Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad slutligen rörer Svenska glastillverkningens uppmuntran genom premier för utförsel af glas, lärer Utskottet, utan att behöfva ingå i något allmänt omdöme, om sådane uppmuntringars mer eller mindre lämplighet, samt om, och hvilka industriegrenar dermed böra omfattas, såsom skäl för sitt afstyrkande, af allt afseende I framställningen i denna del, endast böra anmärka inconsequencen deraf, att genom konstlade medel söka befordra exporten af en inhemsk artikel, under det man icke eger tillräckligt deraf för eget behof, och förthy Besv. och Ekon. ZJtsk.
1291 nödgas tillåta dess införande från fremmande ort.
Ständers egen pröfning vördsamt underställdt.
Stockholm den 15 Sept. 1823.
N:o i84- Ankom d. 20 Sept. ig23- Utlåtande, i anledning af erhållen återreremiss af Betänkandet N:o 133, angående yrkad likhet uti rättigheten till nya smidens anläggande, sd i Södra sorn Norra orterne. tander den 22 Juli har, på begäran aE tvänne Ledamötar i Hederv.
BondeStåndet, äfvensom under den i Augusti, från Vällofl. 1292 Besv. och Ekon•
BorgareStändet, i anledning af åtskilliga Ledamöters yrkande, ofvannämnde Betänkande blifvit återrsmitteradt, med anmärkningar derom: att undersökning vöre nödig, huru vida det för bruks* och bergsmanna handteringen nu gällande näringstvång, i längden skulle kunna anses behöfligt: att en rättelse uti 1803 års Smidesförfattning, i så motto vore nyttig, att skilnaden den utsätter imellan nya, på köpetackjern grundade stångjernssmidens anläggande uti Södra och Norra orterne, måtte hädanefter upphäfvas, enär de sednare ingalunda sakna malmer, och de förra på flere ställen ega ymniga skogar: att det öfverklagade stadgandet, om skilnaden i rättigheter desse orter imellan, nu saknar den grund, det egde den tid, som manufacturtillverkningarne hade lönande afsättning, hvilket nu icke är händelsen, af hvilken orsak ock de fleste ämnessmiden blifvit till stångjern förvandlade: att Riksens Ständer, uti underd.
Skrifvelse borde anhålla, alt de coromitterade, som fått sig uppdraget, att förslag till nyttiga ändringar och tilläggningar uti nu gällande Bergsförfattningar afgifva, måtte, med underdånigt Utlåtande i detta ämne inkomma, och att en önskan af Riksens Ständer måtte framföras, att Kongl. Majit äfven hädanefter måtte göra afseende på de orsaker, sorn till särskildte undantag föranleda.
1293 Utskottet har, genom sitt redan aflåtne Betänkande i denna fråga, efter sin åsigt utvecklat, hvad författningarnes ändamål varit, samt anfört, hvad deras närvarande lydelse är, och hufu oförenlig densamma för bifall till den gjorde Motionen befinnesj äfvensom Utskottet upplyst, huru, genom rescript af den 21 Juni 1821, och, efter dä förevaren granskning, Kongl.
Majit ansett tackjernstillgångarne i Riket, och att dessa för närvarande till största delen redan voro disponerade.
Utskottet har ej heller underlåtit tillkännagifva sin förmodan, att, då locala omständigheter påkalla, och sådane anmälas, Kongl. Maj:t äfven hädanefter icke lärer underlåta, att göra afseende på de orsaker, som till särskildta undantag kunna föranleda.
Dä nu detta allt redan innefattas uti det återremitterade Betänkandet, och den frågaas granskning, om lika rättigheter till nya smidesanläggningar, så i de Södra, som i de Norra orterna, ingalunda kan vara undantagen från det allmänna uppdrag, Kongl.
Majit redan gifvit vissa, i Nåder utsedde committerade till Bergsförfattningarnes öfverseende:
Så anser Utskottet således frågan härom, på en en annan väg redan vara satt under pröfning, och någon annan åtgärd ä Riksens Ständers sida ej återstå.
