Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har derigenom, caktadt Banco-Discontens lånerörelse förut af Utskottet erkänts icke vara, hvarken för Banken, såsom vexelBank, eller för Näringarne ändamålsenlig, helt behändigt öppnat banan för denna rörelses utvidgande genom nya Filial-Disconters inrättande i orterne.
En gång etablerade, skola de troligen komma att af Rikets Ständer ostörde, framgent fortfara.
Den första följden skall väl blifva de närvarande PrivatBankernes upphörande, men måhända skall icke så lång tid efter deras hädanfärd förflyta, innan man, förgätande deras verkliga eller förmenta fel och brister, endast skall erinra sig, att de dock innehade den värderade egenskapen, att lemna lån, och denna åter föranleda deras åleruppväckelw Banco-Utskottets Utlåtande, N.o 44- 95 till samtidigt lif med Bankens, emedlertid i verksamhet satte, låne*>inrättningar.
Om denna, icke osannolika förmodan kommer att realiseras, så torde den lid vara långt aflägsen, innan man i vårt land tvingas att inse, det man, under en ständigt fortsatt skuldsättning, icke vandrar på den bana, som leder till beredande af allmänt välstånd.” Herr Prosten Thudén har instämdt i de 2:dra sista punkterne af nästberörde reservation.
Af Herr Biskop Agardh: ”Genom förevarande svar på de anmärkningar, som blifvit i RiksStånden gjorde vid hufvud-Betänkandet N:o 29, har all förhoppning försvunnit, att någon enda väsendtlig förändring skulle vid denna Riksdag komma att företagas i närvarande Bank-rörelse, hvars bristfällighet likväl, genom tillstyrkandet,, att en Committé måtte tillsättas, med ändamål att en sådan mera genomgripande förändring föreslå, synes af Utskottet sjelf vara medgifvet.
Då Riksdagen är för långt framskriden, för att Rikets Ständer skulle nu mera kunna, utan lemnad ledning af Banco-Utskottet, vidtaga några, ifrån Utskottets tillstyrkanden afvikande beslut, återstår att afbida utvecklingen af Landets ställning till nästa Riksdag.
Bland de uti reservationerne vid hufvud-betänkandet påyrkade förändringar, synas likväl tvenne hafva inom Riks-Stånden väckt ett större och lifligare deltagande.
Den ena angår frågan om faslighets-belåningens skiljande från Riksken och öfverflyttning till Riksgälds-Contoret.
Denna frågas företagande redan vid denna Riksdag är af tvenne skäl af ganska mycken vigt.
Det ena af dessa skäl, är att ingen hufvudsaklig förändring af Riks-Bankens rörelse till något bättre är möjlig att företaga, förrän ett sådant afskiljande af fastighets-belåningen från Riks-Banken föregått; hvarför det vore nyttigt, att denna sak, som dock förr eller sednare måste ske, redan vore undangjord vid denna Riksdag, hvarigenom kommande Riksens
Ständer hade fria händer att företaga öfrige förändringar.
Det andra är, att beliofvet af fastighetsskuldens amortering är af så tvingande beskaffenhet, att de planer, som redan blifvit uppgjorde till Hypotheks-Cassors inrättande för Provincerne, och till en del underkastade Regeringens pröfning, icke kunna längre undanskjutas.
Men dessa Hypotheks-Cassor kunna icke grundas på annat än utländska lån, hvilkas förökande icke kan annat, än menligt inverka ej blott på landets, men äfven på Riks-Bankens ställning, hvaremot dessa Hypotheks - g6 BanaQrVt?ho,tle{f j ff-V? 44’ Cassors inrättning blefve öfverflödig, derest en allmän Hypolheks-Cassa för liela Riket, grundad på den redan för handen varande fastigheLs-lånefppdep, förökad med deraf ingående räntor, samt andra Riksgälds-Contorets tillgångar, sorn i alla fall böra utlånas, skulle kempa kompia till stånd, Då både Riksgälds-C.ontoiet och Riks-Bapken ärq Rikets Ständer? verk, kan verkställigheten af eq sådan öfyerflyftning, pfyerlemnad till Rikets Ständers Fullmäktige i båda Yerkeq, icke tpötg någre qöfver vinnerliga Rinder.
