Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
H v a d s o m ä n n u m ö j l i g e n fattades f ö r att g ö r a detta s t y c k e s f r a m g å n g fullständig, v a r e n h e l t n a t u r l i g o v a n a v i d att alltid b e r ä k n a d e n s c e n i s k a effekten till skillnad från d e n r e n t n o v e l l i s t i s k a, att å s t a d k o m m a d e n n a d r a m a t i s k a &gt;kläm; &gt;, s o m i d e t talade o c h a g e r a d e skådespelet d e l v i s b e r o r a f a n d r a lagar ä n i d e n b e s k r i f v a n d e framställningen, lagar s o m endast ex usu k u n n a fat- tas o c h inläras.
D ä r förutsättningarna ä r o så stora o c h b e g y n n e l s e n v a r i t så l o f v a n d e s o m h o s A n n a W a h l e n b e r g, h a r m a n intet skäl betvifia, att d e n t e k n i s k a f u l l ä n d n i n g e n g a n s k a snart skall sluta s i g till d e e r k ä n n a n s v ä r d t g o d a i n t e n s i o n e r n a.
O c h den d a g e n e g e r v å r f ö g a r i k a i n h e m s k a d r a m a t i s k a dikt- n i n g till s i g i n f ö r d e n n y s t r ö m a f u r s p r u n g l i g o c h frisk kraft, a f h v i l k e n d e n k a n v ä n t a mycket!
D e t u t f ö r a n d e, s o m å S ö d r a teatern l e m n a d e s d e n n y a k o m e d i e n, var i m å n g a s t y c k e n v ä r d t allt er- kännande.
F r ä m s t sätta v i fröken Ooitsehalks fram- s t ä l l n i n g a f K e r s t i n s i n g a l u n d a lätta parti, ö f v e r h v a r s rikt skiftande facer h o n l y c k a d e s b r e d a e n v a r m o c h v ä l n y a n s e r a d s t ä m n i n g.
Hr Grunder skildes dess- likes m e d all h e d e r v i d s i n u p p g i f t.
V i hade knap- past trott d e n n e skådespelare, h v a r s k o m i k ofta sla- git ö f v e r i allt f ö r b u l l r a n d e b u r l e s k, o m e n så v e r k l i g t måttfull .och m e d s m å m e d e l träffande fram- ställning.
S o m förpjäs gafs e n e n g e l s k enaktsfars, » Pipkins sommarnöjen, e n b a g a t e l l utan v i d a r e v ä r d e ä n att kraftigt kittla s k r a t t m u s k l e r n a — o c h d e t är j u v a c - kert så!
1 Blanch " konstsalong g i f v e s h v a r j e a f t o n t v ä n n e f ö r e s t ä l l n i n g a r a f » i l l u s i o n i s t e n » Martini, hvilken i utlandet v u n n i t stor b e r ö m m e l s e f ö r s i n a egen- d o m l i g a p r e s t a t i o n e r o c h n u, p å g e n o m r e s a till P e t e r s b u r g, u n d e r n å g o n tid h ä r u p p t r ä d e r.
Fröken Zulamith Wellander, k ä n d f r å n k.
o p e r a n, d ä r h o n m e d s t o r f r a m g å n g u t f ö r t flere f r a m s t å - ende roller — vi erinra särskildt o m Ortrud i Lohengrin » — gifver fortfarande sånglektioner efter m a d a m e M a r c h e s i s b e r ö m d a m e t o d.
V i h ä n - v i s a f ö r öfrigt till a n n o n s e n h ä r o m i I d u n.
Den 28 jon.
Nytillträdande abonnenter kunna hålla mot insändande Idnns ningens redaktör ende af 40 öre i frimärken er- julnummer och med porträtt af tid- nitton af de mest framstå- kvinliga och manliga medarbetarne.
innehåller växlande dessutom text samt 20 Numret sidor intressant och om- torde i detta afseende vara den rikhaltigaste jultidning, som någonsin utkommit.
Slarfherrskap.
(U r A l p h o n s e D a u d e f s n y l i g e n u t k o m n a arbete, » Les femmes Ö f v e r s a t t af å d ' Artistes ».)
f ö r I d u n Egn.
||ag tror, att man inte i hela Paris skulle _J * kunna hitta reda på ett egendomligare eller, så att säga, mera gaskigt hem än bild- huggaren Simaise ' s.