Dock varder detta, jemte tillkännagifvande, att Utskottets I2g4 Besv. och Ekon.
Betänkanden. först afgifne Betänkande blifvit af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln samt Högvördiga Preste-Ståndet bifallet, Riksens Höglofl.
Ständers eget ompröfvande vördsamt un» derställdt.
N:o i85- Antom den 23 Sept. ig23* Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 106, i anledning af föreslagen förändring uti examina för inträde i de civila Ämbets-Verken.
Höglofl, Riddersfeapet och Adeln, saint Högv.
PresteStändet hafva till Utskottets Besv. och Ekon.
1295 förnyade handläggning återlemna! dess förenämnde Betänkande, hvarvid anmärkningar blifvit gjorde hos förstnämnde Riksstånd, af Herr Friherre Ankarsvärd C. H., som yttrat, att då Herr Friherren trodde en önskan nödig, att få häfva de författningar, som nu kunna hindra privata associationer imellan lärde till offentlig undervisning i vetenskaperna, åsyftade Herr Friherren en större fördel än den, som Utskottet velat göra till skäl för Riksens Ständers underdåniga önskan inför Thronen, att nemligen Uppfostringscomitéen matte beredas tillfälle, att till nästa Riksdag uppgöra förslag till civila examina.
Herr Friherrens syftemål hade varit beredandet af en möjlighet, att den massa af vetenskaplig kunskap, som finnes i hufvudstaden, och må hända äfven i andra Rikets Städer än Upsala och Lund, måtte kunna komma landets uppväxande ungdom till godo, på en annan väg än genom tryckpressen.
Herr Friherren hade åsyftat, att öfverflyttandet af förvärfvade kunskaper från den bortgångna generationen uppå den uppväxande, skulle få bli en fri handtering, att den individuella förkofran i vetenskap äfven skulle få bli en loflig inkomstkälla, att den högre vetenskapliga bildningen såmedelst skulle kunna komma att framdeles underhålla sig sjelf, och att i denna del åtminstone de lägre, med tunga arbeten sysselsatta lo 1 kelas - 1296 Besv. och Ekon. C t sk.
Bctclnkanäen. sernas gärder till de bättre lottades njutningar och behof småningom skulle kunna upphöra.
Efter närmare utveckling af denna idés, förklarar Herr Friherren sig af dubbla skäl nödgas ogilla Utskottets förslag, att Riksens Ständer skulle hos Kongl. Maj:t i . underdånighet anhålla, att det project till civila examina, som Uppfostringscomitéen torde erhålla uppdrag att till nästa Riksdag utarbeta, måtte då församlade Ständer communiceras, först: emedan det leder att göra en comitée till ett permanent ämbetsverk; för det andra, emedan det syntes Herr Friherren obehörigt, att Ständerne vid frågan, om ett project till civila examina skulle för sjelfva detailerna vill ja påtruga Kongl. Maj:t sina råd och upplysningar, eller lägga hinder i vägen för Kongl. Majrt, att tidigare, än efter 5 års förlopp verkställa en åtgärd, på hvars behof Ständerne i underdånighet fästat Kongl. Maj:ts uppmärksamhet; Hos Högv.
PresteStåndet, af Herr Professoren Doctor Lundblad, som jemnväl afstyrker ofvannämnde af Utskottet föreslagne underd.
Skrifvelse, heldst Herr Professoren anser det högst problematiskt, huru vida Kongl. Uppfostringscomitéen skulle finnas hugad, att uppgifva förslag, hvilket sannolikt, såsom många andra, skulle förfalla, sedan mycket deröfver till föga båtnad blifvit ordadt och skrifvet; hvarförutan Herr Professoren, i anledning af Ut - Best). och Ekon.
