Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
G9 herr Gustafsson vidare åberopat de här ofvan omförrnälda, till Kongl. Maj:t ingifna, underdåniga påminnelser vid åtskilliga skeppsredares i Götheborg underdåniga ansökning om enahanda förmån i afseende å tullfrihet för skeppsförnödenheler, som den utlänningar i 20 § förunnade, och 2:o herr Er.
Tjernberg, som deremot påstått, att nyssnämnde, utlänningar medgifna tullfrihet för skeppsförnödenheter äfven matte utsträckas till svenska medborgare, hvarigenom skeppsbyggeriet och svenska handelsflottan skulle vinna betydlig och önskvärd tillväxt.
Utskottet instämmer i Kongl. Maj:ts förslag, att ofvanberörde till 25 procent af belöpande lullumgälder nu i 20 § 1 mom. medgifna tullrestitution må utsträckas till 50 procent; och att följaktligen 3 mom. af 13 § i utskottets förslag till taxeunderrättelser må antagas.
Men då den till förmån för utlänningar i 20 § 2 mom. af nu gällande tull— taxeunderrättelser medgifna större lindring, efter utskottets tanka, innebär orättvisa emot inhemska skeppsrederierna och numera, då skeppsvarfven, derförutan, otvifvelaktigt ega full sysselsättning, icke eller för deras skull är behöflig, anser utskottet stadgandet härom desto heldre böra upphäfvas, som den i föreslagna 3 mom. af 13 § i allmänhet medgifna ytterligare tullrestitution för skeppsförnödenheter äfven kommer utlänning, för här i riket nybyggda fartyg, tillgodo; hvadan ock utskottet, med afseende jemväl å hvad herrar Gustafssons och Tjernbergs motioner innehålla, föreslår, att-den i 20 § 2 mom. gällande lulltaxeunderrättelser utlänningar medgifne vidsträcktare tullfrihet för skeppsförnödenheter må upphöra och 4 mom. af den utaf Kongl. Maj:t föreslagna 13 §:n uteslutas.
För öfrigt tillstyrker utskottet, enligt Kongl. Maj:ls förslag, att 15 och 20 §§ nu gällande tulltaxeunderrättelser sammanföras i den föreslagna 13 §, med undantag af sista mom. af 20 §, hvilket torde vid blifvande 3 § böra intagas; och alt ofvan föreslagna stadgande om tullfrihet för machinerier till nya fabriksanläggningar äfven må i 13 § införas.
I öfverensstämmelse med utskottets förslag att borttaga förbudet mot införsel af topp-, kandi- och kaksocker, anser utskottet alla dessa sockerslag böra i nu gällande 14 § införas, på sätt förslaget till tulltaxeunderrättelser innehåller.
Då genom Kongl, brefvet den 10 Juni 1846 är vordet stadgadt, att vid utförsel af här i riket tillverkadt krossadt lumpsocker restitution af den för råämnet erlagda tull må ega rum med 2 sk. 6 r:st. per skålpund; och, hvad angår den tullrestitution, hvilken bör beviljas för segelduk och packväf af hampa och lin, belop - 70 Bevillnings-TJtskottets Utlåtande, N:o 13. pet al denna restitution mäste bestämmas i förhållande till den å råämnena för dessa tillverkningar stadgade införselafgift, hvilken åter, enligt utskottets förslag, skulle ä ohäcklad hampa nedsätlas till hälften och å ohäckladt lin till 5/7:delar af nu gällande bestämmelser, men sådant icke blifvit iakttaget uti den af Kongl. Majit, i stället för nu gällande 18, föreslagna 15 §; tillstyrker utskottet, att i blifvande lä § af tulltaxeunderrällelserna må införas, att tullresti tution för 1 skålpund krossadt lumpsocker utgår med 2 sk. 6 rist,; och alt den i samma § föreslagna tullrestitution må nedsättas i för 1 stycke segelduk af hampa till minst 50 alnars längd, från 8 till -4 sk. » 1 stycke segelduk af lin till samma längd från 32 sk. till 22 sk. 6 rist.