Det dagliga lifvet där liknar en oaf bruten fest.
K o m dit när ni vill, så skall ni få höra sång, skratt, pianoslammer, guitarrknäpp, dunkande på trumma eller dylikt.
Och stiger ni in i atelieren, skulle det vara märkvärdigt, om ni inte komme midt upp i ett bollspel, en vals, en francaisetur eller åtminstone bland sådana förberedelser till bal som t. ex. tyllremsor, bandstumpar, slängda omkring här och hvar tillsammans med mej- slar, byster, smyckade med konstgjorda blom- mor, paljetterade kjortlar, utbredda öfver en grupp i lera, som knappast hunnit torka, o. d.
Saken är den, att där finnas fyra fullvuxna flickor, mellan sexton och tjugufem år, rätt stiliga, men särdeles fallna för att skräpa ned öfverallt, och då dessa unga damer flaxa omkring i rummen, med flätorna slängande efter ryggen samt tappande än en band- stump, än en hårnål, än en rosett, skulle man kunna tro, att de, i stället för fyra, äro åtta — sexton — trettiotvå fröknar Simaise, alla lika bullersamma, högljudda, fallna för att gapskratta, alla med det där för artistflickor egendomliga pojksättet och artistfasonerna, alla begåfvade med ett slags industririddaregeni samt oöfverträffliga i att afspisa fordringsegare och lära familjens le- verantörer, hvar David köpte ölet, i hän- delse de senare djärfvas komma olägligt med sina räkningar.
Dessa ungdomar äro de herskande inom familjen.
Fadern arbetar ända från dag- gryningen med att modellera och skulptera och unnar sig knappast någon hvila.
Utan förmögenhet, som han är, är han för resten så illa tvungen att vara produktiv.
I början var han nog ärelysten och lade sig vinning om att arbeta väl, och några framgångar på expositionerna gjorde, att han kom på modet, men det dagliga släparbetet för att kunna föda, kläda och roa de sina håller honom kvar bland hans yrkes medelmåttor.
Fru Simaise åter gör rakt ingenting.
Ganska vacker, då hon gifte sig, samt mycket fjäsad inom artistvärlden, dit hennes man infört henne, hade hon från början dömt sig till att ej vara annat än en vacker kvinna samt senare — en f. d. vacker kvinna.
A f kreolsk extraktion, hvilket hon själf älskar göra troligt — oaktadt man försäk- rar, att hennes pappa och mamma aldrig va- rit utom Courbevoie — tillbringar hon sina dagar från morgon till kväll uppkrupen i en hängmatta, som turvis fästes än i ett, än i ett annat af rummen.
Där fläktar hon sig med solfjädern, där tar hon sin middags- lur, sublimt obekymrad om alla hushållsme- kanismens detaljer.
Hon har så ofta legat för sin man såsom Hebe, såsom Diana, att hon inbillar sig van- dra genom lifvet med halfmåne öfver pannan, med skära i handen, utrustad för all slags lifvets .strid.
Också råder det en oordning i familjens bostad, så att man ej skulle kunna få reda på minsta föremål, utan att söka timtals.
» Har du sett min fingerborg?
Martha, Eva, Genevieve, Madeleine — hvem af er har sett min fingerborg? » Byrålådorna, som huller om buller herber- gera böcker, puder, smink, paljetter, solfjä- drar samt diverse skräp, äro fylda ända till kanten, men innesluta ingenting nyttigt.
F ö r öfrigt synes familjen helst hålla sig med be- synnerligt defekt, skadadt husgeråd.
Och till och med själfva huset ser alltid besynner- ligt ut!
Och eftersom man flyttar så ofta, så får man aldrig tid att riktigt komma i ordning, utan det glada hemmet ger alltid intryck af att vänta på ett sådant där grund- ligt, oundgängligt efterstök, som brukar före- komma dagen efter en bal.
Där saknas bara så mycket saker, som det inte är värdt att göra sig besvär för, och har man endast litet krafs för toaletten, så att man med en meteors hastighet kan fladdra omkring på gatorna med någon anstrykning af god ton och elegans, så är skenet bevaradt.
