Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Häraf och af 1845 års missväxt torde härleda sig att spannmålshandeln, som i Westerås alltid varit betydlig, icke vunnit sä stor tillväxt, som varit önskcligt.
Utskeppningen af brukseflekter, hufvudsakligen på Stockholm, har tilltagit och stadens hamn mera än förr varit besökt ifrån sydligare belägna stapelstäder, till hvilka också stadens egna fartyg understundom med frakter afgått.
Stadens handtverkerier hafva icke under denna period gjort några märkbara framsteg.
Icke heller hafva de haft någon synnerlig afsättning utom staden.
— Utmärkande skicklighet har icke hos någon viss klass af slöjdidkare sig visat.
Den af Eder Kongl. Maj:t den 22 December 1846 fastställda fabriks- och handtverksordning hade icke under loppet af 1847 hunnit inverka på dessa näringsgrenar så, att deraf kunnat dragas några säkra slutföljder om förmånerna och olägenheterna af den utvidgade näringsfriheten.
Ibland de få fabriker, hvilka i Westerås bedrifvas, kan endast tobaksfabriken sägas hafva varit i flor.
— Tillvcrkningsbcloppet uppgick år 1847 vid tobaksfabriken till 28,603: 8. vid 2 läderfabrikör till 8,942: — vid 5 färgerier till 340: — hos 6 urfabrikörer till 713: 16. och vid en spegelfabrik till 266: 32.
Summa B:ko R:dr 38,865: 8.
På arbetsbiträden tili de inom staden och vid jordbruket förefallande göromål har varit god tillgång, men arbetslönerne dryga.
Priset på ett karldagsverke under andetiden och skörden har merendels öfverstigit 32 sk. banko.
Tillförseln af landtmannaprodukter och andra förnödenheter har varit ganska god.
För* 33 Förhållandet med stadens jord och dess besädande har varit detsamma, som sista berättelsen innefattar.
På kålgårdar och planteringsland inom staden odlas tobak och gurkor.
Sjöfarten har varit ganska liflig och bedrifvits till större delen med seglande fartyg samt med 3 ångfartyg, som underhållit daglig kommunikation med hufvud - staden under de årstider, då sjöfart kunnat idkas.
Den ökade trafiken har gjort behofvet af en rymligare och beqvämare hamn mera kännbart och de första förberedelserne till vinnande af detta ändamål vidtogos år 1847.
De till staden hörande seglande fartyg utgjorde sistnämnda år ett antal af 22.
Afven har uppmärksamheten blifvit väckt på medel och utvägar att leda Strömsholms kana! till ett nytt utlopp i Mälaren i närheten af Westerås, i hvilket afseende under ifrågavarande period en förberedande undersökning genom bidrag af enskilde blifvit påkostad och verkställd, hvilken bekräftat möjligheten af den nya kanalledningen, som, om den skulle komma i verkställighet, hlefVe af stor vigt för handeln och sjöfartens förkofran i Westerås.
De i denna stad befintlige i förra berättelsen omforinälde bildningsanstalter hafva fortfarit att verka för det nya slägtets uppfostran.
Sjukvården har under den tid, denna berättelse omfattar, besörjts lika som förut af tre Läkare.
Apothekens antal är 2.
Länets lazarett och kurhus är beläget i staden.
Vid denna inrättning, som skötes af Provincial-läkaren, är tillika en Underläkare anställd.
Läns-djurläkaren bor äfven i Westerås.
Någon farsot bar under tiden icke utbrustit, ulan hälsotillståndet i allmänhet varit gynsamt.
Fattigvårdsanstalterna hafva varit desamma, som omnämnas i sista berättelsen.
Kostnaderna dervid hafva årligen ökats, så att de år 1847 uppgingo till det betydliga beloppet af 6,565 R:dr banko.
Polisen besörjes genom Magistratens tillsyn af en särskildt tillförordnad PolisRådman jemte Stadsfiskalen och Vaktbetjeningen.
Större oordningar har denna fåtaliga polis dock lyckats afstyra.