Den andra frågan angår spanmåls-belåpingeq.
Utskottet har vidRlifvit det förut gällande stadgandet, att spanmåls-uppköp naå uppmuntras, medelst tillhandahållandet af ett kreditiv för associationer, sorn upphandla spanmål, och har velat Jätta uppkomsten af dylika assgcialjoner genom nedsättning af räntan till 3 procent för creditiv-summans begagnande.
Fqr min del hyser jag åtskilliga betänkligheter emot d?tt? saft aft uppmuntra spanmålshandeln.
Jag har aldrig hort omtalas dylika associatignep i något annat land; de äro således fullkomligen af svensk uppfinning, hvilket i Bank-frågor icke synes vara serdeles recomrnenderande; men deremot finnar jag alt i många andra länder, landets producter direct belånas, ocR sjelfva Engelska Banken har sedan ofördelaktige conjuppturer för afsättnipgep af landets fabrikater oftare inträffat, börjat belåna sådane, samt sedan år 1836 inrättat serskilt® conior uti större fabriksstäder, såsom Manchester, ^cheffield, Liverpool 0. s. v., serskildt för denna belåning.
Det i vårt land införda bruket, att Jemna större Inrättningar creditiver, för att begagna till assjgnering och derigenom göra dessa Inrättningar till ett slags Banker, synes mig icke böra vidare utsträckas.
Vill man göra för sig klart, huru de för spanmålshandeln tillämpade associationerne skulle röra sig, så synes detta icke kunna ske på annat sätt, än att dessa skulle komrpa att begagna ett slags löpande skuldsedlar, hvilkas inlösen genom kreditivet skulle underlättas.
Jag hemställer till hyar och en huruvida detta vore annat, än nya Priyat-Banks-jnrättningar, samt huru länge det val skulle dröja, innan Banco-Styrélsen skulle finna nödigt, att blanda sig i dessa associationers rörelse, uppställa controller och föreskrifter, hvarigenom bela Inrättningen skulle afstanna, och det misslyckade försöket åter för flera decennier aflägsna allt tillgörande för denna vigtiga angelägenhet.
Dessa associationer, som kunde röra sig med ett capital för låg ränta, skulle dessutom genom tällan skada den rätta köpmansRandeln, hvilken der - Banco-Utshottets Utlåtande, N.o 44- 97 igenom skulle utträngas och slutligen, så ringa (len utom Skåne redan är, alldeles upphöra.
De skulle således hafva samma verkan, som förre magazins-inrättningen.
Riktigare mäste det alltid blifva, att understödja upphandlingen genom köpmän, som endast deraf nu afhållas från denne handel, att den fordrar stora kapitaler, samt alt desse icke kunna, såsom i annan handel, hastigt omsättas.
Ännu ett skäl, hvarföre dessa associationer sannolikt komma att skada, är att icke någon skillnad i fördelar är utsatt för upphandling af tor kad eller otorkad säd.
Detta vore likväl ett af hufvud-ändamålen med hela understödet ifrån det allmännas sida, emedan svårligen utan en sådan skillnad man tillräckligen skall fästa sig vid sädes-torkningen.
En sådan skillnad hör lig'ga icke allenast uti en lägre ränta för upplag af torkad säd, utan äfven uti rättighet till omsättning af den lenmade försträckningen.
På dessa grunder måste jag fortfara att gifva företrädet åt förslaget att understödja upphandlingen af spanmål genom köpmän.
Då dessa lemna jemte hypothek af sjelfva varan tillika annan säkerhet, nemligen densamma som för Discont-lån, så kan för Ranken ingen förlust uppstå.
