Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet nekar ej att någon besparing skulle winnås ät det Allmänna genom Beredningens indragande; men det Allmänna skulle lika säkert ä andra sidan förlora wida mer, genom Arendcrnes afbrutna gäng eller deras mindre fullständiga behandling.
Stats-Nadets »vigtiga och answariga kall är förknippadt med sä mänga omsorger, cmsattar sa manga grenar, att des Ledamöter »visserligen ej stola sakna föremal för sin werksamhct.
Deras beständiga deltagande i rädslagen, deras pligt att dertill infinna sig när som helst Konungen dem kallar, allt skulle göra för dem omöjligt att utsträcka sin ätgärd ända till den minsta arbctsdetailen af hwartcnda ämne; och dä slutligen härtill kominer, att Allmänna Beredningen är sammansatt af Ledamöter till det möjligen inskränktaste antal, anser Utskottet någon ändring af htvad i des;a delar föreslaget och af Riksens Ständer godkändt är, ej lämpligen kunna »verkställas.
Och skulle Herr Capitaine»» Lilljeström genom Utdrag as Protocollet härom underrättas, »ned hänwisning till innchället af Negerings-Forincns 84 H, i händelse han as cn deruti incdgiswcn rättighet ästundar sig begagna.
Ut 8upru. Hx ^I0t060l1o />.
PHius.
Expeditioner till Motiouairer. 683 Utdrag af Riksens Högloft.
Ständers Constltmions-Utskottö Protokoll den 11 Octo ber 1809.
S. D. Uti Memorial, ingifmet till Constitutious-Utskottet, hade Häradshöfdingen Leyonstolpe föreslagit att, dä Lagstiftningen wore ett bland de swaraste företag och fordrade längre tid till öfwerwägande, det tillägg wid Negerings-Formcns 87 tz kunde äga runi, att wäckta lagfrägor, sedan Lagutskottet sig deröfwcr yttrat, ej matte asgöras ivid samma Riksdag, utan bliswa hwilande till den uäsipäföljande.
Utskottet ansag wisserligcn äswcu stiftningen as Civil- och Criminal-Lag sördra en wig förutgäende beredning af Allmänna Opinionen.
Det torde dock i Utskottets tanka böra antagas four en princip att ej uppskjuta afgöraudet af frågor, samida ej nödwändiga upplysningars inhämtande owilkorligcn fordrar detta uppskof.
Bien dä salunda någon Lagfråga antingen genom sin wigt eller genom saknadt tillfälle till fullständigt utredande medförde betänkligheter wid möjligheten af deh afgörande, fann Utskottet bättre öfwerensstämma med ordningen, att fragan för den Riksdagen afsloges, hwarigenom likwäl ej deh upptagande wid päföljande Riksdag kunde förhindras.
Pä detta sätt skulle alla olägenheter säkrast ashjelpas, ärendet indirccte hwila, till deh det ater wäcktcs, och det äsvftade ändamalet winnås utan »agon förändring i Constitutionens esprit och ordalydelse. 684 Expeditioner till Motionairer.
Ständers Constitntions-Utskotts Protokoll den 11 Oktober 1809.
S. D. Till Constitutions-Utskottet hade vice Häradshöfdingen Herr E. B.von Hoffsten inlemnat ett skriftligt anförande med det förslag till ändring i Negcrings-Fornlens 28 Z, att näst efter orden hittills ägt rum mätte tilläggas följande mening: och ina någon af Konungen i näder beiviljad titel, heder och wärdighet eller någon tonr och befordringsrätt wid dessa förslags upprättande ingalunda afses, utan endast werklig förtjenst och känd skicklighet blifwa grunden för förslaget.
Utskottet trodde, att ett sädant stadgande endast skulle medföra en slags controlc för Embetswcrken, sa mycket mera utan allt ändamål, som uteslutandet frän förslaget, hwarwid alla ansökningarne medfölja, ej lade hinder i wägen för den persons utnämnande, hwilken, ehuru möjligtwis obilligt förbigången, af Konungen ansägcs äga den största rätt till befordran.
I det afseende.