Brandväsendet är i godt skick och står under uppsigt af en särskild Brandchef.
Den frivilliga bergningskorpsen har fortfarit.
Skjutsningsbesvär^ är upplåtet på entreprenad och medförer tor staden ringa kostnad.
Berättelse öfver lVestmanlands län för uren -tSSi—1847 34 Inkomsterne af våg-, bro-, hama- och mätarepenningar eller så kallade donerade medel hafva uppgått till omkring 6,000 R:dr banko årligen, hvaraf stadens embets- och tjenstemän aflönats och de publika byggnaderne underhållits.
Komunalutskvlderne, hvilka efter taxering utgöras af stadens invånare, hafva varit ganska dryga.
De ingå till drätselkammaren, som förvaltar stadens alla medel. 2:o.
Sala stad, hvilken enligt Kongl. Brefvet den 13 Mars 1667 skall uti allt konsidereras som en bergsstad och njuta lika vilkor och förmåner med Fahlu stad, anlades år 1622, efter Ofverstelöjtnanten Häggbladhs i sednare tider verkställde mätning, under 59°, 55', 24", 93"' latitud och 1°, 25', 35", 8'" longitud, i båge vester ifrån Stockholms observatorium på afstånd af 12 mil ifrån Stockholm, 44 från Enköping, 3 g från Westerås och 5f från Hedemora, och är indelad i 160 gårdstomter, hvardera om 41- kappland areal i qvadratform, med 45 alnars sträckning å hvarje sida samt vidare fördelad i tjugu rotar och fyra qvarter, nämligen Östra, Södra Vestra och Norra.
Konung Gustaf II Adolf utfärdade för staden den 15 April 1624 privilegier, genom hvilka, äfvensom genom sedermera tillkomne nådiga donationer, staden till everldelig egendom skänktes Brådstad, Ekeby och Wårby hemman, samt Söderkifsta och Norrby byar med torpet Svepnäs, under föreskrift, att denna sålunda blifne stadsjord icke finge abalieneras från gårdstomterne i sjelfva staden, och med åliggande att för Sala silfververks drift städse hålla folk och hästar och annat, som dervid erfordras.
Stadgandet, att den staden donerade jorden icke lar skiljas från tomterne i staden, eluderas fortfarande förmedelst tomternes och derå uppförde äbyggnadernes förpantande vanligen på 50 år, hvarmed dock icke följer juridisk säkerhet för besittningen.
Detta förorsakar att några reela byggnadsföretag ej kunna utföras och hindrar således ståndspersoners inflyttande, men lemnar i stället tillfälle för inhyrandet af medellöse, som slutligen komma fattigförsörjningen till last.
Isynnerhet är delta förhållande menligt för sådana borgerliga näringar, som kräfva sina idkares hela tid och kapital.
Besagda Kongl. Majit och Kronan tillhörande silfververk öfverläts år 1741 emot tiondedelen af den årliga tillverkningen samt myntarelön och slagskatt på ett perpetuelt arrende åt stadens tomtägande, som derigenom fått benämning af: bergsmän, och äro förpligtade alt, på rätt hergsvis, grufdriften upprätthålla, hvilket för gemensam räkning ombestyres af Grufrätten, som sålunda är den egentliga disponenten.
Hvarje gårdstomt har sin andel i grufvan, som alltså kan anses vara fördelad i 160 lika lotter, hvarå arrenderätten, — onus eller gewinst, allt efter brukningens utslag — ej heller fa från gårdstomterne skiljas.
I anseende tili det ringa utrymmet i de primitiva 160 tomterne blefvo efter den år 1736 staden öfvergångna eldsvåda, dervid den snart sagdt i grund förstördes, till utvidgning uttagne ytterligare fyratio tomtplatser, hvilka fingo namn af nybyggaretomter, men äga icke del i den staden donerade jord eller grufve-arrenderättigheter.
Då vanliga stadsmannanäringar, efter hvad i det ämnet framdeles yttras, här icke tyckas linna trefnad, blifver stadens egentliga näringsfång afkastningen af dess jordbruk, för hvars proveny tabellen redogör.