Capital dertill felas icke, då utom de 4oo,ooo R:dr, Utskottet der till velat anslå, på Depositions-räkningen vanligtvis qvarstår i Banken af allmänna medel en nästan oföränderlig summa af minst f\ millioner, som är inberäknad i sedel-stocken och hvaraf Banken kunde använda en million R:dr lill ett sådant ändamål, utan att derigenom i verkligheten förändra Bankens ställning, som tvertom genom beredandet af en ökad export af spannmål, skulle betydligen förbättras.
Hvad åter förslagets detaljer angår, så medgifves gerna, att de kunna på mångfaldigt sätt förändras, synnerligen genom öfveriemnandet af flere delar deraf åt Landshöfdingarnes omsorg.
Af Herr Doctor Ödman:
Såsom Ledamot af det Höglofl.
Banco-Ulskollet hade jag från första ögonblicket af min der anställda verksamhet ansett fö)- ett af Ulskoltets vigligaste åligganden, att, så vida det med Bankens egen säkerhet och lie n o no 7 o stärnmelse kunde tillvägabringas, bereda eller föreslå någon utväg till den allmänt öfverklagade penninge-förlägenhetens afhjelpande.
Jag fick eli, såsom mig syntes, säkert stöd för denna tanke så väl i Regeringens icke olydligt uttryckta anmaning lill Rikets Ständer, alt skyndsamt ordna penninge-väsendet på ett sätt sorn tillfredsställde nalionens-nnsprtlk icke minllili. till li.
St- Brot l84l>. 6 Sand 1 A/d. 21 HAJI- 13 Banco- Utskottets Utlåtande, N.o 44. dre på mynt-värdets npprättlinllande, än ock å när ingar nes och den allmänna rörelsens behof, som ock de inom den församlade National-Representationen mångfalldigt yttrade önskningar och fordringar, alt Banco-Utskottet skulle snarligen framställa något botemedel emot den financiella sjukdom, hvarunder nationen aflynade.
En särskild uppmaning i detta syfte erhöll ock Utskottet genom Herr Biskop Agardh* tänkvärda motion om penninge-forlägenheten i allmänna rörelsen m. 111., hvartill under öfverläggningen i Utskottet skriftligen yttrades att förlägenheten uppenbarade sig dels i svårigheten för enskilda att fullgöra sina penninge-förbindelser, dels i. spannmålens ned fallne värde i förening med den utsigt till missväxt, eller åtminstone till ringa skörd, som för kommande året visade sig; ett yttrande hvilket Herr Biskopen grundade på den ofliciela uppgift, att lagsökningarne från Banco- och Handels-JDisconterne för der erhållna lån utgjorde vid sistlidne Octoher månads slut icke mindre än 077,000 R:dr, under det nya låne-ansökningar inkommit, till sådan mängd, att de, ehuru med tillräcklig säkerhet försedda och af
Directionen beviljade, icke kunde förr än efter 2 eller flere månader utassigneras.
Under Banco-Utskottets öfverläggning»!', rörande reglering af Bankens låne-rörelse, vågade jag framställa så väl det tryckande behofvet af hjelp, som möjligheten att åtminstone partielt lindra förlägenheten.
Det enda väsentliga, som kunde vinnas och detta elter hårda strider var någon tillökning i fonden för fastighets-helåningen; men for öfrigt visade sig ett motstånd från majoritetens sida, som gick ända derhän, att, genom förslaget om lånerörelsens öfverflyttande till Riksgälds-Contoret och Banco-vinstens öfverlemnannande till samma Contors disposition, utskära alla utvägar från Bankens sida att ytterligare understödja näringarne.
Utskottets Betänkande N:o 2g öf verlemnades omsider till Ständernes pröfning.
Yi vete väl dess öde.
Nedtryckt af en massa anmärkningar från alla stånd, återvände denna Financeplan till Utskottet att ytterligare der behandlas eller omarbetas.
