Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Borgare-ståndet åter har beslutat, att arrende-, hyres- och algälds-kontrakler, om hvilka förmäles i detta moment, skulle vara från stämpladt papper befriade; i följd hvaraf 1 mom till och med orden -. enligt förestående tarif liksom ock de bestämmelser. som begynna med orden : / afseende på skyldigheten att uppvisa och slutas med orden å det exemplar hail und/är, skulle komma alt ut gä; hvaremot Borgare-ståndet godkänt förslaget i hvad det rörer förpanlnings-bref samt fördels- och undantags kontrakter.
Ridderskapet och Adeln har deremot helt och hållet bifallit Utskottets förslag, äl vensom Bonde-ståndet, endast med det tillägg, att arrende-kontrakter till belopp ulöfver|25 till och med 50 R:dr skulle beläggas med 25 öres karta.
I afseende å grunden för den ifrågavarande, från längre tid tillhaka bibehållna beskattningen, har Utskottet hufvudsakligen att endast åberopa hvad i Betänkandet N:o 8 derom redan blifvit anfördt.
Lika med flera andra skriftliga handlingar, genom hvilkas afslutande en ekonomisk fördel betingas och framtida säkerhet för dess tillgodonjutande betryggas, synas också arrende- och hyres-kontrakter höra vara underkastade en stämpel-afgift, oberoende deraf, huruvida kontraklerna sedermera godvilligt fullgöras eller genom embetsmyndigheternas mellankomst måste göras gällande.
På sätt under diskussionen hos Preste-ståndet blifvit anfördt till försvar för det bestående stadgandet, kan Utskottet ock af erfarenheten från flera orterj vitsorda, att den ifrågavarande karterin<vs-skyldigheten, mindre] än mänga andra beskattnings-titlar öfverklagad, behörigen fullgöres och kontrolleras.
I hvilket sistnämnda hänseende både karta-sigillata-förfätt nin^en och den vid innevarande riksdag redan i delta läll af Ständerna antagna Bevillnings-förordningen innefattar, enligt Utskottets tanke, betryggande föreskrifter.
Icke Bevilbiings-U tskotlets Utlåtande JY:o J5. 7 heller har Utskottet erfarit, alt stadgandets nuvarande och bibehållna lydelse gifvit anledning till missförstånd eller sådane betänkligheter, sorn man anmärkt deraf kunna härflyta.
Då Utskottet, hvars ifrågavarande förslag, såsom ofvan är nämndt, hufvudsakligen blifvit af två Stånd godkändt, således anser sig föranlåtet att detsamma i allt väsentligt vidblifva, har Utskottet emellertid, i öfverensstämmelse med Bonde-ståndets beslut och för ait i någon mån lindra afgiften för aftal, angående ringare belopp, funnit sig böra hemställa, att 8 § 1 mom. af Utskottets förslag mätte godkännas, endast med tillägg af en ny afgifts-kategori i den der förekommande tarif ”utöfver 25 t. o. m. 50 R:dr . . 25 öre.” Mom. 2.
Preste-slåndet har, utan alt framställa någon anmärkning, återremitterat Utskottets förslag till tarif för certepartiers kartering; Borgare-ståndet åter har beslutat, alt dessa certépartier skola karteras lika med skuldebref vid uppvisandet inför domstol, men eljest vara fria från stämpladt papper; hvaremot Ridderskapet och Adelil samt Bonde-ståndet godkänt ifrågaställa tarif; och får Utskottet alltså vidblifva sitt förslag samt inbjuda Borgare-ståndet att detsamma antaga.
Den rubrik Köpe-kontraht, jemte afgifls-bestämmelse, som detta mom. innehåller, har Presle-ståndet, ulan anmärkning, återremitterat och Borgare-ståndet uteslutit ur författningen.
Utskottet, som vidblifver sitt af de två öfriga Stånden godkända förslag, inbjuder Borgare-ståndet alt detsamma bifalla.
