Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med den härigenom stadgade förräntningen af Riksgälds-kontorets kontanta behållning afses således 2:ne uttryckligen angifna ändamål, nemligen dels beredandet af inkomst för detta verk genom den ränta, som å de uppköpta obligationerna upplöper under den tid, de af detsamma innehafvas, och dels de till Riksgälds-kontoret influtna medlens tillhandahållande för allmänna rörelsen, intilldess de behöfva användas för de utbetalningar, dertill de äro anvisade eller afsedda.
Sagde Slats-Ulskollels Utlåtande, M 291. 7 ändamål hafva äfven, enligt hvad Riksgälds-kontorets räkenskaper visa, på ett särdeles tillfredsställande sätt vunnits.
Derjemte har också, genom uppköpen af Hypotheks-föreningarnes obligationer, dessa inrättningars upplåning inom Riket onekligen underlättats samt gångbarheten af deras obligationer ökats.
Dock skulle visserligen den föreskrifna förräntningen af Riksgälds-kontorets egande kontanta behållning medfört ännu större fördelar för Ilypotheks-föreningarne och deras lånerörelse, så vida icke denna förräntning varit af tillfälliga förhållanden helt och hållet beroende, utan obligationer med längre förfallotider kunnat af Riksgäldskontoret uppköpas.
Men då de för sådana uppköp disponibla medel antingen varit tagna i beräkning och anvisade för bestridandet af Riksgälds-kontoret ålagda utgifter, så snart dessa skulle i föreskrifven ordning verkställas, eller måst hållas till handa för ytterligare anvisningar å samma verk, har följaktligen, vid ifrågavarande obligations-uppköp, åliggandet för Riksgälds-kontoret att ovilkorligen fullgöra sina utbetalningar samt möjligheten att dertill begagna de genom uppköpta obligationer tills vidare förräntade medlen icke fått förbises.
Oaktadt den Riksgälds-kontoret, på sätt motionären uppgifvit, förbehållna uppsägnings-rätt, har emellertid, allt sedan år 1848, någon uppsägning af de för Kontorets räkning inköpta Ilypotheks-förenings-obligationer icke skett å detta verks sida.
Deremot hafva, under innevarande år, sådana obligationer å ett högst betydligt belopp dels blifvit af Riksgälds-kontoret försålda, dels fått af vederbörande Hypotheks-föreningar, efter derom gjorda framställningar, utan föregången uppsägning, genast infrias.
Jemte meddelandet af dessa upplysningar, har Stats-Utskottet, beträffande det uti förevarande motion framställda förslag, enligt hvilket Fullmäktige i Riksgälds-kontoret icke skulle ega att, vid framtida uppköp af meranämude obligationer, föreskrifva några särskilda vilkor för de uppköpta obligationernas inlösande, ansett sig böra erinra, att genom bifallandet af detta förslag och inskränkningen af Fullmäktiges nu egande rättighet att, vid förräntningen af Riksgälds-kontorets kontanta behållning, lämpa betalnings-terminerna efter de tider, då de förräntade medlen möjligen kunna för Kontorets utgifter behöfva användas, komme de egentliga syftemålen med det meddelade stadgandet, angående meranämnde behållnings förräntande, att i ej ringa mån motverkas, enär, i sådant fall och derest inga obligationer med kortare uppsägningstid för tillfället kunde erhållas, Fullmäktige sannolikt skulle finna betänkligt att, genom andra obligationers uppköpande, antingen under någon längre tid betaga sig dispositionsrätten öfver Riksgälds-kontorets kontanta tillgångar eller ock underkasta sig nödvändigheten att, vid försäljningen af de för Kontorets räkning uppköpta obligationerna, uppoffra någon del af detta verks på dem grundade fordringars kapital-belopp.
Finna Fullmäktige åter uppköpandet af obligationer med längre uppsägnings- eller förfallotid vara med Riksgälds-kontorets fördel eller bestridandet af detta verks utgifter förenligt, äro Fullmäktige, enligt redan gällande stadgande, dertill oförhindrade; hvarföre 8 Stats-Ulskollets Utlåtande, J\f 292. således, för verkställigheten häraf, något Rikets Ständers särskilda bemyndigande icke erfordras.
Likaså, och under oförändradt bibehållande af samma stadgande, är det
Fullmäktige obetaget att hädanefter, på sätt förut jemväl skett, för Riksgäldskontorets räkning uppköpa Svenska Hypotheks-föreningars, på utländskt språk utgifna, obligationer; hvadan Rikets
Ständer ej heller behöfva meddela något sådant bemyndigande till dessa obligationers uppköpande, derest Fullmäktige finna sig dertill föranlåtne, ehuru desamma för närvarande löpa med lägre ränta, än de obligationer, som under sednare åren blifvit af Riksgälds-kontoret uppköpta.
Vid nu anförda förhållanden och då Utskottet icke inser något giltigt skäl, hvarföre Fullmäktige skulle, på sätt motionären föreslagit, bemyndigas att »företrädesvis uppköpa sådana obligationer, som kunna erhållas med kapital-rabatt», får Utskottet hemställa, att de förslag, Friherre RctaLs ifrågavarande motion innefattar, icke ma af Rikets Ständer bifallas.
M 292.
