Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
MHngenstades finnes icke mer an ett rmn for helu familjen, pH andra stallen, i detta afseende battre lottade, saknas god vilja eller forstand om isoleringens nytta.
En skoterska, fSir sin tjanstestallning endast beroende af landstinget och lakaren, har storre auktoritet och kan inom epidemisjukvlirden liittare gora sig itlydd, Bn den af enskildes godtycke beroende skoterskan.
Liikaren, som ytterst bZir ansvaret fiir patientens vdrd, lnilste knnna lita pB aft den af honom a n ~ a n d a skoterskan icke blott noggrannt utfor bans fiireskrifter, utan af ren uppfattar sitt koll pi % ett dlvarligt och vardigt satt samt vet att iakttaga en gram- laga fortegenhet.
SB lange skoterskan vistas inom det af sjnk- dom angripna hemmet, b6r hon darfor vara e d a s t ocl~ allencrst sjukvkrderskn, framfor d l t respektern dea sjukes oclc dennes owgifnings religiiisa iifuertygelse, afhllla sig ifrtin och afboja allt skvaller och onodigt prat och aldrig glomma att det hor till hennes k d l s dyraste plikter att lugna och lisa den sjuke samt, sb mycket som
pB heme knn ankomma, sprida omkring sig en kansla.
af frid och ro.
Att sjukskoterakeinstitutionen p&amp; senaste tid blifvit s % popular som skett och framfor allt att den vunnit sympati och understod af landets liikare berSor till icke ringa grad diirpl, att den i likhet roed hela het nuticla mera vetenslrapliga sjukv&amp;rdsv ' 6sendet stgllt sig 11 % rent nlansklig och sainhallelig gruncl.
B. Beriittelse f r h Fredrikn-I3remer-Forb~i11dets distriktfiirening fiir halso- och sjulrviird i h '.
distrilct af N. la11 on1 dess verksa.n~bet under &amp; r 189 ...
1: o. a) Antal ledamoter i distriktforeninge.
b), Styrelseleda~notems namn och furtktioner, med upp- gift p i den styrelselednmots namn och d r e s s, som har att uppeh %lla forbindelsen mecl Fredrika-IBremer- Forbundet.
c) krsafgifter; kassa,ns sttlllning.
2: o. For halso- och sjukvirden vidtagns gtgiirder.
a) Distriktskoterskans unclerstodjande.
Redogorelse for hennes vorksainhet.
V8rdade sjnka: i ccknta infektionssjulcdomar; i kroniska d: o.
(tuberlzelsjnkc1orn); i a d r a sjnlrdomar.
Skoterskens afloningsform&amp;ner; semester.
b) Sjukns afsldjande frBn frislra; mtrymda bostiider.
c) Desinfelction anordnad efter smittosa~nma sjukdomar; desinf ek tion af lagenhet som bebotts af lungsiktig.
3: o. Andra med halso- och sjukv8rden i sa~nmanhsng st %ende ~rendeu, som af foreningen behandlnts, men soin icke iiro under o£v: mst8ende ruhriker hiinforliga.
for sjukskoterskan S.
N. i 11 '.
provinsiallakare (extra Dat~un ' or forst besoket, D e n v k r d a d e s Namn.
Si nkdom.
Johan P e r s o n Anders Hailsson Clara Hemberg Arbetare 35 Fadern 1 6 Handlande I.
Alby Gnesta LArhensbrott 8, i.
Difteri
t i l l dagbok - - - ?ro \ ril~siaIlakare) distrikt 6fver virdade sjuke Br lS9S.
Den behandlande Ilikaxens namn.
summa .el- dygn 10s den sjuke.
summa besok 10s den sjuke.
Af for- eningen rned- del ad t under- stoa.
?rov.-1: n G.
Borg Lasarettsh Alm D: r 0.
Lindholm M&amp;I olj de till sjukhuset.
Desinfektion af bostczden * I4.
VAr nyaste kvinliga filosofie doktor.
.Under fernton l h g a i r har vHrt land haft enclast en kvinlig filosofie doktor att skryta med, och det Tore inte underligt, om den vemodiga tanken slagit rot hos litet hvar, att Ellen Pries skulle bli den sista i sitt slag, liksom hon varit den forsta.
