Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
A den andra synas mig likväl de deri framställda meningar utgå från grundsatsen af ett bibehållet näringstvång, om hvilket jag tvekar, huru vida det för Bruks- och Bergsmanna näringen må i längden kunna anses behöflig!, då det funnits ej allenast umbärligt utan ock menligt för andra näringar, förhållandet hvarmed synes böra i ett sammanhang undersökas, och det är en sådan undersökning, som jag önskar mätte uppdragas åt den Committé, hvilken till Bergsförfattningarnes öfverseende lärer vara i Nåder för. ordnad.
Lika litet som någon partiel rubbning synes böta ega rum i dessa författningar, hvilka, att döma efter verkningarne, lära utgöra ett väl sammanhängande och ordnadt system, hvars förändring efter nyare tiders grundsatser och förhål, landen fordrar sakkunniges åtgärd, om ändamålet icke skall förfelas; lika angeläget synes det vara, att icke, genom uteblifvands Bety. och Ekon.
Betänkanden* af en sådan åtgärd, bergshandteringen £ längden må fortfara, att. idkas efter skråmessige och för industriens utveckling hinderlige grunder, utan att en modification af samma grunder må följa på den, som nu i afseende på öfrige näringar är allvarligt i fråga.”
Uti detta anförande instämde till alin delar Grefve Posse, A., Friherre Cederström^ Jac., Biskopen Herr Doctor af Wingård och Herr Lenning.
E* Protocollo A. Fryxell. N:r 135, Ankom den 14 Juli 1825.
Utlåtande, (ingående yrkad likhet i rättigheten till nya smidens anläggande, så i.
Sodra som Norra Orterne.
G"enom remiss från Vällofliga BorgareStåndet, har Utskottet emottagit Herr Ekelunds Memorial i detta ämne, med förslag, att dets Besv. och Ekon, Utsk. Betänkanden. gej Skilnad, hvilken Kongl. Förordningen af den 15 Juni 1803 utsätter emellan Södra pch Norra orteroe, i anseende till stångjernssmides beviljande, måtte upphöra, och det i Författningen för de förre utsatta företräde hädanefter försvinna, heldst Kongl. Maj:t, genom meddelade särskilda Nådiga tillåtelser, redan utan skilnad emellan Rikets Södra och Norra orter bifallit Ämnes-Smiden» förvandling till stångjern på viss tid.
Förordningen af den 15 Juni 1803, angående Stångjerns-Smidet och Jern-^ manufacturen i Riket, innehåller, att, i händelse någon i Rikets södra orter kan, jemte nödig kohltiligång och vattenfall, visa sådana nya tillgångar af jernmalm, att
Härd derå kan anläggas, det vare sig vid redan inrkttadt Verk, eller å nytt ställe, vill Kongl. Maj:t, efter vederbörandes hörande och föregången undersökning, pröfva, huru vida på denna nya malmtillgång nytt smide till 45° Sfe å härden må bevilljas; äfvensom sam* ma författning vidare försäkrar de manufacturyerksegare, hvilka i Rikets södra landskap hafva, jemte vattenfall, egna, utom Bergslag belägna, skogstillgångar, att få an* lägga nya ämnessmiden; och att, om dessa manufacturverk icke ega eget tackjern, de samma böra erhålla företräde till odisponeradt köpetackjern framför stångjernssmidet, hvilket, enligt 2 §, uti nyss åberopade 1803 års författning, är med rättighet
Qa4 Besv. och Efton.
Utsk.Betänhadcru till Köpe- tackjernsrätt, endast tillåtet för Ri» tets Norra Orter, nemligen Dalarne, Gefleborgs, Vesternorrlands och Vesterbottens
Län» dåde omständigheter inträffa och vid behörig undersökning blifva styrkte, att lägenhet och skogstillgångar medgifva nya hamrars och härders anläggande, men hvarken malm för blåsning finnes i samma ort, ellar afståndet från hafvet tillåter, att malm från de i söder belägne Grufvor ditföres.