Betti nkantlen. 129? skottets tillstyrkande, det
Nådiga föreskrifter må gifvas vederbörande akademiska lärare, att föreläsa öfver, och vid examina förhöra uti Grundlagen, erindiar, att denna åtgärd är så mycket mer öfverflödig, som samma lärare, så vidt deras åt andra ej mindre vigtiga undervisningsämnen egnada tid det rnedgaf, lika litet hädanefter soot hittills lära underlåta, 8», äfven opåminte, fullgöra ifrågavarande skyldighet} hvadan Herr Professoren i allo afstyrker den projeeterade underd.
Skrifvelse!!, såsom den der å ena sidan, onödigtvis sktflle besvära Majestätet, och å den andra, innebära en indirekt och oförtjent anklagelse emot Lärare, hvilka icke bevisligen åsidosatt några dem verkeligen åliggande skyldigheter; uti hvilket yttrande Herr Biskop Ahnqvist samt Doctorerne Stenhammar och Thyselius, jemte större delen af det Högv.
PresleStåndet instämt: Herr Professoren Doctor Forssell har jemväl afstyrkt den underdåniga SkrifvelseD, äfvensom förslaget, rörande föreläsningar och förhör öfver Rikets Grundlagar, hvilka Herr
Doctorn ansett vara i sig sjelfva nog tydliga, och att deras explication för ungdomen vid Rikets läroverk således vore både öfverflödig och i sina följder möjligen blott skulle leda till advocatur Och har Herr Biskopen Doctor Faxe fö rkla Bihang till RiksSt.
Fröt. 1823, fade Sami.
N;r 82 j2pÖ Ren), och Ekon.
Betänkande)). rat sig så mycket heldre instämma uti Herr Professoren Lundblads tanka, som, utom hvad emot Utskottets förslag redan anfördt blifvit.
Ständers hörande öfver ett exarnensförslag, förekom Herr Biskopen nog besynnerligt, enär Herr Biskopen trodde, att Rikets Höglofl.
Ständer icke sysselsätta sig med reglementariska författningar, och förmodade, att en underdånig begäran derom icke lärer vinna Nådigt bifall.
Utskottet, som haft att sig utlåta öfver frågan, om de civila examina skola vid Akademien upphöra, och i stället endast anställas af Ämbetsverken, förstärkte med hvarjehanda andra examinatorer, har utförligt uppgifvit sina afstyrkande skäl.
Om än det således icke beredt den af förändringen förmodade högre fördel, Friherre Ankarsvärd åsyftat, har det dock icke gjort sig skyldig till förebråelsen, att å Friherrens förslag, så vidt detsamma var genom uttrycket ådagalagdt, icke hafva fästat tillbörligt afseende.
Den, så att säga, näringsfriheten att undervisa Friherren förordat, är icke med något tvång belaggd.
Mot föreningen af flere eller färre till föreläsningars meddelande, äro, Utskottet vetterligen, icke några hinder stälde, och torde sistnämnde endast kunna framkallas af ämnet och sättet.
En frihet, som åtnjuies, behöfver således icke sökas.
Beni, och Ehoit.
1299 Utom de manga af staten bekostade, eller genom- enskiide donationer tillkomne hildningstillfällen, hufvudstaden eger, hafva äfven -tillfäiiige sådane i hvarjehanda • ämnen uppstått.
Emedan våra Universitet fortgått med tidens odling, hafva ds af desse hvatken befarat intrång eller behöft väckelse.
Staten blandar sig icke in i den enskilda undervisningen.
Den öppnar Universitetet för den, som icke begagnat dess lägre läroverk, och gifver också honom inträde i sina ämbetsverk, då han bestått profvet.
Att föreskrifva dessa, och att förlägga dem dit, der de med största fördel kunna förrättas, är statens ovillkorliga rättighet.
Huru vida ändamålet nu vinnes, och hvilka förändringar i formen tiden fean fordra, skall utvisas af det förslag, Utskottet velat åt Kongl.
Uppfostringscomitéens utarbetnin g ofverl emna, och af vederbörandes deröfver meddelande Utlåtande.
Då Friherre Ankarsvärd, äfven sorn någre varde Ledamöter af Högv.