Ifrån flere båll hördes missnöjet öfver Utskottets uraktlåtenhet att afgifva något ingripande förslag till afhjelpande eller lindrande af den verkliga penningenöd, som visade sig inom flera provinser, de icke undantagne, som njolo formonen af enskilde Bankers verksamhet.
Nya vidlyftiga öfverläggning»!- inom Utskottet vidtogo.
Meri skäl kunde man vänLa att hufvud therna t nu åtminstone skulle bearbetas; men äfven nu sköts det åsido.
Ett yttrande hördes äfven, att någon hjelp från Bankens sida hvarken borde eller kunde väntas.
Det var då jag sökte återföra minnet till den allmänna penning - Banco-lJtskottets Utlåtande, N:o gj..
99 ställningen för några oell tjugu
Ar tillhaka, livilken föranledde Regeringen att dä formera en Finance-Coinmille for alt bland annat aflemna förslag till framlida förbättringar i afseende på åtskilliga clåssers, helst de närarules iråkade förlägenhet , på. den alltmer svigtande crediten medborgare emellan, och på de hinder, som syntes möta omloppet af det rörelsecapital, hvilket dels utgör, dels föreställer national-Jörmögenlieten.
Ställningen då egde en träffande likhet med ställningen nu.
Committeen klagade: ”att den stränga redbarhet, som fordom styrde inbördes afhandlingar i penninge-angelägenheter, syntes vid flera tillfällen hafva blifvit utträngd af en sorglös lättsinnighet; att allmän förlägenhet rådde helst i landsorterne; alt crediten utslocknat och alt rörelse-capitalet gjorde ett trögt omlopp; att Landtmanna-producter betydligen fallit i värde, så att hos jordbrukaren förlägenheten var mest allmän och tryckande.”
Samma klagan torde med skäl äfven nu kunna höjas; och möjligen uppletas icke nu säkrare hjelpkällor än de, hvilka då af landets största Financierer framställdes i Committéens utmärkt väl motiverade och ypperligt redigerade betänkande.
Det främsta målet för deras förslag var nu längesedan uppnått, nemligen myntvärdets bestämmande med anordningen för dess upprätthållande, eller den så kallade realisationen.
Nu om icke förr hade tiden mognat att detta förslag äfven i andra punkten kunde öfvergå till verkställighet; och just nu fordrade tiden denna omsorg för myntvärdets upprätthållande i förening med näringarnes och den allmänna rörelsens behof.
Jag trodde mig derföre kunna föreslå: 1:0
Bankens förstärkning genom actieteckning af enskilda; 2:0
Banco-vinslens användande såsom singkingfond dels för skatternas nedsättande, hvarvid den djupt tryckta jordbrukaren främst skulle afses, dels för stiftande af en allmän 113'potheks-inrätlning.
Till stöd för den första åtgärden hade ofvanomförmäldte Committee anfört: a) att alla andra Regeringar i Europa, som haft Stats-Banker, förändrat dem till enskildta assosiationer: b) att efter all sannolikhet enskilda tillgångar funnos inom landet för en sådan teckning, hvartill de enskildtas icke borde utsträckas öfver |:delar, då Bankens capitaler utgjorde de andra 5:delar af hela fonden; c) alt 0111 hela det tecknade actie-capitalel utfördes på ett håll, för att betacka förbindelser i affärsväg och sålunda stärka crediten, skulle samma credit från ett annat håll införa dubbelt 0111 det behöfdes och kunde af industrien upptagas, emedan capitalerna alltid söka sig dit, der de med största fördel kunna användas; d) att, då rigliga grunder för Bankens förvalt - IOO Baiico-Utskottets Utlåtande > IV.-o 44- ning bestämdes i sjelfva Bolags-Contractet, afslutadt och hekräftadt i den mest lagliga och bin lande form, min borde ega fullkomlig säkerhet för dess bestånd; e) att liege rings-for mens 72 §. icke lade något hinder i vä gen för denna anordning, enär den väl bjuder, att .Binken skall förblifva hädanefter som hittills un ler Rikets Ständers egen garanti och vård, men derjemte innehåller, ”att den 111a förvaltas efta r de ordningar, stadgar och reglementen, hvilka redan gjorde äro, eller vidare af Rikets Ständer göras kun na.