» 1 stycke packväf af hampa till samma längd från 6 till 3 sk. » 1 stycke packväf af lin till samma längd, från 2-4 sk. till 17 sk. 6 rist.
I enlighet med Kongl. Majits förslag, anser utskottet ^ nu gällande 19 § böra belt och hållet utgå.
Deremot och i följd af hvad utskottet här ofvan angående utförseln af malm. rå och osmält, ej specificerad, yttrat, tillstyrker utskottet, att näst efter nyssberörde lä § må införas en ny § af följande lydelse: § 16.
»Vid utförsel af malm, rå och osmält, ej specificerad, skall angifningsvärdet styrkas genom vederbörande bergstjenstemans i orten uthändigade embetsintyg, som bör varan till stapelsladsvåg åtfölja samt innehålla, jemte intyg om värdet, bestämd uppgift, från hvilken grufva malmen är bruten; börande till angifningsvärdet dessutom läggas kostnaden för malmens forss § 2a. ling till skeppningsorten».
Såsom följd af förslaget att borttaga alla förbud mot införsel af varor, enfi^futsk torde den förändrade redaktion af nu gällande 22 §, hvilken är iakttagen dito 18. uti 17 § af Kongl Majits och 18 § af utskottets förslag, varda anlagen. § 25.
1 afseende å 23 § nu gällande taxeunderrättelser, eller den 18, enligt Kongl, enligt K. M. Majits och 19, efter utskottets förslag, har herr Tjernberg uti ofvannämnde motion yrkat, att, då nämnde § väl innehölle, huru mycket tjära, beck, årträd och spakämenZ nen svenska fartyg (ingo till skeppsbehof tullfritt medtaga, men reservspiror till stänger och rår voro lika angelägna förnödenheter, ett visst efter fartygens storlek lärn - Sevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 13.
71 padt antal reservspiror jemväl måtte hänföras till skeppsprovision och från tull be frias.
Då emellertid denna <§ i 2 mom. innehåller, alt svenska fartyg få till skeppsbehof tullfritt intaga förnödenheter af hvad beskaffenhet som helst, samt reservspiror otvifvelaktig! äro att till sådana förnödenheter hänföra, synes det i herr
Tjern bergs motion äskade stadgande icke erforderligt; hvadan utskottet hemställer, att denna § må oförändrad bibehållas.
Utskottet instämmer i Kongl. Maj:ts förslag derom, att det i nu gällande 24 §, som motsvaras af 19 § i Kongl. Maj:ts och 20 i utskottets förslag, stadgade undantag från föring, när fartyg anlända från Wismar med spannmål och ull, må upphöra; samt alt, ehvad tullvärdeskolumnen kommer alt i tariffen qvarstå eller icke, rättigheten till föring må bero derpå, att tullbeloppet för medförda va rorna uppgår till minst 30
R:dr banko; Hvarjemte utskottet föreslår den förändrade redaktion af §:ns 2 morn., som bilagde förslag utvisar.
Men 'enär, efter hvad 1839 års tullkommittées protokoll gifver vid handen, fråga blifvit hos Kongl. Majit väckt derom, att de s. k. föringsmedlen, i stället att omedelbart tillgodokomma skeppsbesättningarne, skulle levereras till en för hela riket gemensam pensionsinrättning för svenska sjöfolket; och denna fråga, hvars framgång otvifvelakligt är högst önskvärd, påkallar Rikets Ständers yttrande så väl i sjelfva saken, som angående det belopp, hvarmed föringsmedlen må till pensionsinrättningen utgå, tillstyrker utskottet, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anmäla sitt begifvande till ifrågasatte användande af föringsmedlen, samt tillika medgifva, att, så snart pensionsinrältningen varder organiserad, en viss,— efter uträkning af anordnade föringsmedel för 10 sednast förllutna år i medeltal, jemförda med lästetalet af de fartyg, för hvilkas besättningar föring egt rum, — i förhållande dertill bestämd summa må till pensionsinrättningen anslås för årlig utassignering å tullmedlen, antingen till fixt belopp eller med jemkning i mån af berörde löstetals till- och aftagande.