PresteStåndét ansett olämpligt, att Utskottet föreslagit detta så förberedda måls öfverlemnande till blifvande Ständers pröfning, får Utskottet fästa uppmärksamheten derå, att det icke bestämdt begärt, men förmodat, att' Kongl, Majit torde behaga tillåta Ständernes hörande i detta ämne af allmänt interesse.
Så besynnerligt som en värd
Leda - jgoo Besv. och Ekon.
Betankandcn, mot al PrestStåndet ansett 'denna un flerd, hemställan, kan Utskottet icke finna den.
Förändringen af ämbetsverken är nu andra Riksdagen ett ämne för Rikets Ständers särskildta Utskott, och enär Kongl. Maj:t aktat nödigt, att öfver denna af Comitéen lango ventilerade fråga, inhemta Rikets Ständers Utlåtande, var den tanka icke ur vägen, men framställer sig sjelf, att ett förslag om villkoren för inträde i ämbetsverken, heldst då det skulle besvara frågan om olika examina för dem särskildt, eller en och samma för dem alla, kunde, om icke begäras, dock väntas lemnadt till Ständernas pröfning.
Likväl, eme*dan sdetta ämne är af administrativ art, och Kongl.
Maj:t säkrast finner, om efter dess beredning, allmänna omdömet behÖfver utrönas, föranlades Utskottet af uppmärksamhet på da gjorde anmärkningarne, att tillstyrka, det meningen om Rikets Ständers börande må ur dea föreslagne underd.
Skrifvelsen utelemnas.
Men så väl att denna Skrifvelse afgår, som att ärendet, på af Utskottet föreslagne sätt i öfrigt behandlas, fortfar Utskottet, att anse af behofvet påkalladt, och för ändamålet tjenligt.
Det förra Betänkandet, och hvad Utskottet vid återremissen af dess Utlåtande N:o 100, rörande Schalordningen, nyligen om Uppfostringscomitéen yttrat, beropas således härmed.
Besv, och Ekon. ZJtsk.
Betinkandcn.
1301 Någre värde Ledamöter af Hö g v. PrssteStåndet hafva väl påstått, att något de akademiska Lärarnas åläggande, att öfver Grundlagen föreläsa och examinera, vore öfverflödigt eller rent af onyttigt; men då ic. ke kunnat motsägas, att hvarken Kongl.
Kungörelsen af den 9 October 1812 eller någon annan allmän Författning sådant anbefallt, och hvad således åtgjordt blifvit berott af enskild omtanka, sorn kan ute, blifva, samt det är af oundgänglig nödvändighet, att den blifvande ämbetsmannen - en constitutionell stat känner Grundlagarnel kan Utskottet så mycket mindre frånträda, sitt i denna del gifna tillstyrkande, som det anser inskränkta tillfällen, att med Grundlagarne göra bekantskap, äfvensom farhågorne för advocatur af deras allmännare förklaring vara lika obehöriga.
I allmänhet uppstår missbruket af Lagarne, der de undanhållas, eller af få kännas.
Hvar heldst de åter innebo i folkets kunskap och känsla, verka de sjelfva till sitt bestånd och sin efterlefnad.
Slutligen får Utskottet tillkännagifva, att dess först afgifne Betänkande blifvit af Vällofl.
Dock varder detta allt till Rikets Höglofl.
Ständers egen pröfning Vördsamt öfverlemnadt.
Stockholm den 15 Sept. 1823. -3s»~oaxxso© exxw o— 1502 Bes v och Ekon.
Utsh. Betänkauden, N.o 186, Ankom den 25 Sept, 1823.
Utlåtande, i anledning af uppgifvet förslag till förändrade grunder för ett nyth beskattning! system, II öglofl.
Ridderskapet och Adeln, har till Utskottets handläggning öfverlemna! ett Memorial i detta ämne af Friherre Wrangel, ■Henning, som deruti yttrar; ”Om de skatu dragande inom ett samhälle egde våra förstfödda föräldrars redlighet, skulle inga svårigheter möta folkets beskattningar, emedan hvar och en då skulle utan svek, uppgifva allt hvad han egde.