Bostaden generar ej denna nomadfamilj på minsta vis.
Genom de öppna dörrarna spårar man genast fattigdom, antingen i form af ett nästan omöbleradt rums fyra tomma väggar, eller ock genom en kammare, fylld med skräp.
Med ett ord — där råder ett riktigt vaga- bondlif inom familjen — ett lefnadssätt för stunden.
I det ögonblick, då man skall sätta sig till bords, märker man, att allting fattas, och det blir ingen annan råd än att genast in- taga sin frukost utomhus.
På detta sätt flyga timmarna undan och medföra spänning och nervkittling på köpet.
F ö r resten har slikt också sin fördel.
Om man t. ex. fru- kosterar sent, behöfver man j u ingen middag, utan kan gå lätt och ledig på bal — med supé — ett nöje, som man nästan ingen afton försummar.
F ö r öfrigt gifva ifråga- varande damer ofta nog själfva soaréer.
Man dricker sitt te ur högst besynnerliga koppar, dryckesbägare, pokaler, japanska snäckor, alltsammans med anstrykning af klädstånd samt skamfiladt genom de oupphörliga flytt- ningarna.
Moderns och döttrarnas värdighet midt i denna lumpbod är någonting högst beundransvärdt.
D e ha minsann för resten viktigare saker än hushållet att tänka på.
En är kostymerad till schweiziska, en annan friserad å la engelsk baby, och fru Simaise hängifver sig i hängmattans sköte åt saliga drömmar om sin förgångna skönhets dagar.
Pappa Simaise för sin del är alltid förtjust.
Hör han bara flickornas glada skratt omkring sig, så känner han sig » uppspelt » och frigör sig med lätthet från alla pinsamma tankar på morgondagen.
Det är till honom man vänder sig kältande: » Pappa, j a g behöfver en ny h a t t.
pappa, ' j a g har ingenting att ta på mig. » Vintern är kitslig nog allt emel- lanåt.
Man är så öfverhopad — blir bort- bjuden öfverallt. » Strunt!
Pappa blir bara tvungen att stiga upp ett par timmar tidi- gare för hvarje dag.
Man stoppar in några koksstycken i atelierkaminen, omkring hvil- ken hela familjen samlas.
Fröknarna skära till och sy själfva sina klädningar, under det hängmattans snören regelbundet svänga fram och åter och fadern modellerar, uppkrupen i sin arbetsstol.
Har ni någongång träffat dessa fruntimmer ute i sällskapslifvet?
Från det ögonblick, då de göra sin entré, blir det ett väsen.
De båda äldsta hafva redan varit ute i många år, och de visa sig alltid till den grad granna och utpyntade, att man kunde taga dem för dansöser.
D e äro lika mycket i vifien som de bägge yngre — j a nära nog så mycket som modern på sin tid.
Och ett sådant behag de inlägga i - sättet att uppbära sitt bjäfs, i att vara förtjusande själfsvåldiga, i att skratta hejdlöst, omotiveradt liksom illa uppfostrade barn, i att fläkta sig riktigt spanskt.
Trots allt detta blifva de dock ej gifta.
Anblicken af deras torftiga hem har varit en alltför svår pröfvosten för deras många tillbedjare.
Det myckna skräpet — frukten af illa använda penningar — den ömkliga bordsser- visen, öfverflödet på gamla trasiga tapisserier, de gamla defekta lampetterna, från hvilka för- gyllningen blifvit bortnött, draget från dörrar och fönster, fordringsegarnes ringningar, frök- narnas familjedräkt, nattröja och tofflor, å la hotel garni - inför allt detta kunde icke ens de \ ömmaste känslor stå vid sig.
det är minsann ej att undra på.
Hvem som helst har ej lust att i sitt hem kroka upp hängmattor för en lat och oduglig kvin- nas ständiga bruk.
Jag tror nog, att frök- narna Simaise komma att förblifva ogifta.
De hade dock ett lika präktigt som sällsynt tillfälle under pariserkommunen.
Familjen hade flytt undan till en liten rätt framåtgående stad, full af advokater, notarier och agenter.
Man hade nätt och jämt kommit dit, då pappa Simaise började söka arbete.