Ehvad tullvärdeskolumnen i taxan bibehålles eller icke, anser utskottet 23 § 1 mom. nu gällande taxeunderrättelser böra erhålla den förändrade lydelse, samma moment i 20 § af Kongl. Majits och 21 § af ut skottets förslag innehåller; samt § 24 enl. K.|M. försl. 19. enl. Utsk. försl. 20. § 25. enl. K. M. försl. 20. enl.
Utsk. försl. 21. 72 Bevillnings-Utskottcts Utlåtande, IS:o 15. § 27- enl. K. M. försl. 22. enl.
Utsk. försl. 23. § 28. § 29. enl. K. M. försl. 23. enl.
Ulsk. försl. 24. § 30. enl. K. M. försl. 24. enl.
Utsk. försl. 2S. det i nu gällande 27 § befintliga yttrande om tolagens beräknande efter de i taxan varor åsätta värden, böra ur §:n uteslutas.
Och instämmer utskottet jemväl för öfrigt i Kongl. Maj‘ts förslag, att ur sistnämnde §, sorn i Kongl. Maj:ts förslag har ordningsnummern 22 och i utskottets 23, utesluta föreskriften om frihet från tolag för dertill, enligt taxan, berättigade varor, och deremot från taxan till ifrågavarande § öfverflytta stadganderne, att ull är fri från tolag vid införsel, och och att för jern och koppar samt deraf tillverkade effekter tolag vid export ej må beräknas till högre belopp än utförseltullen.
På de i Kongl. Maj:ts förslag anförda skäl, torde 28 § nu gällande taxeunderrättelser höra utgå.
Det af Kongl. Maj:t föreslagna tillägg vid slutet af nu gällande 29, blifvande 24 § af orden: »med de förändringar och tillägg, som sedermera blifvit i nåder beslutade och kungjorda» torde godkännas.
I nu gällande 30 §, som motsvaras af den 24 enligt Kongl.
Maj:ts, och den 23 efter utskottets förslag, har Kongl. Maj:t, med bibehållande af nu medgifna tulllindringar, föreslagit stadgande af det vilkor för samma lindringars åtnjutande vid införsel, att fartyg, hvarmed införseln sker, skall inom de 3 nästförutgångna åren bevisligen från svensk lill transatlantisk hamn hafva afgått med minst half last af svenska produkter.
Häremot hafva anmärkningar inom vällofl.
Borgareståndet blifvit gjorda af:
Herr Bergman, som ansett nyssnämnde vilkor komma att vid tillämpningen möta många svårigheter och bringa Sverige i obehagliga missförstånd med de nationer, hvarmed på full reciprocitet grundade handels- och sjöfartstraktater äro ingångna och deribland förenta staterna i Norra Amerika, dit svenska fartyg nu kunde från produktionsorten tullfritt införa flera artiklar, som eljest drogo 20 procents tull, och hvarigenom svenska sjöfarten egde stor fraktförtjenst, som i annat fall ginge förlorad; hvarförutan herr Bergman erinrat, att ifrågavarande vilkor medförde den olägenhet, att härifrån gifna ordres om inköp och afsändande från produktionsorten af t. ex. en last tobak, icke kunde expedieras, utan att fartyg just af den qvalifikation vilkoret bestämmer, funnes i den främmande hamnen; och ansåg herr Bergman det föreslagna vilkoret, som endast för några få skeppsredare kunde vara fördelaktigt, höra, såsom i det hela skadligt, utelemnas; och Herr Murén, som ansett de, till förmån för vissa intressen, medgifna tull— lindringarne endast förorsaka oreda och, till stöd för sin mening om tull-lindringar nes - Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 15. 73 nes upphörande, åberopat det yttrande, herr Presidenten Skogman i detta ämne afgifvit hos 1839 års tullkommitté.