Det är således egentligen i anseende till det slags smide, som i bristaf egne malmtillgångar mäste privilegieras på köpe-tackjern. som författningen utsätter den emellan Norra och Södra orterne nu ifrågavarande skillnad, så att da manufacturverksegare, hvilka i rikets södra orter önska anlägga egna ämneshamrar, erhålla företräde framför andra, och således äfven framför stångjerns anläggare i Norra orterne, tili odisponeradt Köpe-tackjera.
Författningen utmärker härigenom dea omvårdnad för manufactureus uppmuntran och dess idkares underlättande» som i äldre tider äfven varit åtskillig© författningars föremål, och att nu, genom ämnessmidens särskildta inrättande, manufacturverksegare icke skulle finna sig nödsakada att till förädlingen från annat
Bruk inköpa ämnesjernet, utan kunna genom egen tillverkning deraf sjelf fylla sitt|behof, på ett efter dess olika beskaffenhet, afpassadt sätt.
Utsh Betänkanden.' 025 Utskottet föreställer sig, att ibland orsakerne till närvarande tydelse af författningen ingått den åsigt, att 1 de Norra orterna, der skogstillgångarna linnas ymnigast, der skulle man i synnerhet uppmuntra och fästa stågjernssmides beredningen, och deremoti de södra och vanligen mindre skogrika orter uppmuntra Jernförädlingen, äfven med rättighet till företräden till Köpe- tackjern, i och för ämnessmidens anläggande.
Under den fordna con juncturen, då manufacturerne ej saknade afsättning, måste detta förhållande ofelbart hafva varit förmonligt; men under närvarande svårigheter, att kunna afyttra manufactursmiden, är det troligt, att manufacturverksegare i alla fall skulle stannat uti förlägenhet, om ej Kongl. Maj:t i Nåder meddelat, dels på viss tid och dels tills vidare tillstånd, att såsom stångjern vågföra den annars blott tili ämnen för manufacturen privilegierade årliga smidesrätten, och hvarutinnan desse således egt ett förnyadt vedermäle af Kongl. Majits landsfaderliga omvårdnad, att möjligen genom stångjernsberedning kunna upprätthålla sig, under tiden manufacturhandteringen ej lönar sig att fortsätta.
För öfrigt, och hvad beträffar nytt smide, så har det, genom handläggning af andre hit remitterade mål, kommit till Utskottets kännedom, att Kongl. Majit, efter föregången pröfning af tackjerns tillgångar - 026, Besv. och Ekon.
Betiinkanden. pe i landet; så nyligen som den 21 Junij 1821, förklarat desse ej med mer än 10 å 15,000 öfverstiga då varande årlåga behofvet, och att detta quantum, till större delen, sedan lärer vara disponeradt, hvadan Utskottet anser det vara betänkligt, om, genom enahanda rätt till Köpetackjern för Härders anläggning till nytt stångjerns*smide, i de Södra som Norra orterna, det skulle uppkomma en minskning i tsllgångarne för de sistnämnde, så att ej näringen, äfven genom nya anläggningar, skulle kunna vidare fortgå i sin utveckling derstädes, hvaremot de Södra orterne ingalunda äro förmenade, att nya Härder med stångjernssmjde erhålla, så ofta nya lernmalmar dertill föranleda, och anläggningen derigenom kan grundas på tillgångar, hvilkas begagnande icke fråntager någon annan en genom författningarna honom redan försäkrad rätt, Dessutom, och då särskilda locala omständigheter påkalla, och sådane inför Kongl. Maj:t anmälas och finnas grundade, hyser Utskottet den förmodan, att Kongl.