I sådant fall gå.fves visserligen ingen betjvämligare och bättre hesfeattningsmethod, än den efter behållen inkomst; men der egennytta, högmod, girighet och afund oupphörligt söka medel, att lagarne till trots, göra sina anspråk gällande, der duger ej att påräkna' förtroendet såsom grund för statsinkomster, der blifver det snarare nödvändigt att taga till beskattnir.gsgrund den synliga förmögenheten, hvilken Regeringen i allt fall borda känna, emedan den vid så manga tillfällen (t. ex. då man mot inteckning vill belåna sin förmögenhet, o, s. v.) borne tjena till Best), och Ekon.
Btstankanäen.
1305 basis.
Sedan staten genom sin industria hunnit till dan grad af välmåga, att blott den indirecta skatten, såsom tullafgift, accis och charta sigilla ta, med ett ord, consnmtionsafgiften betäcker hela statsbidraget, behöfde landets bördor ej mera beräknas efter, den synliga förmögenheten.
En nation, sorn upphunnit denna höjd af välstånd, den högsta, som för inenniskoförmågan är möjlig, skulle med allt skäl kunna skatta sig lycklig.” Herr Friherren förklarar derefter, att egentliga föremålet för dass anförande vore, att gifva en ledning för den directa beskattningsgrunden i fråga om hvad sorn bör beskattas, och hvilka åtgärder, som böra vidtagas, för att i sådant afseende åstadkomma en rättvis jemnkning imellan ting af olika natur, medelst en säker måttstock för deras bedömande.
Vid värdering af förmögenhet anser Herr
Friherren de minst föränderligs ting böra väljas såsom grund derföre, t. ex, hos köpmannen, skeppens lästetal, magazinsbyggnader, m. m; hos fa~ bricanten: dess machinerier, dess nödiga byggnader, m. m.; hös borgaren, dess boningshus etc.; hos capitalisten, dess capitalfordringar enligt reverser, som endast borde anses lagligt gällande, då de äro Iagfarne; hos jordbrukaren, jorden och de dertill hörande herrligheter, enligt viss princip förvandlade till uppskattade tunneland jord, till vinnande af enhet i systemet.
1504 ^esv. och Ekon.
Friherren uppställer derefter vissa allmänna principer, till ledning för det hela, och hvilka här nedanföre finnas hufvudsakligen upptagne, § 1.
Den måttstock, eller värdemätare, hvilken genom sin egenskap, att så litet som möjligt vara underkastad förändringar, och hvilken med mesta fördel kunde öfver hela Riket begagnas som beskaltningsenhet voret ett lod lölödigt silfver. § 6.
Till besående af ett geometriskt tunnland fordras f- tunna råg, en tunna korn, eller r-J tunna hafra.
Denna beräkning kan blifva en hjelp vid bedömandet a£ ouppmätt åkerjord. § 3- Hvart och ett af de i föregående § nämnde sädesmått anses i värde lika meå 4 lod silfver. § 4.
Man kunde visserligen beskatta äng och bete efter tunnan born, men det synes na - Besv. och Ekon.
Utsk, Betänkanden, 1305 tnrligare, att sådant sker i smör.
Enhet vinnes tillräckligen, då lod silfver utgör den egentliga måttstocken. § 5.
Graderingen, som här tages tiiigrund, och hvarefter arrendet blifver bestämdt, förutsätter att lägenheten är belägen sex dagsresor eller derutöfver från afsättningsorten, då hvarje dagsresa till bestämd or t anses innell ålla tvänne mils längd, denna ort må vara i stad, bruk, hamn eller andra ställen.
För hvarje dagsresa en egendom är närmare belägen, än att sex dagar fordras till resan för att försälja varan, bör hela egendomens sammanslagne värde höjas för hvar dagsresa med t. ex. del.