Silfververkets tillvaro är ingalunda ovigtig.
Den lemnar utkomst för den dervid anställda icke obetydliga personal, och ger lättad afsättning för närgränsande skogsägare.
Visserligen ökar också grufpersonalen i sin mån omsättning af varor i staden, men med de för stadens handlande naturligtvis drygare kostnader i varutransporten och de provisioner, som det oundgängliga anlitandet af komissionärer och magasinering å främmande ort har med sig, kan handelsvinsten, hvilken dessutom delas på allt för många handlande, ej blifva betydlig, synnerligast sorn det hufvudsakligaste födoämnet ”spanmålen” tillhandahålles arhetarne af bergslagets magasin, och hvad derutöfver erfordras vid den månadtligen på viss termin skeende aflöningen fylles af omkringliggande allmoge, som då till torget inför mjöl af alla här i orten brukliga slag.
Den vanliga årliga silfverutdelningen på bergsmanstomterne af åtta blanka riksdaler per tomt, svarar ungefärligen emot beloppet af jorden åliggande prestationer till grufvan.
Understundom inställes väl denna utdelning, men den utgår dock oftast, derigenom jorden i det närmaste kan anses fri från grundskatt.
Tillverkningen af silfver, bly och silfverglitt vid Sala grufva är förut vid artikeln om bergverken uppgifven.
Stadens folkmängd är likaledes i 1: sta §. upptagen.
Stadens bandel är och kan ej vara annat, än ringa, såsom inskränkt till stadens egen, till största delen, fattiga personal och närmast belägna nejder.
Behofvet af de i ett hushåll oundgängliga och dyrbaraste artiklarne sill, strömming och salt, köpes af omkringboende allmoge till det mesta från Westerås och Enköping, hvilka såsom ägande direkta sjökommunikationer med Stockholm, naturligtvis kunna lemna dessa äfvensom alla andra varor för bättre pris.
Fordom magasinerades i Sala betydliga poster spannmål, distinerade till Fahlu län, och gåfvo i åtskilliga riktningar profit, men nyssnämnda läns förökade åkerbruk har omintetgjort detta förhållande och behofven för detsamma fyllas nu mera uteslutande från Upsala akademistat, i Upland befintliga öfverskott samt ifrån Westerås, i hvilken stad betydligaste delen af Dalarnes jern vågföres.
Äfven drefvos i Sala for - 36 dom flera mälterier, som lemnade vacker behållning:, men denna rörelse är nu mera högst inskränkt, sedan i afsättningsorten
Dalarne många dylika blifvit anlagda och den upphörda kommunikationen med denna ort dragit denna näringsgren härifrån.
Varuomsättningen härstädes uppgår i följd häraf endast till 200,000 å 250,000 R:dr banko, hvaraf vinsten ej är betydlig till fördelning emellan 12 öppna handelsbodar.
Idkarne af färgeri- och garfveri-yrkena hafva här skälig utkomst.
Öfriga handlverkerier finna här ingen uppmuntran, fastän ej kan sägas att skicklighet hos deras idkare saknas.
En mindre klädestillverkning har väl här funnits, men nu mera upphört. o En blyhagels- och en bresilje-fabrik finnas.
Aret 1847 tillverkades vid den förra 527 Centner för ett värde af 0,486
R:dr banko och vid den sednare 22,300 <//. i värde för 1,115 R:dr likaledes banko.
Varorna voro af godkänd beskaffenhet.
Attika afverkas väl ännu, men högst obetydligt, så att behofvet deraf måste fyllas från Stockholm.
Enär å stadsjorden, efter hvad tabellen visar, produceras behållna 5,550 tunnor spannmål och 3,000 tunnor potates, samt bergslaget dels genom betydligt statsanslag af spannmål in natura, dels genom inköp af annan räntesäd i det närmaste fyller arbelarnes behof och någon spannmålstrafik för öfrigt här ej existerar, följer häraf att landtmannen härstädes ej finner annan afsättning deraf, än den föga betydliga qvantitet mjöl, som vid de månadlliga så kallade uttagsdagarne afyttras.