De sista mhaderna ha emellertid Bstadkomruit mycket for att godtgora ett och ett h d f t decenniums gackade forvantningar, i det vi f l t t icke blott en he1 ny doktor att ghdja oss A t utan iifren loftesrikt material till flere frrcmtida dylika i form af hela och halfvlt licentiater.
Don historiska kontinuiteten synes sdlunda rara betryggad fijr en tid bortlt, under det A andra sidau konkurrensen ligger i linda och en kvinlig individ, som erofrzlt den akademiska lagern, Bnnu icke kan undga att bli en celebritet och fore~niil for sina medm5inniskors in- tresserade nyfikenhet.
Det hiirliga ogonblick, dB man infor allt folket far mottaga de synliga och jordiska tecknen pti att man hefiitter doktoral lar- dom, plikgar, som livar och en vet, foreggs af en publik tortyr, hvilken benamnes disputation och bestsPtr diiri, att man soker freda en bok, soin man sjiilf har skrifvit, mot det blander, som riktas mot denna af tre eller flere personer, hvilka i illrillig afsikt stude- rat densamma och med berddt mod tyde allt till det viirstu.
Det hade komrnit till rtk kiinnedom, attl Astrid Clere, filosofie licentiat af Stockholms lanclskap, den 27 sistlidne maj klockan 10 f. m. Bmnade utsiitta sig for en dylik exekution, och respondentens per- son tpcktes oss A t den i och for sig ganska alldagliga a h e n gifva ett intresse och en betgdelse, som krifde v8r niirvaro.
Vi infunno oss alltsL p l den angifna tiden i lirosalen n: o IS B Upysala lcongl.
universitet, med Btskillig spanning men fiiga oro motseende hvad som komma skulle.
Eftersom vi a n l h d e i s&amp;rdeles god tidy hade vi till en borjan ingenting annat att gora an inkttaga auditoriet, som till ovanligt stor del utgjordes af darner, och med bemlig blygsel iifrer en till studentexamen medford och under lifvets senare skiften aldrig af- hjalpt okunnighet i naturvetenskaperna bliiddra i ett universitets- vaktmastaren aflockadt exemplar af det vetenskapliga arbete, som skulle utgora amne for de foljande tirnmarn~s betraktelser.
Om vi saga, att afhandlingens titel var ~ S t u d i e r ofver ndgra svenska vaxters groningstid och forst&amp;rkningsstadium~ samt ntt den vas 98 sidos
' stdrk och forsedd med 31 illustratiol~oi., t o d e vi ha uppllgtt griiu- sen for de omdomen, son1 af en lekman daroln kunna fBllas.
Vi lrande oss emellertid, p % grond af det vi visste om forfattaren, of: vertygade att den representerade ett s81: del.e~ fijrtjiinstfullt och ve- tenskapligt grnndligt arbete, hvilken ofvertygelse disputationen be- kriiftade.
Nar den lngstadgado lzvsrten var till iinda, intriidde den unga respondenten, steg lugnt och beslutsamt upp i den hoga katedel-11, gjorde en lindrig bngning fiir tre blonds, frackkladdrt herrar, sorn sutto p i frhnsta banken och sBgo ut som opponenter, saint borjade med viil behgrskad.
stBmmc?, korrigera de i. afhandlingen befintliga tryckfelen.
Vam sig nu katedern lsli-idde respondellten eller respon: denten Isntedern, saliert iir att de tillsam~llans bildade.
en siirdeles nnsldende helhet, och det behagligs intrycket stegrades ytterligare, d % lnnu lyssnade till hennes rediga och vardigt framforda bemotande nf de invgndningar, som rilrtades mot alhnndlingen sBvii1 af de ordi- narie oppouenterna som af en extra opponerande professor.
De traditionella cerewonierna,.
dii de respektive opponenterna resa sig upp och lyclconska forfattaren i slnB vackra kompliinenterande tal och forfattaren B sin sida Bger att uttrycka sin fortjusning ofver ' den angeniimn lmitik, som komrnit h m s arbcte till del, genomgiugos af alla parter pL ett rnycket tillfredsstiillande sstt.