Konungen enligt ifragawarandc
F bör fasta ä de sökandes förtjenst och skicklighet, lage ett säkert corrcctiv pä Embetswerkens missbrukade myndighet.
Man blefwe såmedelst ej säkrare om syslan, blott för det man wore säkrare om att komma pä förslaget dertill, och i öfrigt tillkommc det ensamt Konungen, under htvars omedelbara styrelse wederbörande Embetswerk sta, att efter Stats-Rädets hörande pröfiva laglighetcn af deras ätgärd ivid förslagets upprättande.
Expeditioner till Motionairer. 685 Utdrag af Riksens Högloft.
Ständers Constitntions-Ulfkotts Protokoll den 2 Februarii 1810.
S. D. Till Utskottet hade uti Memorial af den 10 November sistlidet ar Herr CapitaineLieutenanten m. nr.
De la Gardie ingifwit åtskilliga anmärkningar wid Regerings-Formen; och soäl Utskottet, under desi öfwerläggningar, funnit flera bland Lefia förslag ej kunna till Riksens Ständers profning öfwerleninas; alltsä skulle, jemnlikt Herr GreswenS och Capitaine-Lieutenantens, i stöd af Regerings-Formens 84 gjorde anhållan.
Utskottets yttrande häröfwer genom Transsumt af Protoeollcn honom meddelas.
Dx viotoooiio Bilaga till Prot.-utdr. af den 2 Febr. 1810.
Ständers t5onstitittions-Utskotts Protokoll den 30
December 1809 och den 2 Januari! 1810.
Den 30 December 1809. S. D. Företogos till öfwerläggning och pröfning Herr Capitaine-Licutenanten m. m. Grefwe De la Gardics afgifne anmärkningar wid Regcrings-Formen.
Wid 5 Att ett Stats-Näd, sä länge han innehar denna sysla, ej bör kunna nyttjas till någon beskickning eller »agot annat Embete. 686 Expeditioner till Motionairer.
Utskottet erkndrade sig att det, i afseende pä Militaire Ledamöter af Stats-Rädet, hwilka enligt 20 Z Regerings-Formen skola i Högsta Domstolen öfwerwara de mål, som frän Krigs-Domstolarne dragas under Konungens pröfning, redan föreslagit det corrcctif, att Militaira Personer af högre rang ma till en sädan befattning i stället förordnad, hwarigenom således all befarad olägenhet i denna del wore för framtiden afhulpen.
I öfrigt fann Utskottet, att det ef kunde betagas Konungen att i wipa wigtiga förrättningar ti?l Fäderneslandets bästa nyttja Stats-Rädets Ledamöter, endast derigenom icke någon hallt uppkomme i Regerings-Arendernes gäng.
Att Stats-Secreterare böra, sä framt de af sjukdom ej hindras, ovilkorligen sjelfwe förrätta tjenste».
Dä i detta fall ej samma grundsats kunde tillämpas som för Stats-Rädets Ledamöter^ blifivit följd, helst dehe äro flere och Stats-Secketcrarne blott en för hwarje Departement, ansäg
Utskottet det yrkade stadgandet ej böra tillstyrkas.
Utskottet trodde detzutom göra tillfollest att pä en gäng owcrkjamhet förebygges och anstvaret, hwilket äfiven stillhör den vikarierande föredragande, bibehalles.
Päminnelsen tvid 6 ^ lvar redan förut, bland de ivid Negcrings-Formen, före des; antagande, gjorda anmärkningar, bestvarad. Z 7. Att, dä Ordet Commandomäl säwäl i sig sjelft som i den tolkning, paragrafen derä gifiver, är obestänidt, matte harwid tilläggas: "men ej förändringar, ökande eller minskande af Armeen."
Med Commandomäl fann Utskottet ej kunna förstäs annat än hivad i Au tydligen är utsatt.
De ägde ingen gemenskap med grunderna för indelnings - Expeditioner till Molionairer. 687 werket och roteringen, hwarom 80 § särskildt förmäler, och hmilkas förändrande fordrar Konungs och Ständers saininanstäinmande beslut.