Färskt smör, mjölk samt något färsk fisk tillföres staden och finner afsättning, hvarjemte färskt kött nästan städse är att tillgå.
Deraf föryttras i synnerhet höstetiden här icke obetydligt, hvaremellan behofvet anskaffas af åtskilliga så kallade slagtare-qvinnor, som efter tillstånd idka handtverket såsom försörjningsmedel.
Dock bör icke lemnäs oanmärkt, att priset å kött på sednare tiden betydligt stigit.
Tillförseln af ved, kol, bräder, timmer, bark, tjära med mera dylikt, fyller Stadens behof, och ehuru prisen väl i sednare tider något stegrats, kunna de egenteligen ej kallas höga.
Den egenteliga varutillförseln sker vid den i medlet af Februari månad härstädes infallande vintermarknad, hvilken fordom räknades ibland de ^största i riket, och ännu, ehuru minskad, dock är af mycken betydenhet.
Ifrån Ångermanland, Jemtland, Medelpad och Helsingland hitföres dervid betydligt af alla slags finare och gröfre linne-välnader, lin, renshudar och skinn, fogel, smör och renkött samt Norriges sill, äfvensom en myckenhet hästar, hvilket hitlockar köpare från hela länet och ännu aflägsnare orter, synnerligast som här i öfrigt då trafikeras med kläden, 37 galanteri- och kolonial-varor ifrån flere städer, isynnerhet Stockholm, Westgötheväfnader och alla sorter smiden.
Vid medlet af September hålles ock en marknad, men af obetydlighet, egentligast endast afseende kreaturs försäljning.
All stadens inrösningsjord är i god häfd och väl odlad.
Några vidare odlingar återstå ej att åstadkomma, än af de härtill tjenliga lägenheter å skogsmarken, derå delning väl förehafts, men blifvit af Magistraten ogillad.
Efter anförda besvär har Kongl.
Majrts Befallningshafvande, med upphäfvande af Magistratens utslag, återförvisat ärendet till Magistratens vidare behandling.
Angen och hagmarken är uppodlad till foderbärande och åkern begagnas vanligen i hälflen-säde, trädesjorden likväl till en del för klöfverväxt.
Den härvarande Högre
Apologistskola äger ett allmänt godt och välförtjent vitsord under dess nuvarande rektor och 2:ne lärare.
Lärjungarnes årliga antal i denna skola har varit något öfver 40, de fleste ifrån Sala stads- och landsförsamlingar.
42 hafva under dessa år ifrån skolan afgått och en ibland dem aflagt student-examen.
Den i orten inrättade Lankasterskolan fortgår ock i god riktning och är betydligt anlitad.
Lärjungarnes antal utgjorde, höstterminen '1847, 55 gossar och 37 flickor.
Utom stadens Lankasterskola äro, i anseende till den långa och ofta svåra väg, som bergslagets barn hafva att gå, flera mindre Skolor inrättade, hvilka Laukaster-läraren är skyldig att då och då besöka och undersöka huru undervisningen der handhafves.
Tvänne läkare äro här anställde, den ena på stadens och den andra på bergslagets stat.
En barnmorska och en veterinärläkare, bägge med löner, äro ock här stationerade.
Fattigförsörjningen handhafves af Fattigvårds-Direktionen, biträdd af distriktvis utsedda fattigvärdar.
Tillståndet erfares af följande Tablå: / 38 Ar 1844 „ 1845 „ 1846 1847 n Understödstagare.
Omkost- nader.
Summa Banko R:ilr sk. r. Ständige.
Tillfällige.
Summa Personer.
Äldre.
Harn.
Karlar.
Gossar.
Flickor. 4 56 3 16 O 15 96 1,436 39 8 7 68 3 20 K O 18 121 1,849 37 12 73 5 28 9 37 165 2,175 12 6 11 69 4 26 2 29 141 2,013 42 9 Under dessa fyra åren hafva omkostnaderne ökats med circa 50 procent.
