Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
In fidem C. A. Skottsberg, tjenstförrättande Rektor, Kätteligen afskrifvet; betygar: Ex officio H. Leissner.
212 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
(Litt. D.) Lärjungarnes antal vid härvarande femldassiga elementarläroverk utgjorde vid början af innevarande hösttermin Etthundra Nio och har sedermera ökats till Etthundra Tio, hvarförutom till intagning anmälts en, hvilken af sjukdom hindrats att sig infinna.
Intygas, Carlshamn den 2 November 1865.
C. A. Skottsberg, Rektor.
Af Herr Holmqvist, A. Ludvig, angående upplåtelse af mark från Kungsörs södra kungsladugård till hamnbrygga och upplagsplats vid Arboga-åns utlopp i Mälaren.
Vid Kungsör, — punkten för Arboga-åns utlopp i Mälaren, — beläget en och en half mil Irån Arboga samt en och en fjerdedels mil från Köping, har under de sednare åren trafiken betydligen tilltagit genom det icke obetydliga antal så väl ångbåtar som seglande fartyg, hvilka, under sina resor till och ifrån städerna Örebro och Arboga samt Hjelmarens landtbamnar, lägga till vid Kungsör, för att der emottaga och aflemna så väl passagerare som fraktgods, men ett kännbart hinder för den uppblomstrande trafiken förefinnes och har på densamma visat ett hämmande inflytande, som under sista året i synnerhet låtit erfara sig.
Detta hinder består deruti, att Konung Carls kommun hvarken har någon lastbrygga för fartygs tilläggande eller någon plats invid segelleden, så att kommunen kan om anläggandet af en sådan brygga gå i författning.
En lastbrygga finnes visserligen nu, men densamma tillhör en enskild person, hvilken efter godtycke taxerar de trafikerande och allt sedan denna lastbrygga för tvänne år sedan kom i nuvarande egarens hand, sättas dessa afgifter så orimligt högt och utan allt afseende å allmänhetens billiga fordringar, att somliga fartygsrederier funnit sig nödsakade öka priserna för både passagerare och fraktgods, hvilken åtgärd menligt inverkat på trafiken, samt Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
213 andra rederier till och med vidtaga den för rörelsen och industrien ännu sorgligare åtgärden, nemligen att alldeles icke lägga till vid Kungsör.
För undanrödjandet af dessa för trafiken vid Kungsör högst menliga, att icke säga vådliga olägenheter, samt för denna angelägenhets ordnande på ett, både för kommunen och den trafikerande allmänheten tillfredsställande sätt, föranlåies jag att härmed vördsamligen föreslå, det Kongl. Maj:t och Kronan måtte till Konung Carls kommun för anläggning af hamnbrygga vid Arboga-ån, der skäliga broafgifter fiuge, efter af vederbörande myndighet fastställd taxa, uppbäras, kostnadsfritt upplåta vestra delen eller ett tunnland 18 kappland af den så kallade Kortvreten, tillhörande Kungörs södra kungsladugård, och på kartan deröfver betecknad med N:o 120.
I sammanhang härmed, och som utrymme på den, Kungsörs kungsladugård tillhöriga, ofvan omförmälda Kortvreten icke finues till upplagsplats för mera skrymmande varor, samt sådan plats ovilkorligen är i närheten af en hamnbrygga erforderlig, föreslår jag äfven, att Kongl. Maj:t och Kronan måtte åt Konung Carls kommun, till upplagsplats för varor, som sjöledes ankomma till eller afgå från Kungsör, likaledes kostnadsfritt upplåta den den del af utmarken som, belägen öster om färjan och söder om Arbogaån, samt äfvenledes tillhörig ofvan omförmälda kungsladugård, under de sednare åren begagnats till upplag för bräder, plank och ved, i areal ut görande omkring två tunnland.
Anhålles om remiss häraf till Stats-Utskottet, hvilket jag anhåller få lemna närmare uppgifter härom.
A. Ludvig Holmqvist. 214 Motioner i B or g are-Ståndet 1865.
Af Herr Holmqvist, Å. Ludvig, angående pension för Regementsläkaren G. W.
Beckers enka, Evelina Wennberg.
Förliden riksdag gjordes framställning om en pension af 400 R:dr R:mt årligen till framlidne Regements-läkaren vid Nerikes regemente, Doktor Gustaf Wilhelm Beckers i mycket knappa omständigheter efterlemnade enka, Evelina Becker, född Wennberg.