Hans rykte som bildhuggare gjorde honom härvid- lag god tjänst, och emedan det på ett torg i staden redan fanns ett arbete af honom, kom en af traktens nqtabiliteter till honom och be- ställde sin byst.
Genast krokade mamma Simaise upp sin hängmatta i ett hörn af atelieren, och fröknarna begynnte anordna små festligheter.
De gjorde genast stor lycka.
Där var det ej så noga.
Fattigdomen syntes som en följd af flykten, familjens lefnadssätt kunde förefalla berättigadt.
D e unga damerna generade sig ju ej för att när som helst själfva göra sig lustiga öfver familjens torftiga belägenhet.
Man hade j u rest ut, utan att föra någon- ting med sig.
Och från det inneslutna Paris gick det ej för sig att få något.
För dem blef denna omständighet endast ett behag mera.
Man kunde j u komma att tänka på kringresande ziguenerskor, som göra sin toa- lett i en lada och förfriska sig vid den Förslag till matordning för veckan 2 — 8 febr.
Finare bord.
S ö n d a g: (Stor middag).
Morots- puré, gösfilet m e d champignonsås, garnerad m e d ostron, hammelsadel m e d g r ö n s a k e r, h ö n s m e d r i s, stekta hjärpar m e d salad, sparris m e d smörsås, glace, o s t o c h c a k e s, frukt.
Måndag: P u r é p å fågel, hvarje- h a n d a p u d d i n g, kalfkotlett, frusen p u d - ding.
(R e c e p t i I d u n n:r 2 f ö r i å r.)
Tisdag: Buljong m e d pastejer, stekt hafstunga m e d potatis, l a m s t e k m e d grönsaker, vingelé.
O n s d a g: (Stor middag): Sköldpadd- s o p p a, kalfbrässkroketter, l a x, kalfsadel m e d grönsaker, s m å pastejer p å h ö n s, stekt k a l k o n, k r o n ä r t s k o c k o r, c h a r l a d e, russe, g l a c e, p l o m b i e r e, o s t o c h c a k e s, frukt.
T o r s d a g: Fläsk m e d hvita bönor, fruktsoppa, plättar m e d sylt.
Fredag: Puré p å jordärtskockor, frikassé p å kalf, ä p p e l k a k a.
L ö r d a g: (Stor m i d d a g): Puré af kastanier, torsk ä la B a c h e l, k o k t r ö k t o x t u n g a, stekt anka, s m å franska ärtor, citronkräm m e d gräddskum, ost m e d cakes, g l a c e r a d e frukter o c h k o n f e k - tyrer.
1) JJvarjehandapudding.
Öfverlefvor af allt slags k ö t t (d o c k i c k e fläsk), v i l d t, fisk, steksås blandas m e d r i s g r y n, k o k t a i m j ö l k, s m ö r, ä g g, litet rifven ost, litet p e p p a r o c h salt (eller ett p a r anjovisar) samt en ^mula m u s k o t; lägges därpå i e n s m ö r b e s t r u k e n o c h b r ö d b e s t r ö d d f o r m, till dess f o r m e n är full, o c h g r ä d d a s därefter i u g n.
[S e r - veras m e d skiradt s m ö r eller kaprissås.
E n l i k a g o d s o m p r a k t i s k rätt!
2) Fläsk med hvita bönor (a m e r i k a n s k rätt).
H v i t a b ö n o r vattenläggas t i o t i m m a r, sättas p å e l d e n, få k o k a u p p, hvarefter vattnet o m b y t e s o c h d e åter få k o k a u p p, h v i l k e t förnyas ytterligare t v ä n n e g å n g e r; efter sista g å n g e n l e m - nas b ö n o r n a att k o k a p å s v a g e l d, till dess att d e blifva v ä l svällda, h v i l k e t i b e t y d l i g grad underlättas g e n o m o m - b y t e af vatten.
U n d e r tiden k o k a s g o d t rimsaltadt fläsk i k o r t spad, skiljas d å allt är fär- klara bäcken.