Fattige vandrande, med pass försedde, undfå på allmän bekostnad, efter polett, en måltid mat, som betalas med 6 sk. banko för äldre och 4 sk. för barn, hvilket betydligt afhjelpt dessas bettlande i husen.
På sätt bär ofvan är anmärkt, utgöres grundskatten af den staden donerade jord uti prestationer till Silfververkets drift.
Dessa utgå i malmforsling, höleverering för underhållet af vissa arbetshästar vid verken, och i öfrigt ökedagsverken till det antal, som driften kräfver, hvilket sednare onus benämnes:
Sumpkörslor.
Stadens utlagor utgå under titlar:
För skuttet, som betyder rök-afgift, och utgår med 24 sk. på matlaget utan afseende på dess medlemmars flertalighet:
Skättedh, som nu kallas Eds-skåttet, af den anledning, att de skattdragande voro pligtige edeligen fästa rigtigheten af uppgifterne öfver sina tillgångar, och erlägges för värdet af ägande hus och tomter, stads- och graf-jord, handel, handtverk och annan näring, hvartill kommit så kallade kapellans-, organist-, ringare- och bropenningar, hvilka utgå med 12 sk. af hvarje mantalsskrifven person.
Härförutan har staden intrader i arrenden af de staden nådigst donerade Ekeby-, Jakob Matts’- och Stentorps-qvarnar, Kyllinge stamp, de så kallade Nora- och Karbottens-ängar, Sundsbacka fiskeläge samt Stadsträdgården och Stadsträdgårdstäppan.
Vidare räntor af Norrkifsta hemman, gerningsören af sockenhandtverkarne i länets samteliga fögderier, undantagande Kungsöhrs, samt ifrån 3:dje och 4:de fögderierne i Upsala län, stånd- och plats-penningar af de trafikerande vid stadens marknader, hushyra af Grufrätten för nedra våningen i Rådhuset, hvartill kommer diverse smärre vissa och ovissa intrader.
Hvad härutöfver erfordras uttaxeras af en 39 livar skattdragande i förhållande till dess deltagande i dessa bestämda afgifter, hvilka i taxering fått benämning af:
Fyllnadsafgift.
Enligt 32 och 33 §§. i Stadens privilegier skola dertill årligen valde sjuman, fyra af bergs- och köpmän och 3:ne af handtverksklassen, med biträde af en skrifvare, om händer hafva, vårda och distribuera stadens inkomster, ali aflöning utbetala, men öfriga behof allena efter Magistratens anordningar bestrida.
I öfverensstämmelse härmed inrättades år 1825 den så kallade Sjumanskammaren, som handhafver stadens drätselverk.
Några prohibitiva författningar till stadens fördel finnas väl egentligen ej, men på indirekt väg verkar till stadens fördel, att den är befriad från båtsmanshåll och inqvartering samt trafikerande fritagne ifrån salu-accis.
Folkets sedlighet är icke att klandra.
När stölder någon gång begås, ske de vanligast af främmande, sällan af någon till staden eller grufvan hörande person.
Härtill torde orsaken förnämligast böra sökas i den vidgade barnaundervisningen och det nit vederbörande berömligen härvid ådagalagt.
Såsom en verkan häraf må äfven med skäl räknas inskränkning af bränvins begagnande hos det yngre slägtet.
En Sparbank finnes härstädes.
Den utgjorde i början en filial-afdelning under den i Westerås varande, men fick år 1831 sina egna reglor och har sedan fortgått med framgång.
Dess ställning var:
Deponenternes Sparbankens Summa behållning. egen fond.
Vid 1844 års slut 19,351 34 4 1,474 14 7 20,826 11 ,, 1845 ,, ,, 19,182 18 — 1,637 1 8 20,819 19 8 ,, 1846 ,, ........ 21,672 30 4 1,772 26 23,445 8 4 och, såsom redan är nämndt, vid 1847 års slut 26,828 4 1,938 26 10 28,766 27 2 Den af öfverflödig nederbörd skadade skörden år 1844, och '1845 års missväxt samt de derefter påföljande 2:ne goda årsgrödor synas hafva haft inflytande på förhållandet med denna sparbank under berörda 4 år.