Så vida ifrågavarande tull-lindringar skola bibehållas och de dermed hufvudsakligen afsedda ändamål, svenska sjöfartens uppmuntran och beredandet af förmånligare afsättning för inhemska produkter, vinnas, anser utskottet nödvändigt, att det af Kongl. Maj:t föreslagna vilkor för tull-lindringarnes åtnjutande, hvarmed likartade stadganden finnas i andra länder, antages.
Men då dessa partiella tull-lindringar, huru nyttiga de än må hafva varit under den tid, de såsom tillfälliga premier för nya handelsvägars öppnande beviljades, numera, sedan svenska handeln och sjöfarten vunnit den utsträckning, som med premiernas beviljande afsågs, icke äro behöfliga, utan fastheldre gifva handeln en konstlad riktning, som i det hela måste vara skadlig, har utskottet funnit sig böra tillstyrka Kikets Ständer att i underdånig skrifvelse till Kongl.
Maj:t hemställa, det dessa partiella tull-lindringar måtte med V3:del årligen minskas och efter tre års förlopp alldeles upphöra, samt införseltullen å sådana artiklar, hvarför tull—lindrin— garne hufvudsakligen åtnjutas, i samma mån nedsättas.
Emellertid anser utskottet ifrågavarande § böra i tulltaxeunderrättelserna intagas; hvadan utskottet, som, lika med hvad Kongl. Maj:t föreslagit, tror den för siden-, halfsiden- och bomullsväfnader nu medgifna förmån att få direkt införas från Ostindien mot tull af 10 procent höra upphöra och undantaget för dessa väfnader från tillgodonjutande af den i allmänhet, enligt förevarande §, medgifna tull-lindring följaktligen icke eller böra fortfara, men funnit §:ns första moment tarfva förändrad redaktion, tillstyrker, att 23 §, sådan den i utskottets bilagde förslag finnes införd, måtte godkännas.
Stockholm den 8:de Maj 1848.
Af herr grefve Posse: »Uti den af herr Prytz afgifna reservation får jag mig i allo förena uti allt hvad, som rörer in- och utförseltullen, som under Lit.
A och 8 blifvit upptaget, men med dess åsigt om vissa städers bestämmande, der förr förbudna, nu till införsel tillåtna, varor kunna få införas, kan jag ej instämma, då genom den förenkling, tulltaxan fått, lätteligen tullbehandlingen, lika väl vid den ena som andra tullstationen, kan med noggranhet handhafvas, förutsatt, det jag ej har anledning betvifla, att icke tullbevakningen lika på alla ställen uppfyller sina skyldigheter.
Hvad flik. till R.
Prol. 1847 och 1848. 5 Sami. 1 Afd. 7 Haft. 10 74 Bevillnings-Utskoltets Utlåtande, N:o 13. åter den sednare punkten angår, att en preskriptionstid förr, än verkställigheten af förbudets borttagande sättes i utöfning, bordt medgifvas, är jag med herr Prytz liktänkande och tror just i denna tidpunkt en dylik öfvergångsperiod för de fabricerande varit lämplig och lugnande för de faror, som förespeglas af en större införsel af främmande fabrikater, hvilken dock efter min åsigt ej kommer att inträffa.»
Af herr Aminoff: »Emot utskottets beslut att å saltadt kött, ost, smör och spanmul, alla slag, sätta en högre införseltull, än i Kongl. Maj:ts Nådiga proposition finnes föreslaget, får jag mig reservera, emedan jag anser de arbetande och mindre bemedlade samhällsklasserna derigenom komma att ytterligare betungas och röna större svårigheter för anskaffande af deras oundgängligaste lifsförnödenheter.