Maj:t i Nåder äfven hädanefter lärer göra afseende på de orsaker, som till särskildta undantag kunna föranleda, utan att derföre a£ sådane händelser anledning för det närvatande torde böra hemtas, till begäran om ett allmänt upphäfvande af det stadgande, hvilket i och för Jernhandteringens befordran uti de Norra orterne uppkommit, och som, om Mesu- och Ekon, Utsk, B^tänkanden. jjet nu i allmänhet rubbas, skulle kunn^ minska rudimaterierne för redan varandeoch på god tro anlaggde nya smiden, så att, hvad till allmän nytta söktes å det ena stället, till äfventyrs å det andra kunde förloras.
Hvilket allt likväl, jemte flere Ledamöter? särskildte Utlåtanden, Utskottet får vördsamt hemställa Riksens Höglofl.
Eget ompröfvande.
Stockholm den 8 Juli 182^.
(Jtdrag af Protocollet, hållet uti Riksens; Höglofl.
Ständers Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskott den 8 Juli 1823. S. D. Herr Ehrenborgh C. kberopade sitt förut vid Utskottets Utlåtande N:o 132, rörande yrkad vidsträcktare frihet i Tackjerns tillverkningen m. m. ingifne anförande; hvaruti Herr Grefve Posse, Friherre Cederström, Biskopen Herr Doctor af Wingård och Herr Fenning äfven nu instämde:
Fryxell. g2g Be sv. ech Ekon.
Betänkanden, T$-q js4* Antom den 14 Juli »823.
Utlåtande, i frågan om yrkad rättighet till utvidgande af Stångjerns- och Arnnessmidet i Riket, G^enom Remiss från Vällofi. Borgare
Ståndet har Utskottet etnottagit Herr Norcei Memorial 1 detta ämne, af det hufvudsakliga innehåll, att den genom privilegierna stadgade bevillningsgrunden för stångjerns* och ämnesjems- härdernas tillverkningsrätt, af 450 för de förra och 300 för de sednare, utgör ett af de svåraste band, som motverka jernhandteringens utveckling, samt att, då denna beräkning,såsom grundläggande beskattningen, sannolikt antogs efter det högsta, som under förra tiders arbets-skicklighet var att förvänta, men genom förökad färdighet smidet nu kan drifvas ända till 600 för stångjernshärden och till 45° ® 600 för ämneshärden, högsta tillverkningen för hvarje privilegierad stånjernshärd nu bör beräknas till 600 5$, och för ämneshärden få uppgå till det quantum, hvartill han möjligen kan drifvas, i synnerhet som genom förädlingen allmän vinst uppkommer, och manufacturverksegare genom egen tillverkning af ämnesjern kunna deråt lemna den uppmärksamhet, som manufacturens särskilda beskaffenhet fördrag hvarjemte Best). och kon, Utik.
Betänkahdcn.
g29 öch sorn härigenom icke kan åsyftas någon stubbning i den stadgade Hammarskattens erläggande, det anses att för den sålunda utvid* gade smidesrätten en lika beräkning kan uppgöras och en lika Controll åstadkommas efter den för hvarje arpa våg levererade tillverkningen, äfvensom att ingen annaa beräkning bör utgöra grunden för brukstillverkilings-rättighet och beskattning, Ehuruväl nu mötande hinder till en del minskas genom afsättning utan vågföring, anses sådant* såsom stötande emot författningarne, orsaka staten förlust samt endast localt kunna begagnas, hvaremot, genom den nit föreslagne förändringen, en lifvad omtanka och större tillfälle att sysselsätta arbetare skulle till deras och Bruksegarries fördel uppkomma.
I anseende till det inkastet, att Bruksegare* hvilka begagna köpekohb genom ökadt behof kunna förfördela hvarannan, förmenes detta böra förfalla, när alla blifva lika berättigade att friheten begagna och således lika gynnas, äfvensom det antagés, att sfeogsbrist mindre blifver att befara än man vanligen förmodar, eftersom, jii högre värde skogen erhåller, desto aktsammare vårdas den, och skogarne alltid måste vanvårdas, då begagnandet har ringa värde.
Utskottet har, i anledning af denna motion, uti officiel väg sökt upplysning, om antalet af de i Riket privilegierade stångjerns* och ämnes- härder samt det för dem tillåt. g§6 Besv. och Ekon.
