Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Eller ock skulle det med samma skäl, äfven för Rikets Ständer, då de hänskjuta detta sistnämnde ärende till Konungens pröfning, vara omöjligt, att på förhand besluta om Tull-afgifterna, Jag har trott, att Bevillnings-Utskottet, huru mycket det än må känna sig hågfälldt och nitälskande för ämnet, likväl icke, emot tydliga Grundlags-stadganden och emot Riks-Ståndens derpå grundade Remisser, bordt anse sig tillständigt att draga under detta Utskott pröfningen och Betänkandet i en sak, som iaörer annat Utskott till; och derföre har jag ej eller kunnat dela den förmenta rätt Utskottet tillegnat sig, då det nu, ensamt, Utan samrådande med Oeconomie-Uskottet, gått detta senare Utskott i förväg med förslag till Rikets Ständer, huru in- och utförsel-friheten, under förbehåll af Konungens höga beslutande-rätt, eller med andra ord, såsom ett önsknings-mål, hädanefter må böra anses och bestämmas.
Herrar äf Geijerstam och Cron förenade sig uti detta Hr af Rotens anförande, 5:o Herr Doctor Fellenius: Ehuru Utgkottet, bland andra grunder för den blif* lo8 Bil. till Bévillnings-Utskollets Bet.
M-o ■35V vande Tullbevillningen, äfven föreslagitden: att de varu-artiklar som i Sverige kunna produceras ock tillverkas _, men hvarken i erforderlig mängd eller till den godhet som andra länders industri dem framkallat , beläggas med en mindre Tull; men dack icke sä lag, att den förhindrar möjligheten af inhemsk täflan med utländning gen; så synes mig denna princip, hvars rigtighel ej med skäl lärer kunna betviflas, vid tillämpningen i afseende på tullen å utländskt
Kläde och flera andra artiklar, af Utskottet vara förbisedd.
Icke blott af officiela uppgifter, utan äfven af Svenska Klädes-Fabrikörernas eget medgifvande är upplyst: dels att vi, hvad,fina Kläden angår, ej kunna täfla med utländningen, dels att vårt behof af Kläde blott till hälften af inrikes tillverkning kan fyllas.
Ej mindre än 400,000 alnar af denna vara hafva således årligen under loppet af nio decennier, oaktadt oafbrutet förbud, blifvit till landet i oloflig väg inpractiserade, utan att Staten deraf haft ett enda öres inkomst.
Detta har icke, med den verksamhet och nit en förbättrad Tull-Styrelse ådagalagt, kunnat ske, åtminstone under de senare åren, om ej ett oundgängligt behof af denna varu-arlikel beredt Lurendrägaren verksamt biträde och skydd af landets invånare vid varans införande, Den hundra - Bil. till Bevillnings-Utskottets
JV-o .27, 109 år i ga lurendrageri-banan liar sålunda blifvit jemnad och beqväm, och mången hade väntat, alt Rikets Ständer, redan vid i8a3 års Riksdag, skulle sätta en gräns för det sig mer och mer kringspridande lurendrägeriet.
Förhoppningen slog felt, och man har, såsom ursägt derföre, föreburit, att man ej bordt brådstörta från ett Prohibitiv-syslém till ett motsatt annat.
Fem sedermera förflutna år hafva synts mig tillräckliga till beredande aföfvergången, och att således nu tiden vore inne att häfva det onda och genom ändamålsenliga Stadganden gifva Klädes-importen (sorn ej kan eller bör hindras) en rigtning, som, å ena sidan, blefve vinstgifvande för Staten, och, å den andra, ej tvunge Importeuren att bli lagbrytare.
Huruvida Utskottet, genom den föreslagna införselstullen af 33|:dels procent å Kläde och andra varor, i samma förhållande tagit ett steg, sorn. leder till det önskade målet, följer nu att undersöka.