Ständcrnes hufmud-controle bestode, enligt Utskottets tanka, deri att Konungen ej äger att disponera större pcnningeslliinnor än deni Ständerne under fastställda titlar anslagit.
Kunde med en salunda bestämd summa Konungen förstärka Landets försmår, borde det Honom ej förmägras; minskades äter försmarsstyrkan, mäste i alla fall för de dertill anslagne medlen rcdomisas. 8 9.
Lika anmärkning som mid 5 8; och skulle det dermid aigisna smar äberopas. 8 10.
Att Beredningen, som, i händelse den bibehälles, bör heta Rikets Allmänna Arenders Beredning, synes onödig, samt att Stats- och Justitim-Rädet mätte sammansläs.
I anseende till den yrkade benämningen, ansäg
Utskottet päminnelsen sä mycket mer sakna all grund, som ordet "Rikets Allmänna Ärenders Beredning" just i 8:n är nyttjadt.
Hwad sjelfma saken angick, kunde Utskottet ej förändra sin öfmertygclse om Beredningens nödmändighet i flera hänsigter.
Utom det att den medförde ett noggrannare utarbetande, ett mera detaileradt utredande af malen, läge deruti äfmen en hufmndsaklig controle pä Collegier och Embetsman, hwilka ofta sjelsme äro ett slags parter och törhända derigenom lätt frestade att afgisma ensidiga betänkandcn.
Beträffande StatsNädets förbindande med Jnstiticr-Rädet till ett gemensamt arbete, sann Utskottet sädant ej förenligt med det antagna Regeringssättet, som fordrade en noggrant afmätt gräns emellan Statens offentligt handlande myndigheter, och i följd deraf äswen Werkställande och Domare-magternas ätskiljande. 688 Expeditioner till Motionairer. Z 21.
Att, dä Lagskipningen bör ivara oberoende af ereeutiva magten, synes Konungens rätt att i Justiticomäl rösta wara twärt emot en allmänt erkänd Constitutionsgrund.
Utskottet knnde ej linderläta att anmärka denna princips stridighet med den som söranlcdt päininnelsen ivid 10 ^:n. Emedlertid förmodade Utskottet, att, dä Konungen mäste öfiverivara malen i Högsta Domstolen, för att kunna beräkna sina röster, och dä deha röster endast aro tivänne, skulle den befarade inflytelsen wiserligen ej bliftva i nägot hänseende skadlig, hivaremot, ester Utskottets mening, beslutet genom Konungens deltagande echöste en högre ivärdighet och mera förtroende hos Allmänheten. Z 25.
Att de dispenser, hwilka Konungen kari äga rätt att gistna, borde ock här införas.
Utskottet ansag ett yrkadt stadgande härom ej wara af constitntionel art, utan hörande till Allmänna Lagen, hwarsöre ock de under innewarande
Riksdag i detta ämne »väckte frägor bliswit remitterade till Lag-Utskottet, som redan deröfwer lärer hafwa yttrat sig.
F 37.
Författare il önskar, att Adelns döttrar finge behälla förut innehafde rättigheter och sörmäncr, hwarjemte han ej ser nägot skäl i uteslutandet af yngre söner, som Constitutious-Utskottet harwid gjort.
Utskottet fann det wara Högloft.
Ridderskapets och Adelns ensak att besluta om döttrarnes inskrifning och pensionerande i Adeliga Jungfrustiftet.
Dä den sednare anmärkningen ej syntes egentligen framställd säsom emot den redan antagna RegeringsFornicn, utan blott säsom emot Utskottets förslag Expeditioner till Motionairer. 689 dertill, kunde Utskottet densamma es till pröfning upptaga, i synnerhet som nägra till ändring ledande skäl icke blifwit anförda. §8 39, 40, 41 och 42.
Frägas, huru Konungens röst L Justitiaunäl beräknas i de fall dessa paragrafer uppgifwa.
Utan att anse denna förfrågan som en anmärkning, wille Utskottet blott upplysa, att dä alla oswannämnde paragrafer tydligen innehålla, det Stats-Rädct uti der uppräknade fall förer Styrelsen med Konungslig magt och myndighet, mäste Stats-Rädet äfwcn rösta i Jnstitiannäl med Konungens rättighet, det will säga att Stats-Rädets collectiva röst, hwilken utrönes medelst votering Ledamöterne emellan, dä gäller för twänne. § 43.