Icke ens tredje opponenten, till hvilkens uppgift det hcr att framstalla anmafknin- gar nf ovederliigglig beskaffenhet, lyckades rubba respondentens jiimvikt eller berofva h e m e dot godn lynne, hvari de gliidjande omstandigheterna forsatt heme.
Tisdagen den 31 maj forsiggick promotionen, vid hvilken vi icke hade tillftille att vara narvarande och frBn hvilken vi sdedes icke k u m a meddela n.B.gra ditaljer i forsta hand.
Det has emeller- tid behittnts OSS, att v i r doktor tog sig bra ut i lagerkransen, hvilket mdste forefalla ganska snmtirkningsvardt for hvar och en, som sldidat en massa doktorer vanstallda af denna med vAra dagars miinniskotyper myclcet illa harmonierande huf vudprydnad.
Dolctor Astrid Cleve har gtskilliga egenskaper, som skulle giira hknne bemgrkt, iifven om vi hade storre tjll.gLng p&amp; lwinliga doktorer.
Den for en iakttagare pi % Iibgt hiill troligen mest frap- panta Br hennes stora nugdom.
Att bestiga paraassen vid 23 i r s
Blder ar niimligen alls icke vanligt nu for tiden, dti fordringarna pB grsdualdissertationers vetenskapliga vgrde och omfdng antagit gan- ska dryga proportioner.
I all synnerhet ar det markvardigt i friga om en flicka, alldenstund en dylik icke plagar ha tiUfalle eller h&amp;g att sH helt rikta sin energi pB studierna, som en man kan ha.
Dfen a h a markviirdigast ar det med Astrid Cleve, som utonl det vetenskapliga intresset synes vars utrustad med alla mi; jliga andra intressen och har funnit tid att forsoka sig p t en he1 mnssa andra omr&amp;den an studiernas.
Iuom somliga a£ dessa omrlden %.I- hon val endast amator, men i ett och annat torde hon ha forvlixf- vat masterskap; sarskildt ar detta fallet med vissa grenar af sport, dar hennes uppdrifua skicklighet forviirfvat heme en stor ' itminstone lokal ryktbarhet.
Visserligen hade hon den f o r ~ n h e n att bli stu- dent redan vid 16 &amp; rs Blder efter att ha undervisats hufvudsakligen nf sin mor och undsluppit tidsodande skolglng; men det forutsiitter dock en sallsynt begiifning och en hos studiemanniskor iindl sall- syntare form %ga sf koncentrstion och iindam8lsenlig indelning af arbetet for att under s&amp; mgngsidiga sysselsgttningar och utan 6f- veranstrangning p l den relativt korta tiden af sju Ar hinna till inHlet for den akaderniska banan.
Hur mycket man an gl8der sig Bt Astrid Cleves framgingar, kan man icke undgfi att se dem £ran en litet remodig synyunlrt, om man haft tillfiille att iakttaga heme i hennes egenskap af Iram- rat, Som slda.n komnler hon att saknas, s&amp; liinge det i Uppsala finnes] war nlgra kvinliga studenter ctf den generation, som hon lifvat med sitt hurtiga, ungdomsfriska vasen och i hrars salulif hon spelat en s % inflytelserik roll.
Det iir kanske sakrast att sluta nu, eftersom det borjar ljkna sig till en rninnesrnna i stallet for lyckijnskningsord till en, som stHr i begrepp att trada ut i lifvet och kanske inte ar tacksam for att mota en karakteristik ofver sig sjalf p l trijskeln.
Alltet vilja vi uppskjuta ait ineddela vidare biografiska data och psyko- logiska iakttagelser till ett eventuellt annat tillfiille, d % den nya doktorn har nBtt nagon miirklig punkt psri sin bana och kommit and&amp; narmare det mtl, till hvilket hennes harmoniska utveckling synes tendera, det dik, rniinskligt att tala, intet manskligt mer iir frammande.
E- (f. '
Sill n#stas hustru.
En karlekstragedi i tre akter af Harold Gote.
E n ny tid mater med nyn mBtt och tiderna- tyclras vasla allt snabbare.