Hvar och en, som hade aldrig så litet sinne för poesi, kunde j u likna dem vid flyktingarne från Coblentz, vid Marie- Antoinettes hofdamer, som nödgades resa så brådstörtadt, utan puder, utan styfkjortlar, utan kammarjungfrur, hänvisande till slum- pen, men som redde sig godt med att sköta sig själfva och på samma gång bevara det franska hofvets lätta ton, det pikanta, ut- manande leendet, fastän monarkerna voro sin kos.
maise ej annat än hysa de mest grundade förhoppningar.
Men — praktiska karlar dansa ej som annat folk.
Filuren i fråga gjorde sina små beräkningar, under det han valsade: » Den här familjen Simaise är c h a r m a n t.
tra la la.
la la la.
men vill gärna lägga an på m i g.
la la l a.
det är rådligast att inte besluta sig förrän Paris ' portar öppnas.
och jag hunnit skaffa mig närmare besked.
En förtjust skara småstadseleganter fyllde la la la.
» hvarje afton » Simaiseska atelieren ».
Efter Så tänkte den » förste dansande advoka- ett hyrdt piano polkades, valsades, dansades ten »; och, minsann, strax efter det Paris schottis — man har ej tröttnat på den dan- blifvit fritt från sin blockad, gjorde han sig sen i Normandie ännu.
» Det går nog ej af närmare underrättad om familjen — och det för mindre, än att j a g får gifta bort en af tilltänkta giftermålet blef om intet.
dem, » sade pappa Simaise för sig själf.
Och Sedermera hafva de stackars små blifvit säkert är att, hade en gått åt, så hade de gäckade vis å vis många förhoppningar.
Men andra nog snart följt efter.
Tyvärr gick den den omständigheten har ingalunda förderfvat första ej åt — men på ett hår när hade det den glada prägel, som utmärker denna ovan- varit gjordt!
liga familj.
Ju flere fiskar som Bland flickornas talrika valsörer, inom de- släppa betet, j u mera tycks man mun- ras balettkår af advokater, assistenter och tra upp sig.
notarier, fanns en enkling, en advokat, som Under förra vintern bytte familjen om bo- var mycket förtjust i den äldsta fröken.
Ci- stad trenne gånger — en gång i förening terande Moliére, kallade man honom i fa- med exekutiv auktion — och strax efteråt miljen för » den förste dansande advokaten ».
gaf man två stora .kostymbaler.
Och sannerligen — vid betraktande af den energi, livarmed den gamle göken bedref sina choreografiska studier, kunde pappa Si- d i g t, från svål o c h b e n o c h skares i skifvor.
D å b ö n o r n a ä r o v ä l svällda, lägges i e n s m o r d o c h m j ö l a d f o r m ett n å g o t ö f v e r t u m s t j o c k t lager b ö n o r o c h p å detta fläskskifvor, h v i l k a beströs m e d h v i t p e p p a r o c h salt, därefter åter b ö n o r, så att d e t b l i r t v å h v a r f fläsk o c h tre h v a r f b ö n o r; sedan gjutes d e t silade fläskspadet öfver alltsammans, o c h f o r m e n insattes i i c k e f ö r h e t u g n, h v a r v i d b o r tillses, att d e t öfversta hvarfvet b l i r ljusgul t, utan att b ö n o r n a t o r k a eller b r ä n n a s.
Upplägges o c h serveras m e d ättika eller n å g o n sås m e d h ö g smak, 3) Stekt hafstunga.
H a f s t u n g a (Solea vulgaris) är e n art flunderfisk a f h ö g s t 60 centimeters längd o c h 4 kilograms v i k t, p å utsidan o c h p å bröstfenornas spetsar svart, p å b l i n d s i d a n b r u n a k t i g.
D e n finnes v i d alla kuster a f vestra E u r o p a från M e d e l h a f v e t till Ishafvet, är v a n l i g i N o r d s j ö n, i n t r ä n g e r äfven i d e därstädes m y n n a n d e floderna, m e n g å r i Östersjön i c k e l ä n g r e än till K i e l e r b u k t e n samt blir " därstädes i c k e heller p å l å n g t n ä r så stor s o m i N o r d s j ö n.
D e n vistas helst p å g r u n d a, s a n d i g a eller å t m i n s t o n e i c k e g y t j i g a ställen o c h företager v a n d r i n g a r i trots af s i n stora t r ö g h e t.