Från Högvördiga Preste-ståndet har återremiss egt rum af hela detta moment, rörande kartering af köpe-, hytes- och gåfvo-href, dock utan att någon anmärkning emot den i Usla punkten förekommande tarif blifvit gjord.
Borgare-ståndet åter har, med ogillande af den föreslagna tarifen, beslutat en så lydande: till och med 100
R:dr 60 öre, deröfver t. o. m. 200 R:dr ...
1 R.dr 20 öre, deröfver t. o. m. 300 R.dr ... 1 R:dr 80 öre, och vidare för hvarje 100:tal R:dr ... 60 öre.
Vid det förhållande att Preste-ståndet utan anmärkning och endast i sammanhang med § i sin helhet återremitterat, men Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet godkänt den ifrågavarande, af Utskottet föreslagna tarifen, får Utskottet, vidblifvande sitt förslag, inbjuda Borgare-ståndet att frånträda sitt skiljaktiga beslut och bifalla den för köpe-, bytes- och gåfvo-bref af Utskottet föreslagna tarif.
Stadgandet uti 2:dra punkten af 8 § 4 momentet om kartering af köpe-bref vid transport eller öfverlåtelse har jemväl blifvit af Preste ståndet återremitteradt, i följd af 8 Bevillning s-Utskottets Utlåtande N:o 15. yrkande att Grefve Taubes, H. E., motion måtte antagas, enligt hvilken punkten skulle erhålla följande lydelse: ”Varder köpe-, bytes- eller gäfvohref, förr än uppbud skett, å annan man transporteradt eller ölverlåtet, belägges handlingen med ny karta, efter nyssberörde grund, för hvarje transport eller öfverlåtelse.’’
Denna återremiss har blifvit yrkad hufvudsakligen på de skäl, sorn innefattas i den utaf Grefve af Ugglas, Ludvig, afgilna, vid Utskottets Betänkande fogade reservation; hvarförutan vidare blifvit anfördl, att det föreslagna stadgandet kunde ega menligt inflytande på bördsrälten.
Så länge denna slagtfält godkändes al lagen, borde den ock få utöfvas enligt sin rätta grund och mening.
Nu kunde ifrågavarande stadgande, derest flera mot mellangifler betingade öfverlålelser före lagfartstidens början egt rum, uti flera hänseenden gifva anledning till osäkerhet vid pröfningen af de med bördsrätten sammanhängande frågor, helst detsamma ingen skillnad gjorde emellan den händelse, då öfverlåtelsen skett mot betingad högre köpeskilling och den, då vilkoren för öfverlåtelsen förblifva oförändradt desamma, som köpebrefvet utvisar.
Ifrågavarande, från gällande författning hemtade, stadgande är deremot af Ridderskapet och Adeln, Borgare- och Bonde-stånden godkändt; och enär afgifts-friheten vid transport inom lagfarls-tiden tydligen endast eger tillämpning i de fäll, då någon vinst eller mellangift vid transporten icke blifvit betingad, samt förvecklingar vid ifrägakommande bördstvist i dylikt lall desto mindre torde kunna med skäl befaras, som anmärkningen härom just utgår frän förutsättning af ett annat förhållande, än det under stadgandet hänförliga, får Utskottet, i anledning af Preste-ståndets återremiss, endast anmäla, att Utskottet vidblifver sitt af - öfriga Stånden redan godkända förslag.
Med godkännande af föreslagna rubriken för skuldebref, har Borgare-ståndet beslutat, att den omedelbart derefter uppställda larifen skulle förändras sålunda: till och med 100
R:dr fria, öfver 100 R:dr t. o. in. 200 R:dr 50 öre, 200 „ . . . 300 R.dr 75 öre, „ 300 „ . . . 400 R:dr . . 1
R:dr — och vidare för hvart 100:tal R:dr 25 öre, samt att återstoden af 6:te momentet skulle utgå, hvaremot uti § 7 borde införas, såsom ifrån stämpladt papper fria, skuldebref och öfrige uti momentet uppräknade handlingar, då de i konkurser företes.