Till stöd för denna framställning omförmäldes, att Doktor Becker, som afled i Örebro den 24 December 1861 vid 71 års ålder, i Statens tjenst ådagalagt framstående nit och skicklighet såsom läkare, njutit stort anseende såsom vetenskapsman och utmärkt sig äfven för redbarhet, oegennytta och välvilja emot fattige.
Ålderdomsbräcklighet och sjuklighet inskränkte dock hans verksamhet de sednare åren och försvårade möjligheten för honom att betrygga enkans framtid.
Ur Arméens Enke- och Pupill-kassa åtnjuter hon en pension af 150 R:dr R:mt.
Också beviljade Preste- och Borgare-Stånden den sålunda äskade fyllnadspensionen, hvilken deremot afslogs af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet och slutligen förföll efter votering i förstärkt Stats-Utskott, förmodligen i följd af det inom Stats-Utskottet gjorda antagandet, som ej blef inom sistnämnda tvänne Riksstånd vederlagdt, att behållningen i boet efter Regements-läkaren Becker varit sådan, att densamma jemte pensionen borde kunna bereda hans enka en nödtorftig bergning.
Vid nu uppnådda 70 års ålder och, enligt bifogade läkarebetyg, lidande af kronisk lungkatarr, saknar dock Enkefru Becker andra medel för torftig bergning, än den enskild välvilja henne bereder, och befinner sig i allvarligt behof af ökadt understöd; hvadan vördsamligen hemställes, att Enkefru Evelina Becker måtte tilläggas en pensionsförhöjning af 400
R:dr årligen i hennes återstående, sannolikt korta lifstid.
Motioner i Bor gare-Stav det 1865.
N:o 94. 215 N:o 94.
Af Herr Hällström Gabriel, om anslag till förbättring af hästoch får-afveln inom Jemtlands län.
Ea bland Jemtlands vigtigare behof är det af förbättrad boskaps-, häst- och j får-afvel. i Hvad boskapen angår, så är väl, sedan det stamholländeri af Ayrshire-djur, som ! för ett par år sedan uppsattes, nu vordet till annat län öfvertiyttadt, efter det racen j visat sig för Jemtland mindre lämplig, behofvet för handen af ett nytt stamholländeri, ' hvilket torde böra genom urval bland landets egna djur uppsättas; men då Kongl. Maj:t i Dess afgifua nådiga Proposition om Statsverkets behof, uppå Landtbruksakademiens underdåniga framställning, äskat anslag till sådana stamholländerier för Norrland, så påkallar frågan härom ingen enskild framställning.
Hvad åter angår hästar och får, vågar jag vördsamt fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på behofvet lör Jemtland att till afvelns förbättring hugnas med nå- i got understöd af allmänna medel.
Jemtlands afvel af arbetshästar har haft och har väl ännu ett godt rykte om sig.
Intresset för densamma är ock bland allmogen mera allmänt än i de flesta af rikets öfriga landskap, men det är dock naturligt att i en provins der jordbruket icke ännu nått större utveckling än i Jemtland, och der större jordegendomar, för så vidt storleken mätes af odlingen, icke finnes, jordegaren icke mägtar underkasta sig den uppoffring, som anskaffning af för afveln fullt lämpliga hingstar betingar.
Det synes derföre, till vidmagthållande och utbildande af Jemtlands, för jordbruket väl passande, hästrace vara nödigt, att genom allmän försorg fullgoda beskällare uppköpas och ä ' lämpliga ställen i landskapet stationeras, under vilkor, som betrygga så väl deras ändamålsenliga vård och skötsel som ock allmänhetens i orten gagn af desamma för stobetäckning.
Gagnet af en sådan åtgärd skall dock icke inskränka sig till provinsen, utan så mycket säkrare äfven till andra orter spridas, som Jemtländningen af ålder idkat handel med hästar, af hvilka han årligen tillförer andra orter ett icke obetydligt antal.
Väl har jag mig bekant att fråga om allmänna åtgärder för hästafvelns förbättring till vinnande af goda arbetshästar i alla delar af landet blifvit vid ett allmänt landtbruksmöte väckt och framställuingen härom af Landtbruks-akademien under - 216 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
N:o 94. stödd, men att Kongl. Majit, då åtgärder i sådant syfte på sina ställen redan kunnat af Landthushållnings-sällskapen eller genom enskildes försorg vidtagas, icke funnit frågan i dess föreslagna utsträckning för det närvarande böra föranleda äskande af det betydliga anslagsbelopp som härtill skulle erfordras.