Lägger man till beloppet af denna tull de öfriga utgifter, hvilka importeuren ovilkorligt måste vidkännas, uppgå de sammanräknade till minst 5o procent af varans värde, och utgöra således, hvilket Utskottet i Betänkandet medgifvit, i sjelfva ver - iio Bil. till Bevillnings-Utskottets
N.o ket ett förbudj elium uttryckt med siffron
Vi aro således* genom denna åtgärd, ännu på samma punkt som förut, och resultatet deraf håller oss en c>o-årig erfarenhet för ögonen*
Då fiu begäret efter vinst är själen x äll handel och ett vilkor för dess tillvaro* låter det ej tänka sig* det någon klok handlande* under sådana vilkor* skulle våga eller vilja i denna handelsgren göra ett försök * då lian har att täfla med lurendrägaren, nu förvandlad till tullförsnillare* Denne, långt ifrån att anse sig hindrad af den sålunda föreslagna tullen* skall tvärtom, vid minsta beräkning, finna sig indirect privilegierad att tull föx-sn i lia en vara* om hvars afsättning allmänhetens behof gör honom försäkrad, men som en bestämd
Dag* då dell, genom sitt stadgade vilkor för tillåtelsen* borttagit möjligheten att kunna på varan något förtjena, gjort för honom otänkbart, att x loflig
Väg införa* Skall det åsyftade ändamålet, lurendrägeriels och tullförsnillningens Utrotande, ernås, anser jag en måttlig tull vara enda utvägen, och yrkar derföre, ntt* med stöd af hvad jag anfört, nedanstående artiklar* belagde med 33-f:dels procent, må mot följande tull få införas:
Bil. till Bevillning!!-Utskottets Bet.
N.o 27. 1 Spelkort - - - - - - i5 proceu Sidentyg , släta , Taft, Le- vantin, Sidensarge, bro- cherade, faconerade - - 15 dito.
Hel sidens-dukar - - - - i5 dito.
Släta Ilalfsidentyg - - - - 15 dito. Shawlar, Shawletter > af Silke och Bomull eller Silke och Ylle ------- j5 dito.
Hvita Bomulls-väfnader - - 20 dito.
Cattuu, Silz, Gingham och Nankin - - - - - - 20 dito, Hals- och Näsdukar, af Bomull 20 dito, Och utom väfnad afYlle, fina Kläden eller så kallad Dråp l5 dito, Casimir, svart och af diver- se couleurer - - - - - i5 dito.
Flanell ------- 20 dito.
Aln-gods af Linne och Hampa 20 dito.
Linön och Raven-duk - - 20 dito, Då Högloft.
Utskottet icke eller antagit livad jag vid den lindriga utförsels-tullen på Ekbark, under Artikeln Bark, anmärkt, finnér jag mig föranlåten, att deremot reservera mig.
Vid jemförelse, nemi. emellan införsel-tullen på Björkbark och ii2 Bil. lill Bevillnings-Uiskoltets Bet.
N:o 27. utförsels-tullen på Ekbarkhvilka bägge äro ganska lindriga, finner jag en motsägelse, som icke så lätt synes kunna förklaras.
Jag erkänner rigtigheten deraf, alt, då Björkbark, en rudimateria för en af Rikets näringar, ehuru af en sämre beskaffenhet än Ekbarken, är nödig, och då den i tillräcklig mängd inom Riket icke lärer kunna förskaffas, införsel deraf lindras, och att Utskottet derföre rätteligen frikallat denna vara från Tolags-afgiften; men vid ett sådant förhållande kan jag icke gilla en lindrig utförsels-tull på den förträffliga Ekbarken.
Jag kan ej finna skäl, hvarföre den vida bättre rudimaterien, jag menar den fina, saftiga, som endast fås, då Ek-trädet utslår knopp och börjar safva, skall lika så lindrigt till utförsel anses, och i den föreslagna taxan beläggas blott med 12 sk. af det åsätta värdet, 2 R:dr, 24 sk. per Tunna, som gör ungefärligen 10 procent.