” Beslutet att genom bidrag af enskildta aclie-egare på en gång förskalfa
Banken en tillökning i dess redbara fond och derigenom consolidera dess 0 O credit berodde således utan tvifvel af Rikets Ständer allena.
Till följd af allt detta hade Gommitteen uppgjort en förslagsberäkning för att närmare utreda huru denna Finance-plan skulle inverka på Binkens ställning i dess gamla och nya förhållanden saint på möjligheten att, i förening med minskning af skatterna, bereda utvägar så väl för Stats-Verkets löpande utgifter oell dess tilläfventyrs inträffande behof af utomordentlig 1 bidrag, sorn ock för fortsatt utförande och fullbordan af åtskilliga allmänt nyttiga f öretag, äf vensom för credit-rörelsens o.ifbrutna gång.
Hufvudän la målet med den förändrade Banko-Inrättningen var att försäkra Bankens förmåga, att uppfylla sina förbindelser, samt att lemna nya utvägar till kraftiga biträden åt Handel och Näringar.
Till stöd för den andra åtgärden anfördes: ”att den första och allmännaste lättnaden bestod i skatternas minskning, hvilken borde förnämligast komma jordbruket till godo, såsom mest deraf i behof; att en sådan åtgärd verkade tvåfaldigt, först omedelbarligen genom den besparade utgiften och sedan genom ett i samma män upphöjdt capital värde å all förmögenhet; att om skatterna kunde minskas med 5oo,,ooo R:dr, upphöjdes med detsamma landets cupitalvärde efter 5 procent med ro millioner, fördelade på all den egendom, fast eller lös eller den personliga arbetskraft, som af minskningen erhöll del.” Tvenne af Committeens Ledamöter uppgåfvo äfven serskildta förslag, huru en skattenedsättning skulle tillen början kunna till vägabringas.
Hvad förlägenheten beträffade, ansågs den bestå för Gäldenärerns deruti, att de förgäfves sökte nya lån, då de redan intecknade uppsades; för Borgenärerne åter att de icke ordentligt erhöllo sina räntor och oaktadt uppsägning icke utan många omvägar kunde återfå sina capitalcr.
Botemedlet mot det onda skulle således blifva för Gi/denären visshet, att lån ej uppsades, så länge räntan ordentligt betaides; för Borgenären visshet, att på utsatt dag få sin ränta samt full säkerhet för capitalet.
Gommitteen Banco-UtshottctsUtlätandej IV.-o 44- I 0 [ ansåg en Hypotheks-Inrättning leda till detta ändamål, till en början allmän för hela Riket, men med lättnad till öfverflyttning i Provincial-fördelningar, då crediten blifvit mera stärkt.
Grunddragen för en sådan allmän Hypotheks-inrättning blefvo äfven framställde.
Äfven inkasten deremot npptogos och vederlädes.
I ett serskildt yttrande utvecklade Herr Grefve F. B.
Schwerin ännu ytterligare sina tankar i detta vigtiga ämne, gillade det af Committeen framlagda projektet och anförde såsom det enda inkastet mot dess utförande, att först de försigtighetsmått borde vidtagas, som betrygga fastighets-egarne och de lägre folk-classerna mot de olyckliga följderna af metallmyntets möjliga försvinnande, d. v. s. yrkade att realisation nen borde förutgå.
Denna realisation har försiggått; myntvärdet anses vara betrvggadt genom de bestämnda grunderna för Bankens verksamhet; samma förlägenhet inom näringarne, som egde rum 1822, visar nu sina bedröfliga verkningar.