Då hvarje-förändring uti gällande föreskrifter af så vidt omfattande beskaffenhet, sorn borttagande af de uti hittills gällande tulltaxa bestämda införselförbud, ovilkorligen måste inverka på de näringar, som af ett sådant förbud varit skyddade, anser jag rättskänslan fordra, att någon tid bestämmes, innan de nu af utskottet fattade beslut om förbudens borttagande träda i verkställighet, och föreslår jag i anledning häraf, alt den nya tulltaxan i afseende å förbudens borttagande först från och med år 1850 måtte tillämpas.» Herr Prytz: »Sedan Bevillnings-utskottet godkänt och antagit de i Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse af den 7 December nästlidet år till Rikets Ständer, med förslag till ny tulltaxa, framställda allmänna grundsatser, hafva dock, vid taxans upprättande i detail, afvikelser i flera fall och, såsom mig synes, utan giltiga skäl, blifvit gjorda ifrån de antagna principerne, hvaraf jag föranledes att i följande omständigheter mig reservera: a) i afseende på införseltullen: l:o Mot de utöfver Kongl, Maj:ts förslag förhöjda tullafgifterna å kött, saltadt, ost, smör och spanmål.
Att genom hög tull utestänga den lofliga tillförseln af lefnadsmedel och alt derigenom fördyra desamma, hvilket tungt drabbar de arbetande och fattigaste klasserna i samhället, är att väcka skälig missbelåtenhet och att söka ett falskt skydd för landtbruk och ladugårdsskötsel, ty höga priser verka ovilkorligen minskad afsättning.
Hvad serskildt angår den höga spanmålstullen, står densamma i strid mot begäran om dess oföränderlighet, ty fördelarne af den fria spanmåishandeln gå förlorade, då en öfverdrifven införseltull förhindrar importen, i tider af missväxt, hunger och nöd, hvarpå de friskaske exemplen äro att hemta från nästlidet år. 2:o Att hampa, ohäcklad, blifvit belagd med införseltull och att densamma blifvit höjd å lin, både häckladt och ohäcldadt, är att, till skada för inhemska in - Bevillnings-Utskoltcts Utlåtande, N:o 13. 75 dustrien, exempelvis segelduksfabrikationen, fördyra behöfliga och inom landet otillräckliga råämnen. 3:o
Klassindelningen af ull har medfört flere olägenheter; då den likväl af utskottet blifvit bibehållen och en ännu hög tull, af 6 sk. per skålpund, blifvit påförd den finare ullen, som utgör råämnet för klädestillverkningen, anser jag delta förfarande så mycket mera origtigt, som man dervid åsidosatt ett skyldigt afseende å det borttagna förbudet mot införsel af kläde. 4:o
Då tullsatsen å garn bomuls-, ofärgadt, blifvit bestämd till S sk., hade denna höga skyddstull åtminstone icke bordt utsträckas längre än till och med N:o 40, men garn af högre nummer, såsom icke varande föremål för inhemsk tillverkning, få införas mot en lägre tull.
Likaså anser jag de förhöjda tullsatserne å garn, linne-, så väl otvinnadt, som tvinnadt eller trud, oriktiga, ty allt garn, ehuru en förädlad vara, behåller dock egenskapen af ett råämne för vidare förädling, dels genom handslöjd, dels genom fabriker. 5:o 'Vid skyddstullsbestämmande, i stället för förbud, kan visserligen icke riktigheten deraf bestridas, att skyddstullen ej behöfver eller bör vara högre, än att den inhemska tillverkningen försäkras att genom densamma kunna uthärda konkurrensen utifrån; likväl torde försigtigheten bjuda att, vid en sådan öfvergång, snarare bestämma tullsatsen för hög än för låg, och att i intet fall genast göra den lägre än en mindre förädlad vara af samma art förut åtnjutit i skydd.
Af detta skäl hade socker, lopp- kandi- och kak-, icke bordt åsättas lägre tullsats än 6 sk. per skålpund, som hittills gällt för den mindre raffinerade arten, krossadt lump, havanna, terres samt andra till sockerhalten lika slag.