Hafstungan har i likhet m e d s a m t l i g a ' sina samsläk- tingar ett u t m ä r k t s m a k l i g t kött, s o m d e s s u t o m håller s i g hela dagar, h v i l k e t tillåter fiskens t r a n s p o r t l å n g v ä g.
D e n k a n anrättas p å m å n g a sätt: enklast är att steka d e n i m y c k e t h e t flottyr eller s m ö r m e d persilja i v a n l i g stek- p a n n a, s o m b ö r vara riktigt v a r m.
Lång väg till skolan.
D å b a r n e n ä r o så stora, att d e börja g å i s k o l a n, b ö r m a n i n t e vara a n g e l ä g e n att välja d e n, s o m l i g g e r så nära h e m m e t s o m m ö j - ligt.
M a n k a n g ä r n a låta b a r n e n g å e n, halftimmes eller trekvartstimmes v ä g, o c h m a n skall få se, h u r g o d t d e n n a r e g e l b u n d n a p r o m e n a d skall g ö r a dem.
D e t skadar inte att låta b a r n e n stiga u p p t i d i g t, n ä r d e g å till sängs i l a g o m tid, o c h tiden från d e t d e stigit u p p till skolan börjar fördrifves v a n l i g e n p å o n y t t i g t sätt, d å d e n ej u t - fylles af v ä g e n till skolan.
N ä r bar- n e n v ä l e n g å n g blifvit v a n a v i d d e n l å n g a v ä g e n, vilja d e sedan inte und-.
vara d e n.
D e n r e g e l b u n d n a, kraftiga rörelsen i d e n friska m o r g o n l u f t e n stärker b a r n e n, o c h n ä r d e g i f v i t s i g af till s k o l a n, k a n m a n o s t ö r d fa ut- rätta sina husliga g ö r o m å l.
Gardiner af säckväf.
M a n a n v ä n d e r till dessa v a n l i g säckväf, väfd så löst o c h j ä m n t s o m m ö j l i g t, samt t v å färger rödt ullgarn.
U n g e f ä r 6 — 8 trådar utdragas n å g r a fingers b r e d d från främre k a n t e n, e n ullgarnstråd, eller hällre e n s n o d d, v i r k a d a f ullgarn m e d luft- m a s k o r, dragés i g e n o m, o c h d e n g e n o m - b r u t n a bården g ö r e s stadig p å b å d a sidor g e n o m knapphålsstygn; den g e - n o m b r u t n a bården u p p r e p a s ä n n u e n g å n g m e d så stort m e l l a n r u m m a n önskar.
P å mellanremsan sys en v a c k e r b l a d b å r d eller n å g o n annan b å r d i k o r s s t y g n, h v i l k e t g å r fort o c h lätt.
E n effektfull spets a f virktråd i s a m m a färg s o m t y g e t m e d r ö d k a n t u t g ö r e n v a c k e r afslutning a f g a r d i n e n.
S ä c k v ä f v e n hårar i början a f s i g e n s m u l a, så att m a n i n t e g e r n a b ö r ut- i föra detta arbete, k l ä d d i e n m ö r k y l l e k l ä d n i n g, m e n detta lilla o b e h a g, s o m säckväfven h a r gemensamt m e d manillaväfnaderna, är snart ö f v e r g å e n d e, o c h g a r d i n e r a f f ö r s t n ä m n d a t y g s o r t se o v i l k o r l i g e n finare u t.
Spetsarne b ö r a m a n g l a s, i n n a n d e sättas p å, e m e d a n d e d ä r i g e n o m b l i v a c k r a r e, m e n hål- s ö m o c h k a n t strykas p å afvigsidan.
Dessa gardiner kunna naturligtvis icke tvättas, utan e n d a s t luftas o c h piskas.
E t t s ä n g o m h ä n g e, arbetadt a f tjockare säckväf, m e d likadan bård o c h o m - gifvet a f e n r ö d s n o d d, k o m p l e t t e r a r d e n b e h a g l i g a v e r k a n af d e n n a billiga utstyrsel.
Härtill k o m m e r y t t e r l i g a r e ett draperi a f finare, g r å väf, arran- geradt framför e n h ö r n g a r d e r o b o c h likaledes försedt m e d e n b å r d o c h e n spets i k a n t e n.