Väl har någon yttrat, att krisen nu vore till det mesta öfverstånden, men huruvida denna förhoppning är grundad kommer säkrast att bevisas, sedan kronouppbörden skett och de nu befintlige, åtminstone inom åtskillige provincer, små och usla tillgångar å spanmål och foder blifvit förtärda.
Jag fruktar för den långa mellantiden innan nya skördar afhjelpa det tryckande behofvet.
Jag har derföre trott, att förlägenheten, om än inom vissa provincer partielt minskad, ännu å de fleste håll fortfar och torde fortfara åtminstone några månader, kanhända längre; att Banco-Utskottet derföre borde antingen öppet förklara det ingen hjelp vore att förvänta från Banken, eller uppgifva något medel till lindring genom en från Bankens financiella förmåga utgående åtgärd.
Mina försök i denna syftning hafva ohjelpligen strandat mot högre stats-ekonomiska åsigter, hvilka nu åter framläggas till Ständernas pröfning.
Utskottet har nemligen, med undanskjutande af frågan 0111 den allmänna förlägenheten, samt, med behållande af åtskilliga i Betänkandet N:o 29 framburna förslager, hufvudsakligen tillstyrkt: co att nu existerande Privat-Bankers octroij måtte förlängas på 2 år; 2:0 att en Committé af \ personer måtte tillsättas, för att uppgöra, en plan huru lånerörelsen borde ordnas i de provinser, hvarest Privat-Banker nu linnas, i händelse dessa skulle upphöra; 3:o att Banco-vinsten måtte öfverleinnas till Rikets Ständers disposition för allmänt nyttiga produktiva föremål, hvarföre Riksgälds-Contoret skulle till ? af beloppet aflemna sina obligationer.
Jag har icke deltagit i någotdera af dessa beslut, hvarföre jag ock emot dem mig reserverar på följande grunder: ioa Banco-Utshottels utandet iY:o .^4. 1:0 om Pri vat-Bankerne, såsom mången viii påstå, genom sin diseontering i väsendtlig mån bidragit till förlägenheten just inom de provincer, inom hvilka de hufvudsakligen verka, samt genom sina sedel-emissioner menligt inverkat på penninge-ställningen i landet och Bankens metalliska Gassa, utan alt denna Bank eller Staten har derföre någon den minsta ersättning, så bör deras verksamhet icke förlängas, helst Stats-Banken kan och bör suppleera dem, utan större äfventyr men nied någon fördel, om Banco-vinslen dertill ändamålsenligt användes. 2:0 Förslaget oin en Connnittes bildande är visserligen ett blygsamt erkännande, att Utskottet sjelf icke kan framställa något antagligt projeel och är i ty fall berömvärdt, men då denna Committé egentligen alser livad, som efter nästa Riksdag bör åtgöras våra financer, och jag hyser den saki a förhoppning, att Regeringen under mellantiden, utan någon Ständernas anmaning eller meddelad ledning, sjelf upptager och utvecklar denna fråga i en till då församlade Ständer afgilvande
Nådig proposition, anser jag den nu föreslagna Corn mitten både öfverflödig och äfven skadlig, enär den gifver anledning att från nu varande öfverläggningar aflägsna ett ämne, som fordrar skyndsam handläggning, om icke den omsorg, som nu behöfves, skall öfverflyttas till en framtid, då den möjligen under lyckligare förhållanden icke behöfves. 3:o
Det bibehållna förslaget, att till Rikets Ständer öfverlemna Banco-vinsten för allmänt nyttiga föremål bestrider jag: 1:0 emedan ingen i nom Utskottet kunnat eller velat uppgifva, hvad som lätteligen skall förstås med allmänt nyttiga föremål, hvilka, om de skola förtjena namnet, böra afse någon nytta i producliv väg, gemensam för alla Rikets provincer; 2:0 emedan jag fruktar, att denna tillgång kunde gifva anledning till nva motioner, om de på sådant sätt tillgängliga medlens användande lör canalgräfningar, ström rensningar, fästningsverk m. m., hvilket allt visserligen kan kallas allmänt nyttigt, ja äfven productivt, men blott skulle fälla några få trakter till godo genom den derigenom föranledda arbetsförtjenst; 3:o emedan Extra Stats-regleringen redan är hufvudsakligen färdig ulan att afse någon Banco-vinst, så att om nya motioner för dess användande ej komma å bane, dessa medel undandragas allmänna rörelsen och blifva inneliggande i Riksgälds-Contorets Cassa-kista; 4:o emedan jag, såsom af det föregående synes, anser denna Banco-vinst kunna, under lorm af sinking-fond, användas till vigtiga, efter min åsigt, bestämdt och allmänt nyttiga föremål: skatternas nedsättning och bildande af en allmän Hypotheks-Inrältning, ge - Banco- Vi skottets Utlåtande, N.o 44- 1 00 norn hvilken äfven Pi ival-Bankerne kunde till väsendtlig mån och på det ändamålsenligaste sätt surrogeras.