Den i sista berättelsen omförmälda räntenedsättningsfond, som bildas och bespares vid Sala silfververk, för att göra detsamma oberoende af de nu dertill anslagne kronoräntor, har ifrån 1843, då fonden utgjorde 25,712 R:dr 1 sk. 11 rst.
Banko, ökat sig på följande sätt: 40 1844 till .... 28,326: 23. 8. 1845 till .... 31,537: 10. 1. 1846 till .... 33,722: 27. 1. 1847 till .... 38,281: 4. — 3:o Arboga.
Staden är belägen vid Arboga å, nära 1| mil ofvanför dess utlopp i Mälaren vid Kungsör, samt invid det nedersta fallet i nämnde vattendrag.
Den större delen af staden är byggd på åns norra strand och en mindre del på den södra.
Bäggeostadsdelarne förenas medelst en bro, uppförd af träd på murade stenpelare.
An är segelbar upp till staden, men i följd af tilltagande uppgrundning, hvaröfver länge klagats, kunna fartygen, utom vid ovanligt högt vattenstånd, icke komma högre än till det så kallade Stenlöpet, omkring ^:dels mil öster om staden, der lastbryggor äro anlagde.
Varornas transport dit eller derifrån besörjes antingen landvägen eller med grundgående pråmar.
Vigten af att få detta hinder för segelfartens obehindrade gång afhjelpt, har länge varit insedd, men staden har varit och är fortfarande i saknad af tillgångar till bekostande af vattendragets uppmuddring.
Stadens invånare hafva hittills icke sökt bidrag af allmänna medel för ett sådant företag, men torde snart blifva dertill nödsakade, derest ej denna icke ovigtiga del af inrikes kommunikationen skall räka i fullkomligt förfall; och då åtskilliga andra kommuner för ett lika ändamål blifvit af Statsinakterne hugnade med vida betydligare understöd, än här torde erfordras, lärer Arboga stad äfven äga anledning alt hoppas ett billigt behjertande af ifrågavarande angelägenhet.
Af byggnadssättet hos en del från äldre tider qvarstående hus röjer det sig, att Arboga är en gammal stad, men dessa hus blifva småningom undanträngda af nya, med prydligare utseende och beqvämare inredning.
Utom kyrkorna och rådhuset finnas, oberäknade ett par mindre, gamla stenbyggnader, egentligen icke mer än tre stenhus, af hvilka det ena, tillhörigt handlanden Orström, blifvit i sednare tider uppfört och särdeles utmärker sig för prydligt utseende.
Kyrkorna, så väl stads- som landsförsamlingens, äro ganska vackra och idkeligen försedda med målningar, epithafier och andra prydnader, vittnande om att orten i fordna tider mer än nu varit befolkad af personer ur de högre klasserne.
Rådhuset, som fordom varit en klosterkyrka, är i temligen förfallet skick och tarfvar en kostsam reparation.
Om folkmängden är redan berättadt.
Tillökningeu deraf kan icke anses annorlunda än tillfällig och sålunda icke vittnande om tillväxt i stadens näringsutvägar.
— Flere familjer, som lefva på inskränktare kapitaltillgångar, hafva i förhoppning om en billigare lefnadskostnad, under de sednare åren hitflyttat, särdeles från hufvudstaden.
Denna 41 Denna uträkning torde dock till stor del kunna anses förfelad, emedan tillfället till ordentlig och snabb kommunikation med bufvudstaden medelst ångfartyg tid efter annan uppjagat priserne på lifsförnödenheter nära neg till likhet med hufvudstadens.
Uti ett så litet samhälle, som delta, är det ock naturligt, att ett par familjers inflyttning eller bortflytlning skall pä hyrespriserna utöfva ett märkbart inflytande.