Vid betragtande af jordens egenskaper hör jordens beskaffenhet tagas till grund utan modiflcation. 1:0
När dess läge är flackt, utan synnerlig sluttning åt någon af väderstrecken, mer än som till vattnets afledning fordras. 2:o Då jordens läge, utan att denna är af vattenflod besvärad, ej befinnes allt för mycket upphöjdt öfver hafvets yta. 3:0
Vid följande förändringar bör, för hvarje jordsorts gradering och specificering del af dess godhet minskas särskildt för hvarje händelse, nemligen för hvarje tum, mindra än 10 tum till alfven (t. ex. 9 tum igo6 Besv. och Rhon.
Betänkanden, och så vidare 10 graders jord blifva 9 T0J grad.) 4:0
Läge fran Solen i Norr och Ostar. 5:0
Då alfven är lös. 6:0
Höjden öfver hafvet, hvarvid bästa proportionen anses vinnas, när inom den kända latituden sökes höjden, sorn är nödig för att behålla den eviga snöväggen, hvilken fördelas i så mångå grader, som man känner förändringar i växtriket; och bör för hvarje grad i latitud utöfver Falsterbo, som är sydligaste delen af Sverige, hela egendomens värde minskas med del. § 6, Som jordens beskattning kommer att blifva så billigt upptagen som möjligt, torde man icke göra afseende på jordbrukarens behof af bränsle, sädens förmälning m. m, § 7- Under namn af herrlighet inbegripas vattenqvarnar och sågar, skog, bränntorfsmossar, tång-, ler-, sand- och märgeltägter, samt erkända fiskrika vattendrag.
Andra befintliga förmåner öfverflyttas från jordbrukarens verkningskrets till industriens, och böra beskattas efter de grunder, som i sådant afseeude uppgöras. fiesv. och Ekon■ Utsk.
Betänkanden. §. 8.
Det arrende, sorn för uppskattadt tunneland kan erläggas, anses vara 4 procent af capitalvärdet, och kan vid inteckningar tjena till säker grund. § 9-
I händelse af ovanlig onerering genom rustning, ni. m., bör ändock den i orten allmänt kända omkostnaden dragas ifrån arrendebeloppet, då resten utgör det verkliga arrende, som kan erläggas, § to.
Det skygd, som berg och skogar låna åkerbrukaren mot skadliga vindar, bör beräknas, äfvensom den skada moråsen och va ttendragsfr ostnästen kunna åstadkomma.
Uti n, 12, 15 och 14 §§ afhandlas jordens gradering, indeldt i 3 hufvudclassiJhcationer: mylla, lera eller kornjord, samt sand- eller lättjord, utgörande 10 olika sorter grader. § 15.
Aker]orden, som bör kunna lemna 10 tunnor korn, gifver i arrende 2 tunnor korn, dä resten fullkomligen bestrider utgifterne I3°8 Ben). och Ekop. Utsh.
Bettin}anden. till utsäde, kronan, löner för arbets- och och tjänstefolk, underhåll af byggnader, hvarefter arrendatorn ändock kan påräkna ett öfverskott, till belöning för sin utöda, § 16.
Ängens produetionskraft per uppskattadt tunnland, anses gifva 4 ^ass hö- å 40 Lispund per lassj ett tunnland uppskattad äng afdrages för hvarje tredje tunnland uppskattad åker till underhåll af folk och creatur, som fordras till åkerbrukets drifvande m. m., och sedan förenämnde afdrag skett, erlägges i arrende för hvarje tunnland äng 10 Skålpund smör, då med till-- hjelp af halmen 4 får vinterfödas. § i?»
Bete i beteshage, utmark eller skog, anses på ett uppskattadt tunnland kunna sommarföda ko, eller 2-§ får, och erlägga i arrende för hvarje sådant tunneland 5 Skålpund smör. § 18.
Qvarnarnes förvandling till uppskattadt tunnland sker på det sätt, att ett par stenar, som hafva god mäld, och icke sakna tillräckligt vatten, kunna hela äret igenom i Eesv. och Ekon.
1309 arrende erlägga 20 tunnor korn, eller i proportion andra sorter säd. § 19-.