Betänkande»., he smides belopp, äfvensom hvartill ämnéii Och manufactur- smidet samt tackjernstillverkningen under något af de sednast® åren kunnat beräknas, och i anledning af de från Kongl. Bergscollegium insände tabeller in* hemtat: att det intill åri82i privilegierade stångiernssmidet utgjorde: 370,622 Sfe !5 ffi 16 fe Bv. för 999 stångjerns härder, samt ämriessmidet 41»918 Sfe ii ^ 8 fe Bv. för 143 ämnes härder* eller tillsammans 412,541 Sfe 7 gfe 4 fe Bv; för 1,142 härder.
Att Jerntillverkningen, som för flere år varit uppgifven, år i82s efter afvägningeri på våg utgjort: 318,356 Sfe 9 fe Bv. stångjerns smide samt 381640 Sfe 4 fe Bv. manufactur D:6 Hvaremot Exporten samma år inskränkt sig till 311,705 Sfe 18 m 17 fe stångjern och 36,699 Sfe 10 gfe manufactursmidé, stapelstads vigt: att på ailä orter i Riket, så väl inom Sorn utom Bergslägerne, anställda tack jernsblåsnirigar, tillsammans räknade, påstått 30,682 dygn ii timmar: ätt, enligt Kongl. BergsCollegii Utlåtande i frågan om tackjerns-tillgångarne i Riket af den 22 IVfaj 1821, dåvarande förhållandet, i anledning af derom skedd utredning, blifvit hos Kongl. Majit uppgifvet, som derefter, genom Rescript af den 26 Juni 1821, förklarat, att 10 å 15,000 Sfe tackjern utöfver behofvet för de före 1821 privilegierade smiden vore Besv. och Ekon» Utsk.
831 ätt påräkna, hvilken tillgång också för söktå nya smiflen anmäles till det mesta redan varö medtagen; och slutligen, att det höga dygntal af tacfejernstillverkning, som sig för år i82i visar, icke fean utgöra någon säker grund för framtida årliga tackjerns- productionen, enär under en period, då ett högt stångjernspris gynnade afsättningen af det tillverkade jernet, mången Bergsman torde hafva uppoffrat framtida förmåner för ögonblickets vinst, hvadan Blåsningstiden, med afseende på skogarnes bestånd i längden, icke heller blifvit antagen till högre än något öfver 26,000 dygn med en öfver hufvud påräknad tackjernsprodiiction af H} Sif Per eller till 410.000 SU, och hvad Tackjernsconsumtionen beträffar, så är derjemte vordet anfördt» att för behofvet af hvad till Norrige årligen utföres kunde beräknas omkring 2,000 Stt äfvensom Inrikes consumtionen här, till Grufve- och Hytte- redskap, bygghihgs- jern samt hvarjehanda husbehofs smiden» ammunitions gjuterier samt annat gjutgods, amiralitetets behof m. fl. snart sagdt oräkneliga ändamål» torde fordra minst 50 å 60,000 årligen, och slutligen ätt Finska Jernverken ega en upphandlingsrätt af 9,526 Efter Utfärdandet af Kongl. Förordningen af den 15 Juni 1803, angående stångjernssmidet och jernmanufacturen i Riket, hvarigenom en störreutvidgningismidesrättigheten blef med» gifven, uppsteg det privilegierade stångjerns* 832 Beit). ochErcon. tTtsfc.
Betänkande/t och ämnes smidet ifrån 360,000
Sfe 410,*70!