I sammanhang med §:n i sin helhet, har väl Preste-ståndet återremitterat äfven detta moment, dock ulan anmärkning; vid hvilket förhållande och enär Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet godkänt Utskottets förslag, Utskottet vidblifver detsamma och inbjuder Borgare-ståndet, att jemväl dermed sig förena. Mom. 7. Jemväl detta moment, rörande kartering af prima-vexlar i utländsk myntsort, har Preste-ståndet återremitterat, dock ulan anmärkning: och får Utskottet, dä de öfriga 3:ne Riks-stånden godkänt samma förslag, endast anmäla, att Utskottet detsamma vidblifver.
Bevillning!-Utskottets Ullålande N:o 15. Mom. 8.
Detta innefattar
Utskottets förslag till beskattning å utländska försäkrings-bolag.
Hvad Utskottet derom yttrat och föreslagit har Borgare-ståndet godkänt; hvaremot Bonde-ståndet beslutat, alt alla i moni. uppräknade lorsäkrings-handlingar skola beläggas med stämpladt papper till belopp af 5 öre för hvarje 100 R:dr af försäkringssumman; dock icke i något läll under 25 öre.
Ridderskapet och Adeln samt Preste-ständet hafva återremitterat förslaget i denna del, på grund af anmärkningar, väl skiljaktiga i båga om det belopp, hvartill algiften borde bestämmas, men öfverensstämmande deri, att den af Utskottet föreslagna algiflen förmenades böra höjas och bestämmas all utgå, icke efter försakrings-premien, utan efter försäkrings-suinman ; i hvilket hänseende lins Ridderskapet och Adeln blifvit ifrågasatt hälften af hvad Bonde-ståndet beslutat, eller 2J öre för hvarje hundrade Riksdalers värde; då deremot hos Preste-slåndet till och med det af Bonde-ståndet beslutade belopp ansågs icke vara olämpligt.
Man har väl icke åsyftat att Ii ån taflan utestänga de utländska försäkrings-bolagen, men för yrkandet åberopat stöd i den af Utskottet under i § 2 mom. föreslagna och af samtliga Biks-stånden godkända stämpel-afgift för sjöassurance-bref, hvilken afgift förmenades träffa de inhemska sjöförsäkrings-bolagen.
Utskottet får lill en böljan åberopa de skäl, som för Utskottets förslag blifvit i Betänkandet N:o 8 anförde.
De hafva, enligt Utskottets tanke, icke blifvit i någon mån vedrrlagde.
Emellan den stämpel-a fgift för sjöassurance-bref, som, enligt 4 §, blifvit beslutad, och den ifrågavarande algilien förete sig hulvudsakhga, i anmärkningame förbisedda sliljaktigheter.
Den torra algiflen träffar icke försäkrings-bolagen, ulan försäkringstagaren.
Den sednare åter utgör en på de utländska bolagen, i stället för bevillning enligt 2:dra Artikeln, lagd beskattning, och skall, enligt förslaget, utgöras på bolagens bekostnad.
Men ännu en skiljaktighet af väsentlig vigt förekommer emellan dessa algifter.
Sjöassurance-bref ven karteras, om icke enligt författningens mening, åtminstone enligt den tillämpning, som under en lång följd af år lärer hafva gjort sig gällande, endast i de fall, all sjöskada verkligen inträffat och fråga uppstår om godtgörelse för densamma.
I sådan händelse är den högre algiflen, jemförelsevis till skaöesländet, som erhälles, af ringa betydenhet.
Algiflen å de utländska försäkrings-bolagen skall deremot utgå för hvarje slutad försäkring, då beviset derom utfärdas.
Men oafsedt att jemförelse!) med sjöassurance-brefvens kartering således icke i förevarande läll förljenar det afseende, man derå velat fästa, förekommer, enligt Utskottets tanke, emellan de vanliga assurance-premier, som af utländska bolag betingas, och den beskattning man ansett böra dessa bolag påläggas, ett så uppenbart missförhållande, ali antagandet af denna beskattning, vare sig till 5 eller 2,j öre för 100 R:dr försäkrings-värde, oundvikligen mäste tillintetgöra möjligheten för dessa bolag alt vidare härstädes fortsätta sin verksamhet.