Men då jag, med kännedom härom, dock vågar vördsamt påkalla Rikets Ständers uppmärksamhet på Jemtlands behof i detta afseende, sker det i förhoppning att Jemtland skall anses vara ibland de provinser, der företrädesvis en sådan åtgärd af omständigheterna påkallas.
Jemtlandshästen har väl redan tillvunnit sig ett godt rykte för styrka, uthållighet, oömhet och lättföddhet, hvilka egenskaper ännu göra honom såsom arbetshäst begärlig, och den framställning, som, efter hvad nämudt är, nyligen utgjort föremål för Kongl. Maj:ts pröfning, afsåg just att taga bättre vara på Norrlands för landtbruket passande hästrace och göra den landet till godo; men långt ifrån att i denna omständighet se ett skäl för att sätta Jemtland tillbaka för andra i afseende på arbetshästar mindre vällottade orter, synes mig fastheldre och intilldess omständigheterna kunna föranleda några allmännare åtgärder till hästafvelns förbättrande, den provins redan nu förtjena att med en sådan åtgärd gynnas, hvarest nämnda afvel med ett allmänt intresse omfattas, hvarest passande betesmarker ymnigt förefinnas, hvarest hästen framför andra husdjur med omsorg uppfödes och vårdas, hvarifrån hästhandeln redan tagit väg åt andra orter och hvarest det alltså ligger så mycket större vigt uppå att den inhemska racens goda egenskaper icke förspillas eller försämras genom bristen på några goda och för ändamålet passande afvelsdjur, hvilka det dock för den mindre jordbrukaren — och andra finnas icke i Jemtland — möter svårighet att anskaffa, likasom en sådan åtgärd äfven öfverstiger Jemtlands Huskållnings-sällskaps krafter.
Får-afveln i Jemtland står icke högt och detta är så mycket mer att beklaga, som landskapet erbjuder rika utvägar för framfödande af detta djurslag, utan synnerligt intrång på öfriga kreatursstockar, och som produktionen af ull och kött, om blott en för landet passande får-race blefve införd, skulle gifva en väl behöflig förstärkning åt landets export, dess husslöjd och dess fabriksnäring.
Af får finnas väl inom Jemtland olika slag, men de äro, med allt för enstaka undantag, icke af god beskaffenhet hvarken i ena eller andra hänseendet, Uppmärksamheten har deremot blifvit rigtad på den Skottska ”Blackface”-racen, hvilken, efter sammanstämmande omdömen af dem som känna naturen både af Jemtland och af denna får-race, skall vara för detta land företrädesvis lämplig.
— Jag lemnar detta derhän, men antager som gifvet att en för Jemtland fullt passande får-race lätteligen står att finna likasom ock att det, till befrämjande af insteg och spridning i landet af en sådan race, skulle vara af väsendtligt gagn om mindre stammar deraf kunde på några få dertill lämpliga ställen utstationeras.
Då Motioner i Borgare-Stånd et 1865.
Då jag sålunda antager det vara af synnerlig vigt för jordbrukets och landets iörkofran att åtgärder vidtagas för anskaffning och spridning af en lör Jemtland passande får-race; då de åtgärder som af Staten till fårafvelns förbättring vidtagits och den hjelp, som till följd häraf för sådant ändamål äfven står enskilda orter till buds, icke kan lända Jemtland till gagn, alldenstund de racer, öfver hvilka Staten för närvarande disponerar, icke torde vara för Jemtland passande; då likväl detta landskaps beskaffenhet ger en stor betydelse åt fårafvelns förbättring derstädes, och då den enskilda eller kommunala omtanken, hvilken, under andra förhållanden, väl skulle kunna umbära
Statens mellankomst för ett sådant behof, dock i Jemtland torde, framför de flesta andra orter, påkalla och förtjena en sådan hjelp; vågar jag vördsamt hemställa att äfven fårafvelns förbättring i Jemtland måtte i någon mån genom anslag af allmänna medel befrämjas.
På grund af hvad jag sålunda i ena eller andra afseendet haft äran framställa, utbeder jag mig Rikets Ständers gunstbenägna och välvilliga uppmärksamhet för följande motion: att till Kongl. Maj:ts disposition må anvisas dels 5,000 R:dr till uppköp af fyra stycken hingstar, hvilka, till befrämjande af en god afvel af arbetshästar, böra stationeras å lämpliga ställen i Jemtlands län för att till stobetäckning användas; dels ock 5,000 R:dr till uppköp af tackor och baggar af en för nämnda län passande race, att, till fårafvelns förbättring, likaledes uppsättas å passande ställen i samma län; allt på sätt samt under de vilkor och kontroller, som Kongl.