Att i de fall af Konungens fränwaro, som denna 8 omförmäler, bör StatsNädet föra Regeringen enligt 39:de An.
Ett sädant stadgande trodde Utskottet wara sa mycket olämpligare, som Konungen, dä han wistas inom Rikets gränsor, alltid kan bibehälla en oafbruten communication med alla Styrelsens grenar.
Helt annorlunda förhölle det sig, dä Konungen reser utomlands, i hwilken händelse denna communication oftast blefwe omöjlig.
Men om Konungen till exempel dragit i fält för att förswara sin stat, om han under en inrikes resa söker nya medel att bereda dest sällhet, torde han wäl ej derföre böra till en tid skiljas frän Styrelsen, som han genom sitt mod eller sina omsorger gör sig dubbelt wärdig.
Den 2 Januari i 1810. 8 45.
Att orden "eller civilt Embete" mätte ur Z:n utgå. 44 690 Expeditioner till Motionairer.
Denna förändring kunde Utskottet ej tillstyrka.
En Prins, ämnad att en dag bekläda thronell, Lorde, i Utskottets tanka, inhämta kännedomen af det hela, »vänjas tvid den stora omfattande öfwersigten.
Sädant »vunnes säkrare genom allmänna principer och statistiska grunder än genom den mera particuliera dctailen.
Hans tid skulle för mycket upptagas, om han inskränktes till någon »vist del, till någon särskild, ofta med träget arbete förknippad, Civil befattning, htvaremot han genom tillträde till Embetslverken, som ej lärer kunna honom förtvägras, lättare förtvärftvar en nödig kunskap om ärendernes gäng.
Han skulle slutligen törhända raka i eolliston med dem, till htvilkas Regent han är ämnad; och de möjliga obehagligheterne af rättegångar och beslvär emot en Prins af det Konungsliga huset skulle sta ganska illa tillsammans, ej blott med hans närivarande »värdighet, utan ock med hans tillkommande inviolabilitö. 8 53.
Att äfiven ett Urskillnings-Utskvtt »natte tillsättas, eller ock befattningen med remisser at Erpeditions-Utskottet uppdragas.
Dä alla twistigheter om remist lätteligen slitas genom 44 § Riksdags-Ordningen, trodde Utskottet det äsyftade ändamälet »vara tillräckligen »vunnet.
Skulle ett Memorial östverlemnas till det projecterade Urstllllnings-Utskottet, utan att förut läsas i Ståndet, kunde det aldrig ätertagas, ofta remitteras Uvärtemot författarens och Ständets tanka, och flera personer »väcka en och samma sräga.
Skulle det först läsas i Plena, uppkomine andra olägenheter, och framför allt en tidspillandc omgång.
I öfrigt hade, svin Utskottet förmodade, Riksens Ständer redan funnit ett Urskillnings-Utskott mindre uödwändigt, da de ej gjort afseende pa Constitutions-Utskottets hemställan om bchofwct deraf, utan Expeditioner till Motionairer.
691 antagit hmad Riksdags-Ordningen i allmänhet om rcmiher föreskrifivcr. Z 60.
Att Konungen ina lemnäs rättighet att, efter Stats-Rädets samt Banco- och Riksgälds-Fnllmägtiges hörande och tillstyrkan, emellan Riksdagarne höja eller sänka Sjötullen pä alla inkommande waror.
Utskottet ansäg detta yrkande ej som någon anmärkning mid Negerings-Formen, utan kunna som en Bemillningsfräga in Plcnis proponeras.
Dä Utländska Magter kunna genera mar Tull genom höjning eller sänkning, borde, i Utskottets öfwertygelse, en dylik åtgärd ej mara oh sörnckad.
Enär således Z:n innehåller, det Konungen med Riksens
Ständers samtycke äger att förhöja allmänna afgifter, more det Riksens Ständer obctaget att wid hmarje Riksdag bemilja Konungen en sädan utmidgad rättighet intill den nästföljande.