Om denna kunde albrytas utan skada för allmänheten, sorn dock har behof af flera försäkrings-tillfällen, än de inhemska bolagen ensamme kunna erbjuda, inskränkte sig olägenheterna af beskattnings-åtgärden till den i allt läll nog betänkliga af en orättvisa emot de utländska bolagen.
Nu skulle följderna, enligt Utskottets tanke, icke mindre hårdt träffa den inhemska affärsverksamheten.
Det är allmänt bekant, och Utskottet belärar icke någon motsägelse deri, att brandförsäkringar (de ojemförligt mesta och för affärslifvet vigtigaste) betingas emot en premie af § ål
R:dr per 1,000 R:drs värde i Usla och af lj å 2 R:dr per 1,000
R:drs värde i 2:dra klassen.
Stadgades nu afgilten lill 2£ öre per 100 B:dr eller 25 öre per 1,000 R:dr, d. v. s. hälften af Bih. till B.
Sl. Prol. 1856 A 1857. 5 Sam/. 1 Afd. 14 Hafi. 2 6 Bevillnlngs-Utskottets Utlåtande N-o 15. hvad Bonde-ståndet beslutat, så komme beskattningen å bolagen att utgå med 33^ ä 25 procent ä bela premien i lista klassens försäkringar, samt med 16J å 12 j- procent å premien i 2:dra klassens.
Då nu, såsom Utskottet i sitt omförmälda Betänkande redan anlört, vinsten å brandlörsäkrings-rörelsen åtminstone icke kan antagas öfverstiga 20 procent af premie-beloppet, visar sig, att beskattningen, pa förenämnde säll bestämd, skulle vid lista klassens försäkringar betydligt öfverstiga bela vinsten ocb vid 2:dra klassens uppgå till omkring 80 å 00 procent af denna vinst.
Det lider intet tvifvel, att en så hög beskattning skulle omöjliggöra dylika försäkringar.
Ocb det synes Utskottet föga mindre tvifvelaktigt, att bolag, som sattes ur stånd att meddela de fördelaktigare lörsäkringarne, icke heller skulle kunna ocb vilja fortsätta endast med de förbolagen äfyentyrligare, der skatten i förhållande till den högre premien väl lödve mindro, men der aler den större risken alltid mäste göra en endast pä sådane försäkringar grundad försäkrings-rörelse högst vansklig.
Af det anförda torde ock följa, alt premien, men icke försäkrings-stimman, utgör rälla grunden för beräknandet al bolagens vinst ocb följaktligen älven för bestämmandet af den beskattning, som af vinsten bör utgå.
Utskottet vidblifver alltså sitt i della ämne uti Betänkandet N:o 8 framställda förslag och inbjuder Bonde-ståndet att, med frånträdande af sitt skiljaktiga beslut, antaga samma förslag. § 9- Utskottet bade tillstyrk t, att, med bibehållande i öfrigt af § oförändrad, lägsta karte-afgilteu för Ijsnings-sedlar till äktenskap skulle utgå till ett belopp af 25 öre.
Bidderskapet och Adeln samt Borgare- ocb Bonde-stånden halva i allo bifallit detta förslag.
Preste-slåndet åter bar, med ogillande af Utskottets förslag i afseende å lägsta karle-afgilten, förhöjt densamma till 40 öre.
Utskottet inbjuder Preste-slåndet, alt frånträda sitt skiljaktiga beslut och förena sig med de öfriga 3:ne Biks-stånden om godkännande af Utskottets lörslag. § Il
Till följe af och i sammanhang med sina, vid behandling af § 8, fattade beslut, har Presle-ståndet återremitterat
Ihle §:ns 10, 12 och 13 momenter och Borgaie-stån det ansett 12:te momentet böra utgå.
1 öfverensstämmelse äter med sitt vid berörde § 8 afgifna yttrande, och enär deöfriga 2:ne Stånden godkänt § 11 i sin helhet, vidbli fver Utskottet hvad det afgifna förslaget härutinnan innehåller.