Majit för de afsedda ändamålens vinnande kan finna för godt att i nåder bestämma.
Om remiss till Stats-Utskottet af denna motion får jag vördsamt anhålla.
Stockholm den 14 November, 1865.
Gabriel Hallstrom.
Prot 1865 4 1866. 11 Sami. 3 A/d. 28 218 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
Af' Herr Hällström, Gabriel, angående Söderhamns treklassiga elementarläroverks utvidgning till femklassigt, samt anslag till ökad lärarepersonal vid samma läroverk.
Enligt uppdrag af Söderhamns stads innevånare vågar hos Rikets Högloflige
Ständer jag vördsamt anhålla, att det uti nämnda stad befintliga treklassiga elementarläroverk måtte varda till femklassigt utvidgat.
Sedan sistlidne riksdag, då fråga i enahanda syfte väcktes af stadens dåvarande och äfven till detta riksmöte valde ombud, numera aflidne Borgmästaren L. R.
Kistner, på sätt dess motion af den 24 November 1862 (N:o 115) närmare omförmäler, har Söderhamns stad, utan anlitande af statsbidrag, så till yttre prydlighet som tidsenlig inredning, fullbordat sitt då under byggnad varande, till inrymmande af ett femklassigt läroverk afsedda tvåvånings läroverkshus af sten, innehållande, förutom bönerum och bibliothek, åtta lärosalar, derför kostnaden uppgått till öfver 40,000
R:dr och, då läroverket visat sig vara för stadens och ortens behof alldeles otillräckligt, för att, så vidt möjligt varit, afhjelpa behofvet af ytterligare erforderligt lärarebiträde, först genom frivilliga bidrag och sedan af stadskassan fortfarande bekostat aflöning för en fjerde lärare, så att undervisningen kunnat meddelas i fyra klasser.
Lärjungarnes antal vid ifrågavarande läroverk uppgår för närvarande till 59, deraf 17 i Irsta, 16 i 2:dra, 14 i 3:dje och 12 i 4:de klassen, eller ungefärligen enahanda antal sorn för tre år sedan.
Om också icke någon hastigare tillvext i lärjungarnes antal under sista åren egt rum, så är orsaken dertill icke att finna uti ortens minskade intresse för läroverket, utan fastmera uti detsammas inskränkta omfång.
Det är nemligen af erfarenheten kändt och erkändt ätt lärjungarnes antal vid smärre läroverk tillvext i och med detsamma sådana blifvit utvidgade samt att den undervisning som meddelas vid femklassiga läroverk är tillräcklig för flertalets af ynglingar behof af allmän medborgerlig bildning, och det lider intet tvifvel utan är ett uttryck af allmänna öfvertygelsen inom orten att antalet af lärjungar vid nu omförmälda läroverk skulle i betydlig mån ökas om detsamma erhölle önskad utvidgning, enär många Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
219 föräldrar nu heldre underkasta sig att med större kostnad genast sända sina söner till längre aflägsna fullständigare läroverk än till ett närmare beläget mindre, hvarifrån lärjungarne inom få år måste, för så vidt de vilja inhemta högre kunskapsmått, till annan läroanstalt förflyttas.
Då Söderhamn, på ett afstånd af 9 mil från Gefle och nära 6 mil från Hudiksvall, är belägen på östra midten af södra Helsingland, hvilken provins består af 15 kyrksocknar med en folkmängd, sammanlagd med stadens egen, af öfver 41,000 personer, som hafva sina handelsaffärer på nämnda stad såsom den närmast belägna, är det naturligt att, derest stadens läroverk blefve till femklassigt utvidgadt, sökandet efter vetande och bildning skulle följa trafikens stråt och att ortens befolkning skulle finna sin stora fördel vid att sända sina söner till detta på högst 9 mils afstånd -varande läroverk i stället för att, såsom nu sker, se sig nödsakad anlita läroverken i de vida längre och ända till 12 å 16 mil aflägsna städerna Gefle och Hudiksvall, hvilket haft till följd att, hvad särskildt beträffar läroverket i förstnämnda stad, detsamma lärer i de lägre klasserna vara besökt af ett vida större antal lärjungar än som är med undervisningens sanita fördel förenlig.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, anser jag mig hafva tillräckligt ådagalagt behofvet af ifrågavarande läroverks utvidgande, äfvensom att
Söderhamns stad genom sina osparda uppoffringar för ändamålets vinnande gjort sig väl förtjent att af Staten uppmuntras; och får jag fördenskull vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte bevilja tillökning i anslaget för meranämnda läroverk med 3,500 R:dr, nemligen till förhöjning i rektors-lönen 500
R:dr samt till lön åt tre kolleger 3,000 R:dr.