Utskottet har visserligen förhöjt denna export-tull från 6 sk., i 1826 års Taxa, till 12 sk.; men då Specialerna från GeneralTull-Styrelsen intyga, att denna artikel de senare åren i export nästan årligen tilltagit, torde tid vara för handen, att Staten drager af denna handel en tillbörlig nytta; och att export-tullen af Ekbark, hvilken inom Riket hellre borde användas, förhöjes åtminstone Bil. till Bevillning!-Utskottett Bet, N.o 27. n3 åtrrainstonetill 3o propent, eller 36 st. per Tunna.
Om Danmark, England och Tyska Orterna begärligt importera denna goda rudimateria, må de åtminstone derföre skatta till Staten.
Communicationen deraf från de södra provincerne, der varan ymnigare finnes, till de norra, skulle måhända derigenom blifva lättare och möjligare, enär den höga export-tullen bör göra priset inom Riket lindrigare.
Importen åter af den vida sämre, eller Björkbarken, skall i samma nion minskas.
Man klagar emedlertid öfver dåligt Läder; måhända att orsaken just bör sökas uti en sämre rudimateria, och, till någon del, äfven i ökad införsel af Läder från Finland.
Det lärer dessutom vara en bekant sak» att, då Ekbark var till utförsel förbjuden» Svenskt, så kalladt Engelskt, Läder, kunde, på utrikes Orter, äfven i sjelfva London, försäljas.
Slutligen har jag trott mig, i anseende till den fria införseln, som Utskottet tillstyrkt, af alla förbudna varor, och serde - Bih, till R.
St, P> 1B28 och 182gS Sami. 2 Bernd. i.sta Häftet. 8 ii4 Bil. till Bevillnings-Utskottets
N.-o 27. les hvad beträffar dem, jag specielt ansett böra med en lindrig
Tull beläggas, bora tillägga, att denna Taxa, som till Kongl. Majit kommer att öfverlemnas, icke måtte ställas i verket, utan en föregången väl ordnad organisation af personalen vid Tullstyrelsen, oell likasåväl dispöneradt bevakningssätt, äfven om någon reform tarfvas af Hall- och Manufactur-stämplingen; och att således detta fria Handels-Systém icke brådstörtas, på det våra ädla och patriotiskä Fabrikanter måtte få tid, i hvad de behöfva, att kunna täfla med utlänningen, i synnerhet genom förskaffande af Machinerierj som dertill kunna behöfvas, någon viss tid torde böra föreläggas* 6:0 Herr Prosten Svedelius 3 P. G.:
Då Salt är en ibland de för allmänheten nödvändigaste Import-artiklar, så får jag reservera mig mot Utskottets Beslut om Tull-förhöjning å denna vara, i synnerhet som Tull-afgifterna i öfrigt blifvit nedsatta och icke förhöjda.
Härmed förenade sig Herrar af Geijerstam, DillnerLyth och Cron, samt Riksdags -Fullmägtige Johannes Svensson_, Erik PerssonAnders Olsson, Per Ersson och Anders JVilsson. 7:0 Herr Rydströmj Wilh.: I frågan Bil till Bevillning-Utskottets
N.-o 27. -ii,5 om Tullbestämmelse å till
Riket inkonÄmaude utländsk Ull, har Kongl.
Maj:t i Nåder förklarat: ”att elen grofva Ullen ic”ke bör fördyras, och den fina bör hål”las i skäligt pris.”
Uti sitt, i denna fråga nfgifna utlåtande, bar Kongl.
Commerce-Collegium ansett hög Tull böra åsättas fin Ull, men låg Tull den grofva Ullen.
General-Tull-Styrelsen har i sitt Utlåtande föreslagit en Medel-tull å Ull lill 1 sk. per Skålpund.