BfviHningt-VlthoUeU Memorial M:o 16. 1 Hl:© 16.
Ank. till Exp.-Utsk. den 6 Aug. 1857, kl. 12 m.
Memorial, i anledning af åter remiss från Preste-S landet aj Utskottets i Betänkandet
N:o 10 framställda förslag om upphörande såsom särskilda beskattnings-titlar af afgiftén till Handels- och Sjö farts-fonden och den vissa Stapelstäder tillkommande tolag, emot ersättning af tullmedlen, samt dessa afgifters inberäknande uti den tullsats, som för varors in- eller utförsel genom taxan bestämmes.
Enligt till Utskottet ankomna utdrag af Riks-Ståndcns protokoll öfver behandlingen af omförmälda Betänkande, hafva Stånden, i fråga om de i samma Betänkande, pag. 10, 11 oell 12, framställda förslag, rörande afgiften till Handels- och Sjöfarts-fonden samt tolagen, fattat följande beslut:
Ridderskapet och Adeln har bifallit hvad Utskottet föreslagit, med den förändring i afseende på vissa städers godtgörelse för förlorade tolags-umgälder, att tillökning eller minskning i den af Utskottet föreslagna ersättning skall beräknas endast för jemna 500 R:dr, hvarmed tull-uppbörden i hvarje stad öfver-eller understiger det af Utskottet antagna belopp.
Preste-Ståndet har, på grund af gjorda anmärkningar, återremitterat ifrågavarande förslag.
Borgare-Ståndet har bifallit detsamma; och Bonde-Ståndet har jemväl bifallit förslaget, i hvad det afser afgiften till Handels- och Sjöfarts-fonden, men afslagit detsamma i hvad det beträffar städernas tolag. lith. lill II.
St. l‘rot.
ISSS & ISST. s Sami. 1 Afd. 1Z Haft. 1 Bevillning*-Vtskollcls Memorial N:0 i6.
Lafva vid behandlingen af ifrågavarande Betänkande Ridder skåpet och Adelii, på grund af gjorda anmärkningar, återremitterat Utskottets yttranden och förslag, angående in- och utförsels-tariferna; Pr este-Ståndet återremitterat Betänkandets öfriga delar, såsom egande närmaste sammanhang med frågan om afgiften till Handels- och Sjöfarts-fonden samt tolagen; Borgare-Ståndet bcsiutåt att låta handläggningen af Betänkandet hvila, till dess sig visat, huruledes frågan om tolagen, efter förnyad pröfning hos Utskottet, blefve af Rikets Ständer slutligen afgjord; hvaremot Bonde-Ståndet, beträffande förslaget till tulltaxa, med ogillande af hvad Utskottet föreslagit, beslutat att nu varande taxa i allmänhet borde fortfarande gälla, dock med undantag för vissa artiklar, i afseende å hvilka Ståndet särskildt fattat beslut.
Då nu Ridderskapet och Adelns samt Preste- och Borgare-Ståndens sist— emförmälda beslut uttrycka den sammanstämmande mening, att pröfningen af förslaget till in- och utförsels-tarifer skall anstå intill dess frågan om afgiften till Handels- och Sjöfarts-fonden samt tolagen blifvit af Rikets Ständer slutligen afgjord, men Preste-Ståndet ännu icke fattat definitiva beslut, angående denna fråga, anser TJtskottet sig nu endast böra afgifva yttrande, i anledning af de anmärkningar, på grund af hvilka Betänkandet, så vidt det angår nämnde särskilda afgifter, blifvit från Preste-Ståndet återremitteradt.
Dessa anmärkningar afse icke mindre det ersättnings-belopp, som blifvit föreslaget att utgå till Handels- och Sjöfarts-fonden, än ock den föreslagna tolagsregleringen.