Gabriel Hallström. 220 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
N:o 96 I N:o 96.
Af Herr Heijkensköld, S., om anslag för örebro—Arboga-jernvägens fortsättande till Köping.
Det bolag, hvars uppgift varit att medelst en jernbana förena Mälaren och Wenern, har, såsom bekant är, till följd af financiela motgångar, icke förmått fullborda detta företag i vidsträcktare mån, än att för åtta år sedan emellan Örebro och Arboga för trafiken öppna en jernväg, som blef den första lokomotivbana i Sverige.
— Utsträckandet af denna jernväg till Wenern är numera af mindre vigt, sedan förbindelsen med Statens vestra stambana kommit till utförande, hvaremot den del af det ursprungliga förslaget, som afser vägens fortsättning österut till Köping, har vunnit en ökad betydelse, icke allenast genom förbindelsen med vestra stambanan, utan äfven genom anläggningen af den snart fullbordade Köping—Utterbergs jernväg.
Att jernverk vid Hedströmmen kunna med fördel välja Göteborg till sin afsättningsort för export, har visat sig deraf att, oaktadt landtransport ifrån Köping begagnats till jernvägen vid Arboga, har likväl under loppet af de sednare två åren ifrån ett af dessa jernverk tusendetal centner jern tagit denna väg till Göteborg.
Om således genom Örebro—Arboga-banans utsträckande till Köping en billigare transportkostnad kan beredas, skall ofelbart vestra stambanan erhålla en ganska betydlig tillökning i trafik ifrån de jernverk, som betjena sig af Köping—Utterbergsbanan.
Ganska betydliga kostnader hafva redan vid jernvägsföretagets början blifvit nedlagda på linien emellan Arboga och Köping; erforderlig mark har blifvit inköpt; en del af terrasseringen och ballastningen har blifvit utförd jemte murning för tvänne större broar, men arbetets fulländande har sedermera måst, i brist på nödigt byggnadskapital, öfvergifvas.
Kostnaden för de återstående arbetena hafva blifvit beräknade att uppgå till 320,000 Riksdaler, men bolaget befinner sig, i anseende till de alltför väl kända missöden som drabbat detsamma, urståndsatt att bekosta dessa arbeten utan främmande bidrag.
Efter underhandling med i orten boende för företaget intresserade personer, anser man sig med säkerhet kunna påräkna att hälften af det behöfliga kapitalet kan anskaffas emot erläggande af ränta och amortering, och det är för fyllande af den erforderliga summan, som man nu vågar begära Statens mellankomst.
N:o 97. 221 Exemplet af ett bolag som, utan något enskildt syfte, har utan ringaste bidrag å Statens sida anlagt och för allmänna trafiken öppnat en jernbana af 5 mils längd med en kostnad af lika många millioner Riksdaler, står utan like inom vårt land; och då det nu visat sig att denna jernväg medfört det gagn för produktionen och den allmänna rörelsen, att godstrafiken å densamma på några år fördubblats, bör ett sådant företag icke vara oförtjent af landets sympatier.
De tilldragelser som vållat den financiela förlägenhet med hvilken bolaget under flera år haft att kämpa, har, då bolagets missöde icke varit sjelfförvålladt, icke heller bort minska dessa sympatier.
Det torde sålunda knappast behöfva i minnet återkallas hurusom representationen villigt gått till mötes likartade önskningar framställda ifrån annat håll, der så talande skäl, eller någon sådan kalamitet som här, icke funnits att åberopa, för att billigheten af den begäran bolaget nu går att genom mig framställa, bör lyckas att vinna representationens erkännande.
Jag vågar nemligen föreslå, att Rikets Ständer måtte bevilja Köping—Hults jernvägs aktiebolag ett anslag för en gång af 160,000 Riksdaler utan återbetalningsskyldighet, såsom bidrag till fortsättande af Örebro—Arboga jernväg till Köping, emot det att bolaget lemnar fullständig garanti för arbetets fullbordande inom ett år efter det anslaget blifvit lyftadt och under vilkor att, i fall Staten framdeles skulle, besluta inlösen af Köping—Hult-bolagets jernväg, det sålunda beviljade anslaget kommer att å köpesumman afräknas.