Att Stats-Nädet borde emellan Riksdagarne härutinnan höras, fann Utskottet ösmerensstämma med den föreskrifna sakernas ordning; men trodde ej nägot samräd med Banco- och Riksgälds-Fnllmägtigc behöfmas eller ens Mara lämpligt i ett ärende som rörer Utrikes handelssörhällanden. § 63.
Att orden "eller andra högst migtiga och angelägna ändamäl" mätte ur Z:n alldeles försminna.
Utskottet trodde,Z:ns oförändrade bibehällande nödmändigt.
Termen "till Rikets försmår" uttryckte ej ensam alla de probabla fall, i hmilka det mindre Creditivet oundgängligen mäste lyftas; och att pä det aldra nogaste uppräkna och beskrifma alla deha fall, ansäg Utskottet Mara en klar omöjlighet. 8 73.
Att denna F borde flyttas under och med den 80:de, samt ordningen bestäm - 692 Expeditioner till Motionairer. mas, hwarefter Ständerncs utlåtande till bifall eller afslag bör afgifwas.
Dä 73 och 80 ZZ ef halma något naturligt samband, såsom handlande, den förr: om uha pälagor, hwilka ock inbegripas under bewillningen, den sedilare om Jndclningswerket, fann Utskottet den yrkade flyttningen alldeles otjenlig.
Med orden "i den ordning förut nämndt är" kunde ej förstas annat än alla i de föregående 88 anförda observanda tvid bewillningen, hwadan ock en närmare förklaring deraf ansägs fullkomligen öfwerflödig. 8 95.
Att bland de här nämnde ZZ äfwen 92 8 mätte intagas.
Redan ivid besmarandet af Refpective NiksStändens anmärkningar tvid Riksdags-Ordningen hade Utskottet sökt upplysa, att det i 92 8 omrörde fall af Konungs fortfarande sjuklighet icke more bland de klart bestämda, i hwilka Riksdags-kallelse enligt 95 Z utfärdas.
Ut 8npra.
Lx vrotocollis.
Ständers Conftitutions-Utflotts Protccoll den 15 Februarii 1810.
S. D. Till ConstitutionS-Utfkottet hade Riksdagsmannen frän Carlskoga Härad P. Oxelberg ingifwit ett Memorial, hwaraf han, enligt Hcderwärda Bondc-Ständets ätecknade beslut under den 11 sistlidne Jannarii, wunnit tillåtelse att anmäla de delar, som kunde anses tillhöra Utskottets upptagande.
Expeditioner till Motionairer. 693 Sedan Memorialet, hwilket, emot tydlig föreskrift, befanns, utan allt urskiljande af ämnen, wara in extcnso aflcinnadt, nu blifwit uppläst, och Utskottet fokt utröna, huruwida nägra anförde omständigheter kunde höra till dest befattning, ansäg Utskottet wäl en eller annan punct af Memorialet pä wisst sätt äsvfta förändringar i Constitntionen, men ingen framställd i den lagliga och bestämda form, att Utskottet derom borde i öfwcrläggning inga.
Med mycken anledning förmodade äfwen Utskottet, att om de »verkligt Constitutionella frägorna blifwit i föreskrifwen ordning afsöndrade, hade Utskottet sannolikt ej fatt del af detta Memorial.
Utskottet wille emedlertid, i händelse dest yttrande skulle af författaren framdeles äskas, hafwa till Protocollet förwarat de hufwndsakliga skäl, hwarföre Memorialet ej kunnat till pröfning upptagas.
Först förekommer det uttryck, att dä Konungens Nädiga Proposition tydligen gafBondeStandet hopp att ej allenast fä yrka de frågor, som emot Ilä Z Regerings-Formen och nied densamma gemenskap ägande kunde göras, utan äfwen att wid denna Riksdag fä deni afgjordt, sä följer deraf, att Ständet med Co n st i tu ti o ns-U t sk o t te ts betänkande, som tillstyrker att de borde till nästa Riksdag uppskjutas, ej kan wara tillfrids m. m.