- » Älsklingen ».
Kännetecken på harar.
E n h a r e är n y l i g e n skjuten, n ä r ö g o n e n stå fasta och runda i hufvudet.
H a d e blifvit brustna o c h i n s j u n k n a, är d e t l ä n g e sedan villebrådet s k ö t s.
O m harars ålder k a n m a n ö f v e r t y g a s i g g e n o m att söka rifva b o r t håret i spetsen a f ö r o n e n.
J u svårare d e t är att rifva b o r t d e t, d e s t o ä l d r e är djuret.
» Älsklingen ».
En liten rätt efter soppan.
Rester af kallt s o p p k ö t t, o x - eller kalf kött b e - frias från s e n o r o c h hackas m y c k e t fint.
Till 1 2 5 gr. hackadt kött b e - r ä k n a r m a n e n rågad m a t s k e d s m ö r.
D e t t a v ä r m e r m a n ö f v e r svag eld, till- sätter e n finhackad l ö k, ett lagerbärs- b l a d, salt, litet nejlika o c h litet o s t ö t t peppar.
S å snart s m ö r e t börjar fräsa, l ä g g e r m a n i k ö t t e t j ä m t e ett v i n g l a s r ö d t eller h v i t t v i n.
S e d a n massan k o k a t ett ö g o n b l i c k u n d e r j ä m n o m - r ö r i n g, tillsätter m a n e n h a l f tesked p o t a t i s m j ö l, u p p l ö s t i litet v i n.
D u k - tigt b e s t r ö d d m e d rifven p a r m e s a n o s t o c h s e r v e r a d m e d b r y n t potatis, e g n a r sig d e n n a rätt förträffligt att serveras o m e d e l b a r t efter s o p p a n.
Soppor. '
Brädsoppa.
V a n l i g t groft r å g b r ö d k o k a s i vatten (t i l l s a m m a n s m e d litet sura l i n g o n, o m b r ö d e t är b a k a d t m e d s u r d e g), tills m a n k a n skira ifrån e n s i m m i g v ä l l i n g, s o m serveras m e d e n s k e d sylt o c h v i s p a d g r ä d d e i h v a r j e tallrik.
B j ö r n b ä r s s y l t är bäst, l i n g o n - sylt d u g e r, o m litet mera.
s o c k e r än v a n l i g t tillsättes.
Vattenbakelse.
1 0 0 g r.
urtvättadt s m ö r o c h 1 3 0 g r.
friskt källvatten k o k a s u p p o c h häri röras 1 3 0 g r.
fint m j ö l.
D å d e g e n s l ä p p e r p a n n a n, tages d e n u p p, o c h d å d e n blifvit litet af- k y l d, tillsättas s m å n i n g o m fyra ä g g.
A f d e n n a d e g sättas 1 2 — 1 4 plättar p å en m e d s m ö r s m o r d plåt, o c h bestrykes h v a r o c h e n särskildt m e d äggula.
D e b ö r a g r ä d d a s i s v a g v ä r m e, så att d e b l i ljusgula, o c h b ö r a stå l ä n g e i u g n e n, e m e d a n d e annars falla i h o p, d å d e uttagas.
D ä r p å skär m a n ett h å l i d e m o c h fyller d e m m e d v a n i t j c r é m e.
Gammalt rödvin på buteljer.
Allt g a m m a l t r ö d v i n bildar, d å d e t e n l ä n g r e tid l i g g e r p å buteljer i källaren, s m å -
I D U N 1890 nirjgom m e r eller m i n d r e bottensats.
D e t t a skadar alls ej v i n e t s g o d h e t, o m m a n försiktigt slår det i en a n n a n butelj.
D e n n a m e t o d fullföljes bäst, o m m a n d a g e n förut ställer buteljen u p p r ä t t, d r a r ur k o r k e n o c h förser d e n med en a n n a n k o r k, s o m lätt kan dragas ur, utan att m a n b e h ö f v e r skaka buteljen för m y c k e t.
N ä r v i n e t d a g e n d ä r p å är alldeles klart, häller man långsamt ur det, tills bottensatsen kommer upp i buteljhalsen.