Stockholm den 14 November 1865. S. Heijkenskjöld.
Af Herr SäUdOgreil, 0. E , om ändring af 23:dje Kapitlet l:sta § Rättegångs-Balken.
Uti .1 Kapitlet 1 § Rättegångs-Balken af nu gällande lag stadgas, att uti underrätt å landet dömer Häradshöfding med tolf bönder, som uti häradet bo och dertill valde äro; och 23 Kap. 1 § samma Balk innehåller, att å häradsting så ock vid laga syn i jordatvist må ej dömas, der ej sju i nämnden äro, 222 Motioner i Borgare- Ståndet 1865.
Detta stora antal ledamöter uti häradsrätten kunde väl synas hafva skäl för sig på en tid, då häradets nämnd betraktades mera såsom hvad vi i sednare tider benämna jurymän, än såsom domare; men ett sådant förhållande är dock numera förändradt. och följaktligen synes behofvet af så stort antal i nämnden ej eller vara för handen; och torde för jemförelse anmärkas, att underrätten å landet uti skiftesmål (egodelningsrätten) utgöres af ordförande och allenast tre ledamöter samt att underrätten i stad, eller rådstufvurätten, är domför, der tre i rätten sitta.
Vid sådant förhållande och då dertill kommer, att kronocellfängelset' numera blifvit i länens residensstäder och å flera ställen uppförda, samt antagligt är, att än flera fängelser komma att uppbyggas, hvarest ransakningar angående häktade personer från närbelägna härader skola, der så ske kan, företagas, samt häradsnämnden för biträde vid dessa ransakningar, då de utom häradet hållas, åtnjuta af allmänna medel skjutsersättning och dagtraktamente, dertill icke obetydliga belopp redan nu torde utgå och i framtiden ytterligare ökas, så synes, jemväl ur sådan synpunkt, nämndens antal, för att vara domfört, böra minskas och kunna bestämmas till lika med det uti ego delningsrätten.
På grund af hvad jag sålunda anfört, får jag vördsamt föreslå, att Rikets Ständer för sin del besluta, att 23 Kapitlet 1 § Rättegångs-Balken måtte uti 1 mom. erhålla följande förändrade lydelse: ”Å häradsting så ock vid laga syn i jordatvist inå ej dömas, der ej tre i nämnden äro.” — — — — — — — — — — — — — Om remiss häraf till vederbörligt Utskott anhålles vördsamt.
Stockholm den 14 November 1865. O. E.
Af Herr Sandegren, 0. E„ angående lönebeloppen för Arméeförvaltningens tre Sekreterare.
Uti aflåten nådig Proposition till Rikets nu församlade Ständer, angående Statsverkets tillstånd och behof, har Kongl. Maj:t upptagit aflöningen för tre Sekreterare i Arméeförvaltningen, å 3,000 Riksdaler till hvardera, med 9,000 Riksdaler Riksmynt årligen.
N:o 98. 223 Sekreterarebefattningarne derstädes komma likväl att blifva särdeles betungande, enär de omfatta, utom en mindre del af Krigs-kollegii Aktuaries åligganden, äfven större delen af de göromål, hvilka nu besörjas af fem tjenstemän i nämnda Kollegium, nemligen Sekreteraren med 3,500 Riksdaler och fyra Notarier, hvardera med 2,200 Riksdaler i årlig lön, eller tillhopa 12,300 Riksdaler.
Arméeförvaltningens Sekreterares uppsätt.ningsskyldighet jemte andra sekreteraregöromål blifva, om ej större, åtminstone fullt jemförliga med Sekreterarnes i Statens öfriga embetsverk, hvarförutom dem åligger en särdeles dryg protokollsföring, hvilken i de flesta andra embetsverk ombesörjes af särskilda Notarier.
Då Sekreterarne uti de administrativa embetsverken i allmänhet åtnjuta 3,500 Riksdaler och Notarierne 2,200 Riksdaler i årlig aflöning, synes billigheten fordra, att Sekreterarne i Arméeförvaltningen, som förena begges åligganden, skola erhålla åtminstone 3,500 Riksdaler, eller lika belopp med alla andra Statens civile tjenstemän i samma grad.