Då jag nitälskar för stiftandet af en allmän Hypotheks-Inrätlning, såsom efter min öfvertygelse den lämpligaste och rättaste utvägen att betrygga den skuldsatte
Jord-brukaren vid sin fastighet och för honom öppna utsigten att småningom blifva befriad från sina skulder, anser jag ock grundvalen för en sådan lättast kunna finnas i Bankens fond till utlåning mot inteckning i fast egendom, hvilken då borde till Riksgälds-Contoret öfverflyttas.
Det vare den enda öfverflyttning af Bankens låne-rörelse jag ville tillstyrka.
Man har så ofta anmärkt, att fastighets-länen äro oegentliga för en Bank, som i händelse af en kris bör kunna skyndsamt realisera sina fordringar.
Jag tror väl ej att Banken skall komma i en sådan belägenhet, att den skulle hafva behaf af denna låne-fond, för att fullgöra sina functioner; men om en sådan öfverflyttning lugnar ett och annat tveksamt sinne, må man ju gerna gå in derpå, hälst när ett annat välgörande syfte dermed förenas.
Under nuvarande form är denna undsättnings-anstalt alldeles otillräcklig för hela Riket, äfven om den vinner den tillökning i rörelse-kapital, Utskottet föreslagit.
Sluteligen anser jag tnig ock böra anmärka vid Belåningen af Wetier och puplika papper, att, då Adier i Götha Canal-Bolag icke liira vid försäljning uppgå till a5 procent å primitiva Aclie-Capilalet, belåningen å dessa papper borde nedsättas till ett lägre belopp, enär det strider mot Bankeus säkerhet samt alla vid andra belåningar följda principer, att antaga ett Hypothek, som icke motsvarar, utan understiger det beviljade länet.
Visserligen skall väl derjemte antaglig borgen ställas för den brist, som vid hypothekens användande möjligen kunde uppkomma; men den rätta principen bör viii i alla läll följas.
Af Herr J. F. Gråå, Jemte det jag åberopar och föinyår min vid Utskottets Betänkande JN:o iq fogade reservation, i hväd den angår dels minimi-somuian för lån emot pant af guld och silfver, dels ock föreslagen tillökning i summan för lån emot inteckning i fäst egendom, får jag äfven anmäla min reservation emot de förlag, som i b:te, 36:te och ö^rde punkterne af Utskottets nu nfgifne Utlåtande innefattas.
Af Herr C. Hr.
Palander:
Med anledning af pluralitetens inom Utskottet fattade beslut, finner jag mig föranlåten afgifva följande reservationer; Banco-Utskoltets Utlåtande j N.o 44•
Lagljtskotttts BctHnkanditi. 601 Till Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkoDomiUtskottens gemensamma handläggning har Hederv.