Under det man forr ralmade med mknslroBldrar eller lwartsekel, iir nu det flydda Artiondet en aflagsen stAndpunlzt, dB man solrte fram till andra mil, sBg upp tiil andra idealer och fram- for allt hade en helt annan smakriktning.
Under den tid, d&amp; realismen forde spiran inom konst och lit- teratur, rBdde misstro till allt soin rojde en djupare kanslighct i uppfattningen, hvilket ocksB vanligen stiimplades sBsom sjuklig sen- tiuzentalitet.
En bolr sBdan sorn denna skulle d&amp; knappast sett dagen, och om sB slrett, antagligen icke blifvit oanfiiktad af en lrritilr, for hvilken redan titel11 klingat soin en utmaning.
!en ett skonlitterart alster domes ju f r h flere synpnnkter.
Ocll s8dsna erbjuda sig har mBnga: den etiska, den sprBkliga, den dramatiska, den, om man sB fBr saga, intentionella.
Hvad har forf.
menat, hvad har han velnt siiga?
Ty omojligt kan det antagas vara att vilja bringa en frBga uuder debatt, detta egendomliga upp- dng till en tragedi.
' En hogiittad rik arftagare hemfor till sitt land en enropeiskt ryktbar balettdiva af judisk bord, och blott nf faderns maktspr&amp;k - hvilket val har praktiskt vill saga detsamma som att gora honom arflos - hindras han att taga henne till hustra.
En yngre bror foriilskar sig i denno samma %fra och snser, naturligt nog, sin ratt lika god on1 e: j battre an broderns, ty Efra, som nu forst forstbr att det var af en slags sideell * berlkning om hem och ro och)) en liten loarnhand tryckt i sin)), som hon foljde den aldre, besvarnr hnns bojelse.
Konflikten mellan hennes kanslor af olika art, i fr8ga om de begge broderna, mellan karlekskraf och hederslrrtzf, samt upptradandet af fadern, den stolte men ovan- ligt brutale aristokraten, utgijr dranlats handling, hvillcen blott kan losas genonl hjiiltinnans dod.
F6rf: s styrka ligger i st&amp;rnningsskildringai, ty liisaren f i r i sjalfva verket personer och situationer fullt klart for sin upp- fattning och tanker sig ovillkorligen hvad en Sarah Bernhardt, en Eleonora Duse skulle gora af den pinsamt gripande dodsscenen.
Men allt ror sig i den moderna fransyska kannsloanalysens osunda atinosfar, och just det som i forf: s foregaende arbete, ~ L e j o - nets enge)), vaclrte det storsta intresset, dialogen, ar hBr behandlad pB ett ' satt, som gor lasningen ytterligt trottsam.
Man stannar oupp- horligt infor epigram, paradoser och antiteser, hvilka, om de ibland t o djupsinniga och fyndiga, dock icke sB sallan aro platta och oftast sokta.
Att interlolrutorerna, hvilka de an Bro, mera munhug- gas %n saintala, bidrager icke till lraraktarsteckningen, emednn alla tyclras lika fardiga i repliken.
Man kan dock, hur man an utmejs- '
lar sina fraser, st~mdom hugga i sten, och att kastn om skift njngar i sprgket, frHn den hijgsta pstos till en simpel ordlek, iir icke viil funnet.
I fransmiinnens rika och smidige sprdk fiireko~nmer ofta nt- trycket om)) la force des chases)), dot vill siiga det utomstteudes opersonliga, onmtlige iuverkan, soin meter oss i lifvet.
3Iiinsko- riljan skapar miinskoodet, men niir denna omstindighetenlas makt sammnnfor fleres starlra vjljor, dB resa de sig mot hvarandra, dk blifver strid, och hvarje siidan rnedEiir en seger och ett nederlsg.
Hiir iir knnppt frAga om ens en Pyrrhnssegcr, alla dnka under, och diirfor heter det alltsii en kiirlekenv trngedi, ehuru rnihi-inda det, aammalrnodigt kliugande &gt;I bdets offer,, w r i t ~ c e r a esukt.
l) et iir dock en obestridlig talaug i det helu.