Af de talare inom Ståndet, som yrkat afslag eller återremiss af Betänkandet i dessa delar, har blifvit hufvudsakligen anfördt, att, dä Handelsoch Sjöfarts-fondens tillgångar fullt togos i anspråk för flera för handeln och sjöfarten vigtiga ändamål; då med densamma blifvit bestridde och fortfarande borde bestridas de betydliga omkostnaderna för elektriska telegrafers inrättning inom riket; då vidare på denna fond blifvit anvisad amortering af ersättningen för Oresunds-tullens upphörande ; och då fonden med dess nuvarande inkomster icke lemna! tillgång till utförandet af flera ifrågasatta vigtiga företag, såsom anläggning af en undervattens-telegraf mellan Gottland och fasta landet, fyr- och båk-inrättningar o. s. v., det icke för närvarande kunde vara skäl att vidtaga en förändring, hvarigenom fondens inkomster sannolikt skulle betydligt minskas; och, beträffande vidare tolagen, att då åtskilliga andra afgifter af enahanda beskaffenhet inom vissa städer i allt fall qvarstode, det åsyftade ändamålet med tolagens upphörande, enkelhet och lättnad vid uppbörden af afgifterna utaf utrikes trafiken samt dessa afgifters bringande till likhet i alla rikets städer, icke fullständigt vunnes; att vissa städer komme att lida i sin tillständiga rätt genom den ifrågaställa tillökningen af endast fem procent å tull-uppbörden, när denna öfverstiger den summa, som blifvit tagen till beräkningsgrund för tolags-ersättningen; att, enär afgiften till Handels- och Sjöfarts-fonden samt tolagen skulle inberäknas i och tillöka tullsatserna, Bevillnivga-UtskoUcls Memorial N:0 16. 3 ■ Staten kommc att till städerna erlägga fem procent äfven ä sjelfva dessa afgifter; att, fastän åtskilliga artiklar, hvilka dragit tull och tolag under de år, sorn blifvit antagne till grund för tolags-ersättningens beräkning, sedermera blifvit befriade från tull och än flera artiklar framdeles antagljgen blefve tullfria, Staten ändock skulle komma att fortfarande lemna ersättning för tolagen å dessa varor, hvilken afgift eljest upphörde med tull-pligtigheten; att, då tolagen nu utginge efter tullvärde, men hädanefter skulle inbegripas i tull-beloppet, grunden för afgiftens utgående härigenom underginge en förändring, hvilken, med afseende på flera varors beskaffenhet, icke vore lämplig; att en sammanblandning af Stats- och Stads-inkomster skulle föranleda hvarjehanda olägenheter och förvecklingar och att detta nyå förhållande sannolikt snart, komme att betraktas såsom en städernas rättighet till omedelbart underhåll af Staten samt leda till anspråk på utsträckning häri och jemlikhet i detta afseende;
och slutligen att den anledning till ifrågavarande förslag, som hemtats från sambandet med regleringen af handels-förhållandena mellan Sverige och Norrige, förfallit, sedan förslaget till ny mellanriks-lag i Norrska Storthinget blifvit förkast ad t, hvarförutan någon på ömsesidigt, aftal grundad garanti mot liknande afgifters införande vid handeln i de Norrska städerna, sedan de möjligen i Sverige upphört, icke vore för handen.
A andra sidan åter hafva flera bland Preste-Ståndets ledamöter till vederläggning upptagit dessa anmärkningar, och, enligt Utskottets öfvertygelse, visat deras grundlöshet eller ringa betydelse, vid jemförelse med de fördelar, som dessa särskilda möjligheten af tulltaxans följdriktiga ordnande.
De skäl, som föranledt ifrågavarande förslag, hvilket, hvad tolagen angår, vid flera föregående riksdagar med mer och mindre väsentliga skiljaktigheter förekommit till behandling, äro ock, enligt Utskottets tanke, så öfvervägande, att, om också en eller annan oegentlighet vore med förslagets antagande förknippad, sådant ingalunda bör längre uppehålla förslagets genomförande.
Både i det underdåniga Betänkande, sorn af Kommitterade blifvit afgifvet, och i det Stats-RådsProtokoll, söm åtföljde Kongl.