S&t som tinder smidesåret 1820 ut. gjorde dess belopp, men som desaf 4,624 ,§& ännu då varit obegagnade, har det i gång varande, för hvilket Utskylderne skulle utgå, blifvit antaget till 406,100 Nyssnämnde Förordning tillåter stångjerns egare utom Bergslag, att, emot särskild afgift till staten, vid sina redan privilegierade härder tillverka så mycket, sorn Inedhinnas kan öfver härdens genom
Haminarskatts- afgiften skattlaggde skeppundtal med egen tackjerns- och skogstillgång och äfven med köpetackjern och köpekohl» enär genom behörig undersökning kan visas* *tt sådant sker utan andras förnärmande» Smidestillökning inom Bergslagen är deremot endast tillåten i Vissa orter af sådan beskaffenhet, der de ega svaga och otillräckliga tillgångar för deras blåsning, men kunna hafva tillräckliga skogar för smiden.
— Ämnesvetken hafva vä! icke enahanda rätt till utsträckning af sitt hammarskatts smide, men manufcturverks egare utom Bergslag kunna, af hvilken stångjernsverksegare utom Bergslag som helsdt, inköpa ämnesjern utan afräkning för den sednare på dess hammarskatt, emot erläggande af 04 sk. B:co i Recognitions-afgift.
Så väl i afseende på nya stångjerns- som ämnes-härdefs anläggande utsätter författningen i anseende till de förre 450 och i anseende till de sed* Eesv. och Ekon.
Betänkanden. 333 »are 300 Sikt ,c^e son* *lt maximum utan som ett minimum för privilegii utfärdande, hvilket, i hvad sökanden utan annans förfång kan visa tillgångar, äfven kan i förhållande dertill ökas.
Det synas Utskottet, i följd af allt detta, icke vara någon förmenadt, som dertill eger de erforderligheter och den belägenhet, hvilka utgöra vilkoret för smides bedrifvande utom audras förfång, att erhålla till» stånd till ökande af sin årliga smidesrätt, och Utskottet inser ej den allmänna båtnad, sorn af någre andra förhållanden än denugällande skulle härflyta.
Följderne af den väckta motionen synas blifva en medgifven ökning i vår jerntillveikning af ungefär £ eller till omkring 540,000 Sikt * stället för 410» 000, och detta utan någon föregången pröfning, huru vida denna utvidgning, i den tnån den rörde hvarje local, der tillverkning skulle ske, kan utan andras förnärmande verkställas, eller med nödigt afseende pä skogarnes bestånd till tackjernsblåsnings bibehållande och motsvarande utvidgning inom Bergslagerne, eller der malmstockarne egenteligen äro belägne, och blåsning efter kloka hushållningsgrunder bör och mäste framför allt befrämjas och skyddas, Skattlägningsgrunden för smidet skulle ock till följa häraf, om den bibehålles och derigenom hvarje Bruksegares nu varande Hammarskatt Bihang till RiksSt.
Fröt, j'8^3» Q\d» Sami, Nir 53* |§4 Besv. och Ekon.
Bctankanderi, i män af det i allmänhet utvidgade smidet uträknades, medföra den orättvisa för den, som en sålunda ökad smidésrätt ické kunde begagna* att honom påtvingades eri högre skatt, utan motsvarande fördel; meri deremot, om skattläggningen förändrades* sa att skatten uträknades efter hvad årligen på våg levererades, skulle staten af svårigheten, att öfver hvad som smides hålla Controll, må hända äfventyra, attäfven förlorä eri del af hvad staten säkert har att påräkna genom nu varande skattläggningsmethod.
Ehuruväl det ligger utom Utskottets synkrets, att för én framtid bedonia följderna af ett sådant allmänt och påen gång medgifvet ökande af jern-exporien, så tyckes dock för härvarande ingen förriaån deraf kunna förmodas, heldst om man fäster sig vid den upplysningen, att, år 11820, ännu 4,624 voro lerimade obegagnade* af det redan privilegierade smidet, och att från 1815 — 3819 af det privilegierade Export-smidet icke mera än i medium g48,C)41 5# årligen på våg inkommit.
Åf detta förhållande visar sig äfven* att den genom 18og års författning hppkomne större frihet ännu icke tillden grad blifvit begagnad, att tillverkningen, i det hela taget, stigit till hvad den kunnat, och hvilket synes antyda, attnågon smides utvidgning icke för närvarande vore behöflig, titan må hända på vissa särskildta ställen, der tick sådant, efter nu gällande författningar Besv. och Ekon. tjtsk.