Utskottet skulle härwid erindra författaren, att ett Utskott ej är Riksens Ständer, ej nägon enskild Riksdagsman answarigt för sin öfwcrtygelse, hwarpä dess yttrande grundas; att detta yttrande, om ett Ständ dermed ej är tillfrids, wäl kan af Ständet med äterförwisning ogillas; men att det sä nivcket mindre kan ätalaö, som det ej inuehäller nägon decision, utan alltid lemnar ät Ständet rättigheten att besluta.
Enär säledes ej allenast He - 694 Expeditioner till Motionairer. derwärda Bonde-Standet, innan Oxelbergs Memorial inlemnades, förklarat fragan om privilegierncs jemkning hwilande till nästa Riksdag, utan äfwen samtlige Nespective Riks-Standen bifallit, att de i allmänhet tvid Negerings-Formcn söre desi antagande förekomne anmärkningar ma wid nämnde Riksmöte pröftvas och afgöras, bör ConstitutionsUtfkotlet, sawäl som desi Respectioe Committenter, dermed atnöjas, och lärer wisserligen akta sig för att qwälja Riksens Ständers beslut, en försigtighet, som Memorialets författare ej synes hafwa iakttagit.
Att det ej kan sättas i fräga, det ju nuwarande Ständer äga wid denna Riksdag göra de ändringar i Constitutionen, som kunna finnas nödige, och att uppskof fran den eira Riksdagen till den andra icke har afseende pä andra frågor än dem som wid päföljande Riksdagar kunna wäekas.
Denna mähända alltför obetänkt undsluppna grundsats ansäg Utskottet i allt hänseende Constitutions-stridig.
Att ej sätta i fräga en sadan förment Ständernes magt, är att sätta i fräga Grundlagens beswurna och försäkrade helgd.
Regerings-Formen antogs i allt till efterlefnad den 6 Junii siftlidne är; att i denna del först wid nästa Riksdag wilja börja dermed, utmärker ej nägon synnerlig aktning för den lag, bland hwars stiftare man likwäl sjelf räknar sig.
Kort sagdt.
Ständer hafwa en gang beflutit; och Utskottet kan derföre ej änyo utlåta sig i detta ämne.
Också skulle sakerna i någon nion förlora sin naturliga ordning, om betänkandet, i stället för att föregå ett beslut, efterföljde detsamma.
Desia omständigheter, jemte nägra reflexioner om Nepresentations-rättighetens lämpande efter bewillningsandelarne, wörö, i Utskottets tanka, de Expeditioner till Motionairer. 69N enda, hwilka, ehuru wäckta ester afgörandet och, hwad Representationen beträffar, innefattande ett särskildt redan under östverläggning »varande ämne, kunde anses fordra Utskottets beswaraude.
De öfriga mängfaldiga frägorna om Häll-, Reserve- och Kronosksuts, uiagafinsforor, inqvartcringar, indragningar af pensioner, bcneficicr, tsenster, comedicr och dispositioner as Kronodoinainer, bewillning, taxeringar, Rotering med hwad »nera i Memorialet finnes omrördt, trodde Utskottet sig ej tillständigt att upptaga.
Ilt 8uprn.
Dx vrotooollo.
Utlåtande till Herr Friherre Stael von Hollstein.
Constitutions-Utskottct har icke kunnat gilla de af Friherre Stael von Hollstein, uti Memorial af den 3 sistlidne Marti»', inlemnade förslag till förändring eller förklaring af åtskilliga Grundlagens stadgande»».
I anseende till Usta punctcn sar Utskottet anmärka, att Regerings-Formens bokstasweliga föreskrift innehåller, att Jnstitice-Ombudsmannen wälses af Riksens Ständer igenom Electorer.
Dessa äga således för detta ändamäl all Riksens Ständers rätt och äro wid detta tillfälle i anseende till dem i samma förhållande, svin Riksens Ständer till Nationen.
Ständer kunna således lika litet inga i pröfning af hivad deras lagligen walde Representanter besluta, som Nationen uti undersökning om giltigheten af hwad Riksens Ständer afgsort.
En sadan sakernas gäng, grundad L 696 Expeditioner till Motionairer.
