r e b i b e h å l l a intres- set h o s b a r n, h v i l k a s f ö r ä l d r a r ej s p e l a eller s j u n g a; m e n o m b a r n e n o f t a få h ö r a m u s i k eller v a r a t i l l s a m m a n s m e d k a m r a - ter, s o m s p e l a, a f h j ä l p e s d e n n a b r i s t b e t y d - ligt.
— * — P å m i n dotterdotters ålderdom.
• ((Si-julla h a d e å t n j u t i t d e n u n d e r s e n a r e s l l l a h ä l f t e n af 1 9 0 0: t a l e t v a n l i g a s k o l u n d e r - v i s n i n g e n, s o m v a r g e m e n s a m f ö r alla, b å d e gossar och flickor.
H o n h a d e m e d sina b r ö d e r g å t t i e n offentlig u n d e r v i s n i n g s a n - stalt, d e t v i l l s ä g a att p å d e n t i d e n f u n n o s i n g a andra sådana anstalter än de s o m un- d e r h ö l l o s af s t a t e n.
Det stod visserligen h v e m s o m h e l s t fritt att l å t a s i n a b a r n f å enskild undervisning, m e n ingen b e g a g n a d e sig däraf, e n ä r d e o f f e n t l i g a v o r o b å d e billi- gare o c h bättre.