Uti Betänkandets 5:te Hufvudpunkt ■, antyder Utskottet den allmänna grundsatts: ”att Rå-ämnen för inhemska Fabrikater ”och Tillverkningar böra beläggas med deli ”möjligaste minsta Tull.” Utskottet uppgifver vidare, i frågan om grof Ulls' införsel, den obestridliga sanningen: ”att
Riket har ett verkligt be* ”hof af denna rudimateria, och att Tullgärdet derå bör förminskas;” äfvensom Utskottet gifver vid handen, att införsel af fin Ull är i tilltagande, fastän, som orden lyda: ”alla åren i ojemförligt ringa ”förhållande till Införsels-qvanliteten af ”grof Ull.” Ij6 Bil. till Bevilln;ngs~Utskotlets Bet.
Emot dessa premisser kunde väl anmärkas, alt då Tull-värdet å grof Ull bör förminskas, såsom en följd af prisets fall på denna vara utrikes, så borde väl, i analogie härmed, Tullen derå också nedsättas; och att uppgiften, det införseln af grof
Ull de senare åren är ojemförligt ringa , i förhållande till den fina Ullen, motsäges af Regula de tri; men i allt fall synes den conclusion, efter dessa premisser, icke hafva .bordt dragas, hvartill Utskottet likväl härigenom banat sig väg , att åsätta all slags Ull 4 sk- ^:o Medel-tull per Skålpund.
Den rätts-princip påstår Utskottet häraf skall gynnas: ”att massan af Landt”män, hvilka producera Ull, som föres un”der benämning af grof, är lika beskyddad ”af Tullen, som de, hvilka anlagt Schäferi”er af Eleetoral-Får.”
Detta skydd förhåller sig likväl som 8 till 1.
Utskottet medgifver väl, att den föreslagna Tullen å Ull står i strid med 5:te Hufvudgrunden, men denna motsägelse skall •vederläggas dermed: ”att Landtmanna ”interesset ej bör uppoffras för Stadsman”na.
Med anledning häraf synes mig den Bil. till Bevillning-Utskottets
117 frågan icke vara obehörig, om båda dessa interessen skola uppoffras för Stats-Cassans?
Ett ytterligare skäl söker Utskottet deri: ”att Fabrikanten, som införskrifver ”både fin och grof Ull, kan jemna Tull”afgiften, så att den faller högre på den fi”na och lägre på den grofva Ullen.”
Om, detta gäller för Fabrikanten, så blifver förhållandet alldeles icke sådant för Landtjnännen, hvilken, efter Utskottets förenämde antydan och sanna förhållandet, har behof af den grofva Ullen till sina Husväfnader.
Efter de premisser Utskottet sålunda framställt, skulle jag derföre trott ett annat resultat bordt följa.
Maj:ts Nådiga Proposition, och såsom, efter mitt förmenande, rätts-enligare, har jag derföre i Utskottet haft äran föreslå: 1:0
Att all Ull, sora införskrifves från Tyskland, må beläggas med 4 sk. B:o Tull per Skålpund.
Ull svarar i allmänhet emot vår vanliga Svenska Ull, och en sådan Tull derå skall således skydda Producenten i vårt Fädernesland. fi8 Bil. till Bevillnings-Utskottets Bet.
N.o 27. 2:0 Att Jutsk och Isländsk
Ull icke inå åsättas högre Tull än 6 r:st. per Skålpund.
Dessa Ullsorter äro lätta att igenkänna från alla andra , hvarigenom säkerhet i controllen kan beredas , och utaf dessa Ullsorter hafva Allmogeu för sina väfnader det största behof.
Enär dessa åsigter icke vunnit pluralitetens bifall, så har jag emot Utskottets Beslut i denna del mig reserverat; och såsom en följd häraf, anhåller jag att denna min reservation får åtfölja Betänkandet.
Härutinnan instämde Herrar Virgin, C., Bergelin , Westerstrand, A., Brovalli lis, L. G. , Meijer och Cron. 8:0 Herr Donner, JY. G.: då jag i åtskilliga delar ej kan instämma i det förn slag till Tull-Tariff, sorn af Höglofl.