Regerings-Formens bokstasweliga och uttryckeliga föreskrift, är ockla oumgängelig för möjligheten af besluts widtagande och för wisiheten om deras bestånd.
Ständers säkerhet ligger ater uti klokheten af deras wal och uti det Interesse, Eleckorerne böra hafwa att bibehålla deras förtroende.
Någon motion inom Niks-Ständen till undersökning af lagligheten af ett förrättadi wal lärer i kraft af Electorernes erhallna uppdrag icke kunna äga rum.
Hwad den andra punkten uti Herr Friherre Stael oon Hollsteins Memorial angar, att beskaffenheten af hwad som förstas med förolämpande uttryck skulle närmare bestämmas, finner Utskottet denna fordran wara nästan omöjlig att tillfredsställa.
Utom att för detta ändamål skulle blifwa nödigt att författa en särskild Orda-Bok, skulle den ändock alltid blifwa ofullkomlig, da ord och talesätt med tidernas förändrade skick och sedwanor i samma förhållande undergå förändring.
Stats- Vt skottets Betäukarulen.
' 473 den grund, alt Allmänna Brandförsäkrings-Verket är en enskild Inrättning, ansett RiksdagsFullmägtigen Bergs ifrågavarande motion icke kunna komma under Riksens Ständers öfverläggning 5 Sa har Hedervärda Bonde-Ståndet, i anledning af de härvid af årskillige Ståndets Jjedamöter gjorda anmärkningar , ärendet till Stats-Utskottet återremitterat.
Dessa anmärkningar gå hufvudsakligen derpå ut: att, ehuru JBrandförsäkrings-Inrättningen från början blifvit stiftad af enskilde personer , hvilka sammanskjutit Fonden, denna Inrättning likväl nu mera, sedan den fått en så stor utsträckning, bör kunna anses för Allmän, så mycket hellre, som den varit ett föremål för Konungens förordnande, både, i anseende till dess Organisation, Styrelse och Förvaltning, samt alla Rikets Inbyggare äga rätt, att, på de, af Kongl.
Maj:t stadgade vilkor och föreskrifvit sätt, deri deltaga: — att vid sådant förhållande, hvarje försäkringstagares trygghet skall fordra, att Förvaltningen närmare controlleras, och hvilket säkrast kunde ske derigenom , att Inrättningen, såsom National, ställdes under Ri ksens Ständers Fullmägtiges Styrelse och Förvaltning, som derefter kom att undergå granskning af Riksens Ständers tillförordnade Revisorer.
Hvaremot Riksdagsmannen Sandstén yttrat den tanke, att Allmänna Brandförsäkrings-Verket icke kunde anses såsom någon publik Statens Inrättning och i sådan egenskap ställas under dess omedelbara Styrelse och Contioll , enär den från början tillkommit genom privat Stcls-Utskottets Betänkan den'. föranstaltande och det berodde] på hvars och ens fria vilja, att deri deltaga eller icke.
Och då hvar och eri Del-ägare, innan han ingick i Verket, för att, i händelse af Brandskada , åtnjuta den dermed åsyftade ersättning, kände under hvad villkor sådant skedde och under hvad Styrelse Inrättningen var ställd, ansåg Sandsten det vara tvifvelagtigt, om det e»s vore en sådan Delägares, än mindre Riksens Ständers rätt, att föreslå eller stadga någon förändring i förenämnde villkor , med mindre sådant af alla Delägare ölverenskotnmes och af Kongl.
Majtt stadfästades.
Och om något missbruk eller någon oordning af Inrättningens Styrelse föröfvades, fann Sandstén det helt och hållec vara Delägarnes ensak, att genom egna föreskrifter eller Instruktioner söka sådant förekomma, likasom, att vidtaga de anstalter för Revision af Verkets Förvaltning, som de anse nödige till deras rätts bevakande.
Stats-Utskottet, sorn till alla delar instämmer uti detta Riksdagsmannen Sandstens yttrande, får i öfrigt vid haAden gifva, att Stats-Utskottets ifrågavarande Utlåtande redan är bifallet af Högloft.