Beiänkandeh.
Så vidt icke andras förnärmande det förhindrar* tan sökas och erhållas* utan medförande atalia fle olägenheter, hvilka af deh nu föreslagna förän diririgen skulle blifva en följd, i aiisefende till den i Bergslagsorterne framför allt nödiga skogsvården, äfvensom ock kunna inträffa genom förändring af den i ahseén de till jernverken nu gällande beskattningSgrund; hvadan ock Utskottet till den ifrågavarande motionen afstyrker bifall; Hvilket dock allt* jemte flere Ledamöters särskildta Utlåtanden* Riksens Ständers pröfning vördsamt underStälles.
Stockholm den 8 Juni 1825.
'CJtdrag af Protocollet, hållet uti Riksens Högloft.
Ständers Allmänna ftesvärs- och Ékönoini[Jiskoti den 8 Juni x823. S. D. Herr Ehrenborg C. åberopade sitt förut, vid Utskottets Utlåtande N:o 152, rörande yrkad vidsträcktare frihet i tack]erns* tillverkningen in. mingifne anförande, hvaruti Grefve Posse, Friherre Cederström, Biskopen Herr Doctor äf Wingård och tlerr Lenning äfven nu instämde.
Ex Protocollo. A. Fryxell, 83<5 Bcsv. och Ekon.
Ut sk. Betänkande/!. N:r 155.
Ankom d. 14 Juli 1523.
Betänkande, angående ett noggrannare fullgörande af de 711 ed Bergsmansheinmnns besittning förenade skyldigheter.
Uti Memorial, ingifvet till Hedervärda BondeStåndet den 3 sistlidne Mars, hafva Riksdagsmännen Jonas Jonsson, Anders Andersson, Ver Versson och Olof Andersson från Örebro Län, understödde af Eric Ericsson från Carlstads Län och Anders Hindricsson från Vester Bergslagen i Stora Kopparbergs
Län, sökt fästa Riksens Ständers uppmärksamhet på de menliga följder, som för Rergshandteringen skola uppkommit af den år 1809 alla Svenska medborgare medgifne rätt, att possedera Bergsmanshemman.
Följderne skola nämligen hafva varit, att, under loppet af de förflutne 14 åren, redan mångå Bergsmanshemman blifvit inköpte af Bruksegare och andra ståndspersoner, hvilka derefter funnit för sig fördelaktigare, att använda skogen till sina Smiden och andra behof, än tili Tackjernsberedning; att härigenom tackjernsblåsningen öfver hela riket skall blifvit, sedan 1809, 6000 dygn mindre än före den tiden, så att hela Tackjärnstillverkningen blifvit minskad 60,000 S& ärli - Ees v. och Ekon•
Eetdnkanden. 837 gen,' och att således äfven Kongl. Ma;jt och Kronan årligen förlorat uti Tionde Tackjern omkring 5,400 5^.
På grund häraf är vordet yrkadt, att de samma författningar, som före 1809 voro gällande, om Bergsmanna Ståndets uteslutande rättighet att besitta Bergsmanshemman, måtte till sin kraft och verkan återställas, sådane de af ålder tillhört detta stånd; men att, om sådant icke skulle af Konung och Rikets nu församlade Ständer bifallas, strängare författningar åtminstone måtte vidtagas, hvarigenom alla de ståndspersoner, som förvärfvat sig Bergsmanshemman, tillförbindas att verkställa en i mån af Skogstillgången å hemmanen behörig blåsning, i hvilket ändamål det ock blifvit föreslaget, att Innehafvarne af Bergsmans egendomar, ! som dels verkställa alls ingen, dels en mindre blåsning, än hvad dem borde tillkomma att förrätta, kunde åläggas, att, enär desamma, under loppet af 3 års tid, underlåtit en sådan sin skyldighets fullbordan, afstå efter mätesmanna ordom sin egendom till andra egare, som funne sig hugade att en behörig blåsning förrätta.