1) iirfiir k a s t a ~ icke heller bokeu Bt sidan, iuuan man hnnnit till slntet, sB som skor rned sd mdnga af de hvnrdagsro~mner och novellstlmlingar, hrilkn regelbun- det framtriida under jul- .och v8nuinadernit och rekommenderas s&amp;soma sgnnerligen lampliga, under helgen o eller till sommarlelrtyr.
Harold Gote iir en fiirf., som har m8nga fiirutsattningar men alltfor liten lifserfarenhet och mbhiinda nlltfiir stort sjiilffortroende sisom banbrytare.
Om s i icke rore, sknlle vh littertltur Icnnna hoppes pB helt andra alster af dcluna fiirf: s egendomliga beglfning.
Ty i trots af det omojliga och overkliga i det hela har forf.
dock lyckats att ofver Efra och hennes underbara tjusningaforruBga gjuta ett skiminer af poesi, som gor att man ej gliimmer dcnna gestalt, hvilken blott hor hemma i en diktares fsntasi.
Det lyckans allmanna skeppsbrott, af h ~ i l k e t samtliga dramats personligheter drabbas, ar mlhanda ocksii ett utslag af den poetislriz riittvisans dom.
Det, som icke k (01 lefva, mgste ju do.
Bindande band.
Berattelse af.
Ama T; Va7denberg.
En iilctenskapshistoria - naturligtris.
Llngt bakorn oss ligga J e tider, dB romanen slutade rned briillopet och man kiinde sig beliiten bara?
) Numa ficlr sin Pompilius .. rBindanrie band)) - man skulle Gnskat boken en rner vallGdande titel - skattar iifven den At tidens smak for invecklade iiktenskapskonflikter.
net tir l e r f t - telsen om en otrogen Lkta, man, en begragen hustru, brytning, fiir- latelse och forsoning och en kiirlelr som trots allt binder rued onyp- losliga band intill, ja t. o. m. bortoru diiden.
Inte iir just detta mycket origineut.
Det iir en llistoria lika ofta heriittad soul on1 och om igen upprepad ute i lifvct, men liksom allt soiu iir gripct ur verkligheten verkar den, om icke rned nyhetens, sii med san- ningens makt, Den son1 vantar sig en sensationsberiitteIse eller en iikten- sknpsdram af det vanliga drastiska slaget med skaudnl och pikmtu scener blir emellertid bedragen.
Det iir med lnycken finhet och
takt forf.
behandlat det omthliga amnet, och hon har liimnat mer utrymme Bt sj %lsanalyserna 21n fit handli.ng och dramntiska situa- tioher.
i det stora hela iir forks psykol.ogi fiiljdriktig och sann.
Af hustrun har hon lyckats gora en ganska tilltdande personlighet, en fin, varmt kiinnaude kvinna;, soin satt sitt iiktenskapliga ideal hogt och som ej kan se detta falla sonder ntan att pB samnm gfing sjiilf krossas under spillrorna.
T. o. m. den for ro~nanforfattare vauligo noclfallsBtgiirdon att lBta hjdtinasn l ~ g g a sig, och do, fore- faller ej har sQ banal, motiverad som den iir under beriittelsens g h g och anad redan frAn borjan.
Den iikta mannen iir en tgg for sde 0tiick.a karlnrnae, &amp; lslr-.
viirda yttre egenslraper, liittsinne och kamlctersloshet pB djupet.
I sjalfva verket %r det just Anna Wahlenbergs speci.alitet att skildra vanliga mii.tmiskor; icke storslagna eller miirkviirdiga, knapp ast intressanta och sympatiska personer, men slridana n ~ a n ~noter till dagligdags, Lr god van och.bror nled och sorn det inte slzulle falla en in stt ~ a s s a in i en bok.
Denna in11assnings: konst forstir forf.
sig 118, hon tar manniskorna som de gB och st&amp; presentera dem for liisaren i deras hvnrdagsdriilzt och diiifor verlra de oftast sH lifslef vande och naturtrogna.
Hon lyckas ocksi?
mindre viil med nndantags~n.&amp;uniskorna och originalen.
Hon har forsokt sig pB on s %dan fignr i den lialft afsigkomaa musildiiraren Kurt Tholander, men bBde haas onttalacle kiirlelr till frn Miirta och hans oden for ofrigt liimna oss tiindigen oberorda.