Utskottet blifvit uppgjordt, får jag, med anmälan af min reservation, vördsamt fram-, ställa mina skäl till densamma, 1:0
Utskottet har för åtskillige varor föreslagit, så väl för inkommande sorn ut-, gående, en tull af 20, 25, 33 i till och med 5o procent af varans värde.
En så hög tull anser jag ledande till tull-försnillning, då vinsten deraf är så betydlig.
En Bil. till Bevillnings-UtsJiotlcts Bet.
AT.o *7.
119 kommande tid torde vara förbehållet, att bringa sättet för Statsbidragens utgörande till den största möjliga enkelhet; men så länge man måste begagna utvägen, att igenom tull-afgifter skaffa medel tili Statsbehofvens fyllande, tror jag att höga tullafgifter ej leda till detta ändamål.
Stats-Utskottet har i dess Betänkande om Stats-Verkets inkomster, efter föregående årens resultat, för Statens reglerande, beräknat behållningen af Tullmedlen för året till i,5oo,ooo R:dr, samt att till uppbörden och bevaknings-kostnaden skulle fordras 45»,000
R:dr, som utgöra 3o procent af behållningen. -—
Då kostnaderne äro så betydliga, är gifvet att en talrik bevakning finnes.
Det oaktadt vågas öfverträdelser mot tull-förfaltningarne, och antalet af upptäckte öfverträdelser utgöra, enligt officiel uppgift, lör år 1828 ett antal af 724.
Att så bevaka våra kuster, utgörande en sträcka af flera hundrade mil, omgifne af skärgårdar och en vidsträckt gräns, att tullförsnillning på någon punkt ej blefve möjlig, skulle måhända medtaga liela tull-Jnkomsten., Jag anser derföre säkraste medlet att förskaffa Staten inkomst, att förminska anfedningarne till öfverträdelser af författnin - *20 Bil. till Bevillnings-Utskotlcis Bet. 2¥;o 27, garn-e, vara, att bestämma en lindrig tull, som för inkommande oell förädlade varor eller konst-producter, Spannmål och Landtmannavaror, för ingen artikel borde öfverstiga 10 procent af värdet, på det alla näringar måtte njuta ett lika skydd.
Mot denna tull förutser jag den invändning, att våra inhemska näringar ej derigenom kunna vara skyddade emot utländsk medtäflan.
Härpå får jag svara, att då en utländsk vara, utom tull, måste betala convoyafgift, som per medium kan beräknas till 2 procent, Tolag 2 procent, Frakt och Assecurance, öfver hufvud 6 procent, som med jo procents tull, utgör minst 20 procent i omkostnader; och då en Näring eller Fabrication, som för oss är naturlig, bör kunna producera eller tillverka en vara till lika pris som utrikes, emedan här ej är dyrare att lefva, tror jag den inhemska Näringen hafva allt det skydd den billigtvis bör kunna fordra, så vida man tillika vill visa någon billighet mot Consumenten; och härigenom förmodar jag denna invändning vara vederlagd.
I den för åtskilliga artiklar bestämda utförsels-tull af 33|-:dels till 5o procent af värdet, kan jag ej instämma, såsom , efter mitt omdöme, ej rättvis emot de handteringar den angår.
Bil. till Bevil/nings-Utskottets Bet. iF.-o 27. 121 2:0
Det å Spannmål satta medelvärde, hvarefter inkommande Tullen blifvit bestämd till 33 procent, anser jag för mycket afvikande från rätta förhållandet, och anser detta värde böra nedsättas 33f:- dels procent, eller en tunna Råg från 8 till 5 R:dr 16 sk.
Banco, och de andra Sädesslagen efter detta förhållande.