Sågar, förvandlade till uppskattad», tua» neland, behöfva samma villkor som qvarnar, och då med ett sågblad, drifvet genom en ordentlig mechanik, kunna utan ansträngning på året skäras 1,200 tolfter bräder, så bör detta blifva normen för uträkningen.
Sedan arrendatorns productionsbehållning för hela året blifvit beräknad till 100 tolfter, kan uti arrende för hvarje sågkiinga f häraf erläggas, hvilket å 1 lod silfver eller i Rd. B:co per tolft, svarar emot 8 •£ tunna korn, eller 4 f tunnland uppskattad jord,, eller i jemnt ziffertal 4 uppskattade tunnland. § 20.
För Skogarnes beskattning, i afseende på sjelfva skogsproducten, såsom råämne, antages till grundprincip den årliga afkastning, som kan påräknasmed skogens bestånd, då alla de träd, som kunna fällas, böra förvandlas till cubikfamnar ved eller stafrum, g:ne alnar lång, hög och bred, hvarvid tunna korn bör afdragas i omkostnaden.
Sedan Herr Friherren uti 21, 22, 23, ©4 och 25 §§ uppgifvit beukattningsgrua - igiO Besv. och Ekon.
»Jerne för bränntorf smossar, långtägt-, ler , sand- och märgeltägter, fiskerier, tegelbruk, kalkbruk och stenbrott, yttrar Herr Friherren vidare i & 26. •
Hvad jordbruket angar, bör vid egendomens graverande och skattläggning, sadan den för det närvarande är, undersökas hvad förbättringar, sorn årligen kunna ske, dä för hvarje iö:de år, den då belöpande för-, bättring, som i beskrifningen upptages, skall gå i beräkning vid skatternes utgörande till staten, enligt följande §. § 27.'
Sedan ali synlig egendom efter sålunda uppgjorda grunder blifvit värderad, till exempel till 600 millioner lod silfver, och den i Riket befintliga minsta egodel utgör ioolod,så uppkommer 600,000-dedelar eller lotter, hvarå fördelas den fyllnad i bevillningen, som finnes nödig, sedan föregående års skyddsafgift, Tullinkomster, Chartae Sigillatae och Brännvinsafgift med mera blifvit afdragne, och om denna fyllnadsbevillning stiger till 2,400,000 Rd.
B:co, så kommer hvarje lott att betala 4 Rd. B:co.
På samma sätt bör äfven uppgifvas den tillökning eller minskning i lotter, sorn enligt flesv. och Ekon.
Betnnkanden. ign 26 § uppkommer, och hvilka lindra eller oka skatterna för året, t. ex. öfver hela Ri. het genom nya odlingars fullkomnande.
Om vid industrierna företag capitalvärdet höjts med 100,000 Lod Silfver eller 10.000 lotter, så skall den gällande bevillningen från Riksdag till Riksdag fördelas det året på 610,000 lotter i stället för 600.000 lotter.
Denna method anses ?hafva den fördelen, att man någorlunda kan beräkna sitt bidrag till staten; och dessutom bedöma till hvad grad landets välmåga är i tilltagande eller aftagande. § 28.
För att rigtigt gå i grund med saken, böra mått och steg vidtagas till uppmätande af de i Riket befintlige ännu ouppmätte landssträckor; hvarvid staten borde gå i förskott, på sådant sätt, att till det belopp, enligt räkning, hvartill dessa mätningar och skattläggningar kunna uppgå, eger Regeringen att å statens vägnar lill jordegaren utställa statsobligationer mot antagen ränta och erläggandet af del årligen utaf primitiva lånet, så att, genom denna amortissement skulden försvinner under loppet af 10 år. * i3>2 Besv. och Ekon.
Betcinkanäen, § 2g.
Inom hvarje Socken bör en comité# formeras, som besigtigar och bestämmer beskattningen, under ledningen afen under* bygd Agranom, samt en annan i skogshushållningen både theoretice och practice undervist person.