I afseende på sedligheten företer sig ej något sorn skiljer denna ort från andra i detta afseende bättre lottade.
En viss lugn alfvarsamhet synes vara ett ut märkande drag hos ortens allmoge och detta drag återfinnes äfven hos stadens lägre folkklasser.
Brott och fridstörande oordningar begås sällan, och hafva, då de ägt rum, merendels sin rot i fyllerilasten.
Dock kan man icke neka att denna last, här som öfverallt annorstädes, är i aftagande eller åtminstone likasom annan orenlighet, sjunker ner till samhällets botten.
Såsom i detta afseende anmärkningsvärdt kan vitsordas, att förtjenstcn på källare och så kallade bättre näringsställen år ifrån år aftagit, under det ökade ar renden på de egentliga brännvinskrogarne synas vittna om bättre trafik på dessa.
Antalet af källare och näringsställen är 10.
Stadens näringsfång äro fortfarande: handel, handtverkerier, sjöfart, faktorirörelse för bergslagen och jordbruk.
Handelsrörelsen sysselsätter 6 handlande med öppna bodar och omfattar förnämligast spannmål, salt, viktualier, kramvaror och alngods.
De handlandes ställning är i allmänhet berglig, torghandeln under torgdagarne är särdeles liflig och på lifsförnödenheter af alla slag är ingen brist, ehuru, på sätt anmärkt är, priserna derpå de sednare åren stegrats.
Öfver handtverkeriernas förfall klagas, och tvifvelsutan icke utan allt skäl.
Den ovisshet, hvaruti man sväfvade näst före ulgifvandet af de författningar, hvilka närmare bestämma deras förhållanden, verkade menligt på deras drifvande, och följderna af de nya författningarne hafva ännu icke rätt kunnat visa sig.
Emedlertid förmodas i orten, att verkan deraf skall blifva handtverkeriernas allmännare öfvergång till fabriksmässig behandling och en derutaf uppkommande skarpare skillnad emellan den egentliga arbetaren och förläggaren.
Af fabriker finnes ej mer än en lackfabrik med ringa tillverkning.
Sjöfarten idkas hufvudsakligen på Stockholm och bedrifves nästan utslutande af ett här bildadl rederibolag.
Fartygen, hvardera af emellan 30 och 40 lästers drägtighet, äro till antalet 16 om tillhopa 568 svåra läster.
Faktorirörelsen, af ringa omfång, sysselsätter 4 personer.
Berättelse öfver Westmanlands län för åren 1844—1847. 6 •42 Jordbruket utgör i denna stad ett af borgerskapets hufvudsakligaste yrken.
Jorden indelas i afseende på ägande rätten, i egendomsjord, som går i arf och salu, samt sä kallad herräkersjord, som i män af ålder, utdelas på borgerskapet.
Den förstnämnda jorden innehåller 421 tunnland 26 kappland åker, 422 tunnland 26 kappland äng och 113 tunnland bagar, och herråkersjorden är indelad i 84 lotter, hvardera innehållande omkring 2 tunnland åker och 3 tunnland äng.
Af dessa lotter äro 9 anslagne till lön åt stadens Borgmästare och Komministrar, 75 utdelas bland Borgerskapet.
Skogen, af 2,234 tunnlands areal, nu för det mesta afverkad, är indelad på hustomterne.
Jorden odlas med omsorg och lemnar i allmänhet vackra skördar.
Jordmånen utefter
Arboga å-dalen, der stadens mesta jord är belägen, består af mer och mindre kalkbaltig lermylla och torde vara alt hänföra till de mera bördiga i landet
De på åkerjorden odlade sädesslagen äro förnämligast råg, dernäst hvete och föga korn.
Ilandelsväxter odlas icke.
Brukningssättet är det i vårt, land vanligaste eller hvartannat år säde och träde.
Allmänna onera:
Staden bör, enligt sista regleringen, hålla 3| båtsmän, för hvilka vakansafgift utgår med 136 R:dr 25 sk. banko.