Uti dessa tvenne rubrikers nu skedda sammanslagning till en, under gemensam tullsats af ä sk. per skålpund, är dock ett tillförlitligare skydd lemnadt åt de inhemska sockerraffinaderierne, än om tullsatsen å den första klassen hade blifvit 6 sk., men å den andra endast S sk. eller derunder. 6:o Af de i Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse anförda skäl hade den föreslagna tullsatsen å strumpor, andra slag, 36 sk. per skålpund, bordt antagas; genom förhöjningen till 1 r:dr å de i andra slag inbegripne redgarns-strumpor är tullen stegrad med 8 sk. utöfver i nu gällande taxa. 7:o Då genom den å väfnader, ylle-, ovalkade, åsätta införseltullen af 36 sk. per skålpund, en tullförhöjning af 12 sk. blifvit bestämd å dit hänförliga ylleväfnader, hvilka, enligt nuvaraude tulltaxa, under rubriken ylle, alngods, alla andra slag, införtullas efter 24 sk. per skålpund, och då vissa af dessa väfnader icke hafva mer än högst 2 r;drs värde per skålpund, så skall denna tullstegring leda till 76 B e nilin i n gs - Ut s holtet s Utlåtande, N:o 13. ökad oloflig införsel, hvarföre jag finner mig böra densamma bestrida. 8:0
De hittills förbudna väfnader ylle-, valkade, så väl tvdskäftade, sorn fler skäftade, anser jag lämpligast hafva kunnat och bordt sammanföras under en ge mensam tullsats af 2 r:dr per skålpund. 9:o
Att under väfnader, linne- och hamp-, intaga en serskild klass lärft, hvaraf 1 qvadrataln väger till och med 3 lod, med den derå åsätta orimliga tullsatsen af 3 r:dr 36 sk. per skålpund, kan jag ej annat än bestrida, under tillstyrkan af det förslag, utskottets tullafdelning hade afgifvit, att under en rubrik: damast, linön och lärft, med en införseltull af 1 r:dr 16 sk. per skålpund, omfatta allt lärft i en gemensam klass; öfvertygad, att den nu bestämda höga tullen å det fina lärftet icke lemnar den inhemska tillverkningen deraf annat än ett i den höga siffran inbilladt skydd.
Vidare reserverar jag mig b) i afseende pä utförseltullen: l:o Om skäl förefinnas att höja utförseltullen å ben, oarbetade och krossade, utöfver den hittills gällande, 3 sk. per skålpundet, så försvinna dessa skäl, då man med oarbetade ben sammanslagit de förmalda eller s. k. benmjöl', ty att belägga den beredda eller förädlade varan med samma tullsats som dess råämne, är och förblir principlöst. 2:o Oljekakor hafva hittills varit tullfria vid utförsel.
Den nu föreslagna utförseltullen af 5 sk. per lispund, under uppgift af varans behöfliga qvarhållande inom landet, såsom varande ett för kreaturen helsosamt fordringsämne, synes äfven principvidrig, dels emedan råämnet, frö, lin- rof- och rapsat-, är tullfritt vid utförsel och likaså andra, de mest behöfliga utfodringsartiklar, såsom hö och halm.
Slutligen c) i afseende på erforderliga försigtighetsmått vid upphäfvande af förbud. l:o Den af Kongl.
Maj:t föreskrifna, men af utskottet förkastade inskränkningen i införselrättigheten af hittills förbudna, men nu till införsel tillåtna varor, till vissa större stapelstäder, anser jag, företrädesvis hvad väfnader beträffar, för någon tid vara både nyttig och nödvändig, utan att något förnärmande i rättigheter derigenom med skäl kan sägas drabba de mindre handelsplatsen^; likasom icke någon inskränkning i städernas allmänna rättigheter kunnat anföras hafva skett genom nederlags- och kreditupplags-rättighetens beviljande åt endast några få ibland dem. 2:o
Som en beredelsetid emot menliga inverkningar på de industrigrenar, hvilka förut åtnjutit förbudsskydd, eller en öfvergångsperiod ifrån förbud till tillåten införsel, bör förekomma den våldsammare rubbning i varande förhållanden, som möjligen kunde inträffa, helst i en tidpunkt, då en momental kris i handelsverlden ger an - Bevillnings-Ulskoltets Utlåtande, N:o 13. 77 ledning att befara en, vid nedtryckta priser utomlands och der bristande, förut tillgängliga, afsättningsslällen för den tillfälliga öfverproduktionen, hastigare och ymnigare tillförsel dit, der en ny väg för afsättningen öppnas, borde, efter min öfvertygelse, förhudens borttagande ej sättas i verkställighet förr än vid nästkommande års utgång.