Maj:ts vid innevarande Riksdag i ämnet aflåtna Nådiga Proposition, finnas dessa skäl fullständigt utvecklade och flera af de nu i Preste-Ståndet framställda erinringar äro redan i nämnde handlingar besvarade.
Utskottet har också i sitt återremitterade Betänkande ytterligare anlört grunderna för förslaget, så till dess allmänna syfte, som till dess särskilda bestämmelser.
Här må dock vidare erinras, att, då Regeringen, hvad godtgörelsen till Handels- och Sjöfarts-fonden angår, och Borgare-Ståndet, i fråga om tolags-ersättningen, visserligen äro och måste vara företrädesvis intresserade i bevakandet af deras förmån, till hvilka ersättningarne skola utgå, grundad anledning icke torde förefinnas till de anmärkningar, som, emot Regeringens och Borgare-Ståndets redan uttryckta åsigt, gå derpå ut, att ersättningarne i ena eller andra fallet vore för ringa.
Att 4 B ev ilin in gs - Ut sko t i cis Memorial Bi:o 16. ersättningen för tolagen vid en stigande tulluppbörd åter skulle oskäligt höjas derigenom, att i tull-uppbörden äfven inginge de fordna särskilda afgiftcrna, är ett påstående, som tillräckligt vcderlägges af det kända förhållandet, att tolagen, efter nu stadgade grunder, öfver hufvud uppgår till mera än 8 procent af tulluppbörden och följaktligen skulle, om regleringen förkastas, fortfarande utgöra en så betydlig beskattning å den utländska i allmänhet stigande varutraliken, då deremot, enligt förslaget, denna beskattning uppginge till en vida lägre procent.
Till hvilka stegrade anspråk hvarje uppskof med regleringens genomförande måste leda. finner man ock vid jemförelse af Kongl., Maj:ts Propositioner vid 1844 års och innevarande riksdagar.
I den förra upptogs tolags-ersättningen till 370,200 R:dr; i (ien sednare till 543,820
R:dr såsom ett medium af uppbörden åren 1853_—1855; men redan sistnämnde år uppgick städernas tolags-irikomst till 045,342 R:dr 33 sk. samt år 1856, efter all sannolikhet, till mera än 800,000 R:dr B:ko.
Om också förhållandet under sistnämnde år må antagas vara tillfälligt, lider det likväl icke något tvifvel, att tolags-uppbörden hädanefter sällan skulle komma att understiga hvad den utgjorde år 1855.
När nu, detta oaktadt, stapelstädernas representanter genom Borgare-Ståndet godkänt den i financielt hänseende för städerna visserligen mindre fördelaktiga tolags-regleringen, torde deraf, kunna slutas till en allmännare stadgad öfvertygelse, att denna reglering för handelns naturliga utveckling och för ordnandet af tull-lagstiftningen eger företräden vida öfvervägande dea financiela förlust, som städerna derigenom underkasta sig.
Vid erinran derom, att tolags-ersättningen hädanefter skulle, enligt förslaget, blifva, beroende af hvarje stads tull-uppbörd, lärer anmärkningen att denna ersättning komme att utgå äfven för varor, som nu eller framdeles blefve tullfria, icke förtjena något afseende; och den tillika såsom något fel anmärkta omständigheten, att grunden för tolags-ersättningen hädanefter skulle hemtas icke från varornas värde, utan från deras tull-pligtighet, utgör, enligt Utskottets tanke, just en af förslagets framstående förtjenster, enär derigenom systemet lör tulltaxans ordnande äfven vinner tillämpning på den väsentligaste stads-afgiften, hvilken deremot hittills ofta utgått i uppenbar strid mot det antagna tull-systemet.
Någon fara af don anmärkta sammanblandningen utaf stats- och stads-inkomster, kan Utskottet icke heller inse, lika litet som Utskottet kan dela farhågorna, att regleringen af tolags-ersättningen, på sätt föreslaget blifvit, skulle kunna gifva anledning till anspråk utöfver hvad genom denna reglering uttryckligen bestämmes.