För öfrigt reserverar jag mig 3:o
Emot den föreslagna förhöjningen å utgående tullen för kreaturs-ben ifrån 5 r:st till 2 sk. 6 r:st per L#, då tullen utgör lika mycket, som rätta värdet af denna artikel, och någon tillräcklig afsättning för densamma ej annars finnes inom Riket; 4:o
Emot den föreslagne införsel-medel-tullen å all sort Hampa, hvarigenom tullen på den goda Hampan, som endast införes och begagnas, blifvit förhöjd från 3 till 5 R:dr per Sk#, utan anser den böra vara, som hittills 3 R:dr per Sk#, emedan denna vara är nödvändig för vår Skeppsfart, den man väl ej bör försvåra i en dålig conjunctur, och den tidpunkt ännu torde vara aflägsen, då den inhemska productionen kan fylla behofvet; §:o Emot utgående tullen på Spiror, 122 Bil. till Eevillnings-Utskottets Bet.
N:o 27. som, utgörande 25 procent af värdet, jag anser för hög och i likhet med den för andra träd varor,, böra nedsättas lili 5 procent; 6:0 Emot den förändring, som Utskottet föreslagit i 25 §. af underrättelserna till tull-taxan af den 16 Mars 1826, nya förslaget 22 §.
— Enligt a5 §. af förstnämnde tull-taxa bestås ingen föling, när Skeppare ankomma antingen med barlast eller ifrån Pommern och Wismar, endast med Spannmål och Ull.
Detta stadgande,, rörande Pommern och Wismar är troligen, bibehållet sedan detta land och denna stad tillhörde Riket, och då det ansågs likasom om Fartygen ankommit från inrikes ort; men, enligt nya förslaget,, skulle ingen häring bestås för Spannmål och Ull från hvilken ort som helst.
Det sorn är i fråga kan väl anses mindre betydligt, och det torde nu mera sällan inträffa, att Spannmål behöfver införas från Utrikes Ort, roen då erfarenheten år 1827 bevisat att det kan inträffa, då mycken Spannmål infördes från andra orter än Pommern och Wismar, och då jag ej kan finna något skäl, hvarföre den Sjöfarande ej må njuta föling af så nödvändiga och nyttiga varor, som Spannmål och Ull, så val som af alla andra, kan jag ej instämma uti att fråntaga Sjömannen en ringa Bil. till Bevillnings-Utskottets Bet.
IV.o 27.
123 belöning, den han i sitt mödosamma och farliga yrke hittills af den betydliga inflytande tullen åtnjutit, och anser derföre föring alltid böra bestås, utom då fartygen anlända med ballast. g:o Herr Alund, G. L.:
Sedan jag varit i tillfälle att jemföra Utskottets utarbetade Förslag till grunder för Tu.llbevillningen med det af Kongl. Majlis och Rikets Ilögl, CommerceXollegium till Kongl. Majit afgifne Betänkande uti enahanda ämne, samt derjemte inhemtatde åsigter, som ledde pluralitelen af Ledamöterna i Bevill-. nings-Utskotfet vid 1823 års
Riksdag för upprättandet af sitt då afgifna Betänkande, som ock de verkningar det beslut sjmes mig hafva medfört, sorn Rikets Ständer vid nämnde
Riksdag fattade i afseende på ”fri, införsel af alla utländska varor, emot bestämd
Tull/’ och derförutan förskaffat mig upplysning om grunderna för Kongl.
Nådiga inskränkningar uti Ständernas berörde stadgande; får jag, som icke i allo kan förena mig uti Utskottets nämnde Förslag, nu i korthet uppgifva skälen i allmänhet för min olika mening.
De hufvudsakligase skälen äro; ilo Synes mig rättvisa och billighet fordra, alt alla näringar njuta lika skydd, och att den ena af dem ej gynnas med i2?i Bil. tiX Bevillnings-Ulshottets Bet.
N.o 27. formoner, soin undandragas den andra; jemförelse!! emellan 2:dra och 3:dje punkterna af de utaf Ulskoltet föreslagna grunderna för den blifvande Tull-bevillnineen. ådagalägger en synbar ngtning till afvikelse från nämnde grundsatts af billighet och rättvisa.