~Bindande band)) Br som ett helt betmktadt ett fint uttk1.1rt och ett viil utfordt nrbete, och betecknar, som hvarje nytt sfidant nf den begMvade forfattarinnan, ett steg fraldit pA den l.itter#riz banan.
Och det &amp; r mer a n som 1mi siigss om alla unga och gamla vandrare, som slagit in pB denna besviirliga vag. '
)) Bergtagens och .Andra ber~ltelser och skisser sf E2in Anzeejz.
Ett notvarp sinBstycken insamlaze frBn tidskrifter och jnl- pnblikationer, diir de flesta af dem, om vi ej misstn,dh ass, \; it?
slzilda til1fii: llen forut fAtt trycksviirtans stiimpel satta pB sig.
Dirind ' n p samling skisser och berattelser af Elin Ameen ' fortjiinar dohk ' biittre Bn de flesta dylika smB tillfiillighetsalster i t t ' bindas.
ihbg till ett helt for att i boliformens mer stabla gestalt forvaias fij&lt; .. -.
eftervarlden.
3.Ied en vaken och forstBende blick ser sig forf.
omkring;.
vi.irlden och fiister med saker hand det iakttttgna pB papperet.
Hon ser tingen och foreteelserna i lifvet i en vemodig, ' mQgot ' d&amp;npczd dager, men Ijuseffekterna taga dock oftast ofverhand ofver sk ' ug-.
gorna och diirfor gora hennes smBstyck6n ett mindre gngslig ' t in- try&amp; iin .hvad som oftast brnkar s a r s fallet n~ed ' ber8tt; els ' e ' frsgme1it. '
af detta slag.
Nhgra af skisserna aro stamningar, gripna i flykten, diiribland bergt tag en^, det stycke efter hrilket sadingen fMt, sitt namn, afvens % ~ L i s e t t e ~ och &gt;Hosts.
I ~ S k v a l l e r ~)) En rabulist., ~Fiidernas missgiirningar)) och andra, sl&amp;r fiirf.
in p&amp; den konkreta berattarformen och afven hari ar hon gemenligen lyckad.
I en och annan af bergttelserna, t-.
ex. ~Kamrerns iiuk: io, gor sig en diskret humor gallande, och de glimtar man s k p t a r af dema sida i forf.
natur Ihter en onska att f i se mer af samma sort.
Att narmare redogora for hvar och en sarskildt af skis- serna, af hvilka det stora flertalet kunna betraktas endast sorn ut- kast eller fragment, vore ett otacksamt v8rf.
T ' i afstB sBledes d5i.r- ifrtin under forutsattningen att forfattarinnam namn skall vara en tillraclrlig rekommendation for att locka liisaren att sjiilf taga del a€ dessa talangfullt skrifna och af en varm kiinsla uppburna smB.
noveller.
B. Religionsundervisning A t v&amp;ra barn af S.
H. Ad1mpal.r.e.
Hor till det slags bocker, sorn af sina vedersakare allt for ofta plaga tigas ihjal, en taktik, sorn halst anvandes mot modiga och anda till naivitet entusiastiska miinni~kor, sldana som forf.
till denna larobok.
Den blir nu ledsamt nog desto lattare att ignorera, sorn forf.
af langtan efter en fnllt)) modern&gt;) kristendomsundervis- ning kastat sig in pti ett experiment som detta utan de erforderliga vare sig teologiska eller pedagogiska kvalifikationerna.
S&amp; har Gamla Testamentet, afven sedt ur synpunkten af den riktning forf.
tillhor, blifvit allt for styfmoderligt behandladt, siirskildt i frtga om profetis- men, hvars egentliga innebord synes vara den moderna bibelkritikens stora upptackt.
I skildringen af Jesu lif dgremot har forf.
mera foljdriktigt genomfort sina egna grundsatser, om ocksh den krono- logiska ordningen eller rattare sagdt oordningen nagon g h g mgste vacka forundran.
Bast lyckadt iir utan tvifrel det i vanliga l&amp;o- bocker allt for knapphandigt gjorda sammandraget af Apostlagar- ningarna.