Vid 1841 års riksdag beslöto Rikets Ständer, att de då borttagna förbuden likväl skulle fortfarande gälla till 1844 års utgång.»
Af herr Munck: »Som jag vid tulltaxans behandling i utskottet hufvudsakligen varit af samma mening, som herr Prytz, inskränker jag mig till alt instämma i hans afgifne reservation; likväl med den anmärkning vid slutet af 5:te punkten, att orden »5 sk. eller derunder», enligt min mening, borde utbytas emot »41/» sk.» Af herr grefve Sparre: »Som jag funnit mig icke kunna instämma i utskot tets från Kongl. Maj:ts förslag afvikande åsigt dels om borttagande af nu gällande utförselförbud å tack- och ballastjern och dermed likartade artiklar samt malm, rå och osmält, ej specificerad, dels ock om utsträckning till alla stapelstäder af rättigheten att införa hittills förbjudna varor, så reserverar jag mig emot utskottets tillstyrkanden i dessa delar.
Då utskottet, vid bestämmande af införseltullen å ullgarn, allt annat, än kam ulls- eller redgarn, ofärgadt, icke, efter min åsigt, tagit i behörigt öfver vägandeden å finare ull föreslagna införseltull, hvarefter dock garntullens belopp måste rättas, reserverar jag mig äfven mot nämnde garnlull.
Slutligen instämmer jag i herr Bergvalls reservation, i fråga om de öfriga kontrollföreskrifter, hvilka i nämnde reservation äro anförda såsom vilkor för upp bäfvande af förbuden å väfnader, men hvilka kontroller utskottet afstyrkt.»
Uti första punkten af denna reservation instämde herr grefve Bonde.
Af herr von Hedenberg: »Erkännande fördelen af höglofi.
Bevillnings-utskottets vidtagne beslut att föreslå utförseltullhestämmelse å så kallade sparrar, tillåter jag mig likväl göra den anmärkning, alt bestämmelsen såsom skydd mot omogen skogs fällande är alltför låg, hvarföre jag, för min del, föreslår, att utförseltull å sparrar under 8 tums sida måtte förhöjas till minst 100 procent eller 6 sk. per stycke.» Herr Bjuhr instämde häri.
Af herr professor Wahlberg, emot följande af utskottet fattade beslut: att å saltadt kött höja den af Kongl. Maj:t föreslagna införseltull 4 r:dr till 5 r:dr tunnan; att å topp-, kandi-, kale-, krossadt lump-, havanna-, terres-socker samt andra till sockerhalten lika slag, föreslå 5 sk. och icke 5 sk. 6 r:st införseltull per skålpund; att frånträda Kongl. Maj:ts förslag om inskränkning till vissa städer af rättig heten att införa hittills förbjudna varor; och 78 Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 13. att icke föreslå de nu stadgade förbudens upphörande först från och med 1849 års utgång.
Af herr prosten Nibelius: »Utgående ifrån den grundsats, att en friare tull-lagstiftning vore ett nödvändigt vilkor för den inhemska industriens naturliga utveckling, har utskottet antagit, att de få förbud för någon varas in- eller utförsel, som ännu qvarstå i den svenska tulltaxan, böra upphäfvas, samt att 25 procent af varornas värde borde i allmänhet bestämmas såsom maximum för tullafgiften.
Detta beslut blef inom utskottet med en rösts pluralitet anlaget, och då jag vid detta tillfälle hörde till minoriteten, får jag korteligen angifva grunderna för min från majoritetens skiljaktiga mening.