Antagas berörde grunder, så skola Landtbruket och Bergshandteringen för de betydligaste af sina produetioner, såsom inbegripne under a:dra punkten, gynnas med ett större skydd än de flesta, om ej alla, Stadsmanna-industriens produeter, hvilka tydligen komma att hänföras under den mindre gynnande cathegorien , eller 3.‘dje punkten, i likhet med hvad som skedde vid förra Riksmötet.
Denna olikhet i behandling af Näringarne, af hvilka, efter min tanka, ingen stjufmoderligt bör behandlas, synes mig också destomera orättvis och kränkande en naturlig billighet , som Bergshandteringen och Landtbruket för sin betydligaste produetion i vida mindre nion behöfva det skydd emot utländsk medtäflan, som undandrages Fabrikerna, af hvilka de vigtigaste, dels till större delen, dels helt och hållet, förädla utländsk rudimateria, och hvilka senares produeter dessutom icke ega denförmonen, som Jernet, Spannmålen, Brännvinet m. m., att Bil. till Bevillnlngs~Utskottets
1a5 de» ansenliga frakt-kostnaden för utländsk vara af samma slag, redan innehåller ett naturligt hinder, som, utan tillhjelp af artificiela skydds-anslalter, försvårar främmande medtäflan, om ej i de flesta fall gör den omöjlig. 2:0
Synes mig lmfvud-grundsattsen i Utskottets Förslag fela ej mindre emot Statsklokhetens af erfarenheten sanctionerade föreskrifter , än , såsom nyss blifvit visad t , emot rättvisans ovilkorliga förnnfts-bud.
Med Utskottets pluralitet delar jag lifligt den afsky för Lurendrägeriet, som så ofta i Utskottets Betänkande finnes uttryckt; men jag hatar icke dessmindre Tull-försnillarens oärliga och brottsliga yrke.
All verkan af Utskottets förslag, att upphäfva alla införsel-förbud, lärer endast blifva, att, i stället för ett ondt, ett annat större införes, nemligen: att, i stället för en betydlig oloflig införsel i Lurendrägeri-väg, en ännu vidsträcktare Tull-försnillning, i ordets egentliga mening, organiseras.
En obestridlig erfarenhet har i alla Länder och i alla tider ådagalagt, att Tull-försnillning är vida svårare att förekomma och motarbeta, än Lurendrägeri; och dessa svå - 15.6
Bil. till Bevillnings-Utskoltets
N.-o 37. righeter, ehuru, sora det tyckes, förbisedde af Utskottets pluralitet, äro så ofta beskrif11a och så noga kända, att jag anser öfverflödigt att nu upprepa dem.
Ehuru de hittills vidtagna författningar och anstalter så otillräckligt lyckats att förekomma det ojemförligt lättare motarbetade Lurendrägeriet, så kan jag också derföre icke instämma i de sangviniska förhoppningar* som Utskottets pluralitet i Betänkandet yttrat, att nemligen General-Tull-Styrelsens anstalter och förslag skola i någon Större mon hädanefter förmå motverka den ännu farligare Tull-försnillningen, i fall dörren, (så att säga), för densamma lemnäs vidöppen, genom antagande af de i Betänkandet föreslagna grunderna.
Öro Synes mig, utom berörde erinringar emot Betänkandets grunder, en alldeles serskild obillighet emot Svenska Fabrikerna oell Haiidtverkefierna deruti innehållas.; ty vinner Utskottets åsigter och förslag kraft af Lag, så gå, som mig synes, Fabrikerna och Handtverkerierna ovilkorligt till undergång, med de följder för samhället, som vid sista Riksdagen tillkännagåfvos inför Bevillliings-Utskottet; och vid en slik utsigt lärer det ej skäligen kunna påstås vara för mycket sagdt att en alldeles speciel orättvisa ros Bil. till Bevillning-Utskottets
127 jer sig mot Fabrikerna.
En sådan utgång, som jag förut nämnt, later på förhand med säkerhet beräkna sig i hvilkendera händelsen sorn helst, antingen de till Fabrikernas å utländska Fabrikater föreslagna Skydds-afgifter verkligen utgå eller icke.