I skildringen af Pauli lif med dess val valda utdrag ur hans skrifter hojer sig stilen till viirme och poesi.
Aljes ar den i all- menhet tung och abstrakt rned klumpiga ordsammansattningar, s&amp;- d a m sorn ~ a n d e b u n d e n och ~ D andehungranden.
Och hvartill ~ t d a n a massor af bibelcitat utan nagon egentlig historisk inledning, som har forekomma, silrskildt inom Gamla Testamentet, db man daremot forgiifves letar efter en for barn s i llmplig fra~nstiilluing sorn skil- dringen af t. ex. Esaias ' och Jeremias ' personligheter biir kunna blif va?
Forf: s arbete torde dock icke vara bortkastadt, 01.11 det kunde vackn eggande pi % likartade strgfvanden och diirigenom bidraga till fralnkallandet af en ur bide kristlig och vetenskaplig s p p u n k t an- viindbar 1Lobok.
born den tyska litteraturen finnes redan en f8r-
341 triifflig sfidan i gostlins rLeitfaden zum Unterricht im Alten Testa- ment %.
Sakerligen iir dock inom detta amne mera an inom ndgot annat larmens beskaffenhet af oandligt mycket storre vikt iin L. W-nz .. larobokens.
Frhn 1898 Ars riksdag.
P (Ports.)
Det far behandling af det kungl.
fordaget tillsatta s ~ r s k i l d ~ utskottet intager i allmanhet samma stlndpunkt i fragan soin I (.
Maj: t, och det Br ocksb endast i nlgra punkter det uttalar en af- vikande mening.
~ t s k o t t e t tycks hylla grundsatsen: I n nedio cow sistit v i ~ t t i s, och vill hvarken veta af herr Gustafsons i tilr sista are tikel omnamnda motion om lterinfiirande af fullsttindig egeizdoms~ yenzenskap inom aktenskapet eller de af det kungl.
forslaget icke upptagna, af 1884 Brs riksdag uttalade, onskningarna om utstriickning af gift kvinnas f orvaltning sratt.
Endrist i el2 viktigare punkt har utskottet afvikit frAn K. Dfits.
uppfattning, namligen betraffande giild, som hustran, oberoende af mannen, ldragit sig under aktenskapet, i det utskottet icke ansett en sb vidstrackt skuldsiittningsforrnfiga, som enligt det kungl.
for- slaget medgifvits gift kvinna, vara pAkallad af den heme 1874 medgifnn forvaltningsratten, utan har det harvid1a.g funnit riktigt, att borgenarernas ratt oinfattar blott egendorn, hvarofver hustrun r l - der eller under egendomsgemenskapen Iran komma att rkda, men icke de tillglngar hon forst darefter f l r under sin forvaltning.
Utskottet har vidare afstyrkt upphiifvandet af forbud att koga af annans hustru af det skH1, ntt detta forbnd icke kan afse egen- .don, hvarofver hustrun Lger sjdf rddn .. I anledning af herr Per.ssons i Tdlbtirgn motion foreslar ut- .slrottet ett tilliigg till K.
N: ts forslng, att ins7crtin.kninyen of manneas ratt att fiilyoga ofu: ~ l ~ u ~ t r u ~ enskilda zs af holzon~ forualtade fasbighet llzd gtilla flfven uppldtelse af skogsafoerk~zi~~gsr2itt.
Utskottets ofriga Bndringar giilla mindre viktiga detaljer.
LikasQ reservanternas aamarkningar.
Endast en reservant, herr Unger, upptrader mot hela reformen,, d&amp;.
h e s ideal .ar den full- *
stiindiga egendomsgemenskapen inom Sktenskapet.
Af diametralt motsatt s k d reserverar sig herr Eliasson, som finner den foreslagna reformen allt for litet omfattande och alldeles icke uppfyllande de onslmingar, som uttalats af 1884 Brs riksdag, slirslzildt i afseende p i ' hustms riitt att utan aktenskapsforord f &amp; rada Giver sin enskilda egendom.
Vi ofvergil nu till att i stijrsta korthet redogora for diskus- sionen i kamrarna, dar det kungl.
fijrslnget stod friilust pB dag- ordningen den 27 april.