På flere af BondeStåndets Ledamöter, vid föredragningen af detta Memorial, häremot gjorda föreställningar, såsom stridande mot den sf Bondeståndet alltid yrkads Besil, och Ehoit.
Utsk, Betånkanden, grundsats? att medborgare böra ega Jjk$ rättighet att förvärfva allt slags jord f. riket, är den inskränkning af motionen vorden rnedgjfven, att nu endast åsyU Jades rättelse i de anmärkta missbruken af den rättighet, sorn Bergsmännen (före lo09 ) egt uteslutande; så att något lämp^ ligt Reglementariskt Stadgande blefve vidtaget, hvarigenoin alla egare till Bergsmanshemman utan undantag kunde tillhållas att uppfylla sina skyldigheter i afseende på kolningen oell 1 ackjerrisblåsningen; med hvilken inskränkning ock Hedervärda BondeStåndet enhälligt beslutat, att Memorialet skulle till Allmänna Besvärj och Ekonomiutskottet remitteras.
Hvad nu angår de uppgifna grunderne för motionen, nemligen att tackjernstillyerknjngarne betydligen minskats, sedan Bergsmannen förlorade sin uteslutande be-; sittningsrätt till Bergsmanshemman, samt att orsaken härtill varit de nya egarne?
försummelse att verkställa blåsningar, så öfverensstämma dessa uppgifter icke med endra underrättelser om verkliga förhållandet.
— Sannt lärer det vara, att i synr flerhet i vissa orter Takjernsblåsningen pågra få år efter 1809 var ovanligt kort pph inskränkt; men häraf må icke så alldeles slutas till en proportionell minskning i Tacbjernsproductionen.
Ännu min^ Befy. och Ekon, Utsk, Betankanden, $3^ jhe lärer mati få anse detta vara en följd af tillåtelsen af friare tillträde till gergmanshemmanens besittning, tyda skulle minskningen alltjemnt tilltaga i samma mån, sorn dessa hemman utgå från BergsmansStåndet.
Nu har likväl motsatsen inträffat, ty under åren 1818, 1819, 1820 och 1821 hafva åter blåsningstiderne uppgått tjllsamma belopp, som de fordom varit; det var den mest olyckliga conjunctur, sorn förorsakade de inskränkta blåsningarne åren 18x0 — 1815, och det var en inträffande fördelaktigare conjupctur, som åter yppbragte dem till sin fordna höjd, och verkan af denna conjunctur har äfven visatsig genom återupplifvandet af en förut aftynad JernExport.
Utskottet stödjer sig dessutom vid den granskning, angående de verkliga Tackjerns tillgångarne i Riket, sorn förevarit, och hvarpå Kongl.
Maj;t grundat dess, genom Nådigt Rescript af den 26 Januari 1821, meddeldte tillstånd om nytt å köpetackjern grundadt smides anläggande till 10 å 15,- p°° såsom hvaraf i Utskottets tanka det mäste linnas upplyst, att tackjernstillyerkningen snarare till- än aftagit, då man nu i sednare åren kunnat
Hnna ett sådant odisponeradt Öfverskott af tackjern, utöfver hvad jnan förr såsom tillgång påräknat.
Behofvet synes, vid ett sådant förhåR lande, således icke påkalla några andra f<j« 84<> Bern- och Ekon.
Utsk, Betånkanden. reskritter om tack/ernsblåsningarnes bedrik vande, än dem, sorn för det närvarande fin» nas gällande, äfven för hvar och en, som i anledning af Kongl. Kungörelsen a£ den 6 April 1S10, sig
Bergsmans egendom för» värfvat, enär med den exclusiva Besittningsrättens upphörande ingalunda något frikännande åtföljde för innehafvarne från skyldigheter och onera, som tillhörde dessa hemman, hvilkas förmåner i öfrigt äfven lemnades orubbade.