Ank. lill Exp.-Utsk, d. 20 Sept. 1854, kl. 11 f. m. / Utlåtande, i anledning af vackt fråga om alla Svenska Hypotheks-förenings-ohligationers uppköpande och försäljning genom Riksgälds-kontoret.
Från Ridderskapet och Adeln har till Stats-Utskottet remitterats en af Herr Bråkenhjelm, Pehr Beinhold, väckt motion, deruti han föreslagit, att detta Utskott måtte taga i öfvervägande, om och under hvad vilkor Statsverket borde, genom Riksgälds-kontoret, småningom eller i den mån dylika papper kunna inom landet försäljas, uppköpa Svenska Hvpotheks-föreningarnes å utrikes ort belånade obligationer, samt om icke Riksgälds-kontoret, till förekommande för framtiden af den skattskyldighet till främmande länder, som kapital-rabatten och årliga ränteförlusten å nämnde föreningars der befintliga obligationer skulle medföra, borde inlösa Kontoret erbjudna obligationer utaf alla Svenska, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga reglementen förvaltade Hypotheks-föreningar, och vid dessa obligationers försäljning förse Stals-Ulskollels Utlåtande, M 295. 9 förse dem med Statsverkets garanti för desammas ränte- och kapital-belopp, under förbehåll att motsvarande inteckningar i jordegendom blefve af Hypotheksföreningarne till Statsverkets säkerhet öfverlätne.
Då Stats-Utskottet tror sig kunna antaga, att Rikets Ständer, åtminstone under nuvarande förhållanden, hvarken vilja ådraga Statsverket en så omfattande ansvarighet och möjligen så betydliga uppoffringar eller ålägga Riksgälds-kontoret ett sa vidlyftigt och för dess nu egande verksamhet så främmande bestyr, som komme att förorsakas genom den af motionären ifrågasatta skyldighet för nyssnämnde
Kontor att ej allenast uppköpa och emot inrikes gångbara, räntebärande papper utbyta Svenska Hypotheks-föreningarnes utom riket befintliga obligationer, utan ock inlösa och med Statsverkets garanti förse samt derefter försälja alla dessa föreningars inom landet utgifna och Kontoret erbjudna obligationer, har Utskottet ansett sig icke behölva ingå i någon närmare utveckling af de omständigheter och förhållanden, som förekomma emot öfverflyttningen på Statsverket eller Riksgälds-kontoret af den egentliga ansvarigheten för och anskaffningen af de medel, som för Hypotheks-föreningarnes låne-rörelse framgent erfordras.
Under erinran om det af Utskottet föreslagna åliggande för Riksgälds-kontoret att, genom upplåning emot dess obligationer, anskaffa erforderliga tillgångar för nu förestående jernvägs-anläggningar, och hvilken upplåning naturligtvis skulle komma att försvåras eller motverkas, i händelse Riksgälds-kontoret, samtidigt dermed, borde utgifva eller försälja andra räntebärande papper, får Utskottet alltså hemställa, att Herr Brälcenhjelms i ofvanornförmälda hänseende framställda förslag må förfalla.
Stockholm den 18 September 1854. 293.
Utlåtande, angående gjord framställning om ett Kreditivs af sättande får uppköp eller belåning af Svensk spanmål.
(R:gds Afd.)
Med erinran om angelägenheten att befrämja spanmåls-afsättningen genom underlättandet af handeln med denna vara och densammas föryttrande utom RiBih. lill R.
Prot. 1853 & 1854. 4 Sami. 1 Afd. 5 Band. 3 Höft. 2 10 Stals-Ulskotlels Utlåtande, M 293. ket dä, till följd af bränvins-tillverkningens förväntade inskränkning,’ åtgången inom landet komme att betydligt minskas och spanmåls-produktionen följaktligen att vida öfverstiga landets egna behof, har Friherre Raab, Adam Christian, föreslagit, att Rikets Ständer, som redan vid 1834 och 1833 ärs
Riksdag beviljade ett kreditiv af 400,000 R:dr för spanmäls-belåning, men hvilket vid Riksdagen åren 1847 och 1848 indrogs, mätte ånyo anvisa och afsätta ett dylikt kreditiv å 300,000 R:dr för associationer, som på större handelsplatser kunde bilda sig för uppköp eller belåning af Svensk spanmål, samt att detta kreditiv måtte varda beviljadt på lika billiga vilkor, som det förra, eller utan folie-afgift och mot 5 procent ränta för deraf lyftade summor.
Stats—Utskottet, till hvilket Ridderskapet och Adeln remitterat den angående detta ämne väckta motion, får i anledning deraf upplysa, att den af motionären omförmälda, intill 1847 och 1848 års Riksdag, åt associationer för spanmåls belåning medgifna, kreditiv-rätt å Rikets Ständers Bank då indrogs, emedan någon association för sagde ändamål sig ej bildat, oansedt tiden derför varit särdeles gynnsam och vilkoren för kreditivets begagnande ganska billiga.
Då således ett dylikt kreditiv, som det nu föreslagna, i sednare tider under flera år varit anvisadt, fastän hvarken till större eller mindre del begagnadt samt fördenskull, enligt Rikets Ständers beslut, blifvit indraget, och då ett nytt kreditiv för samma ändamål samt under enahanda vilkor förmodligen ej heller komme att anlitas, men dess beviljande och den af motionären förordade kreditiv-summans afsättande utaf de medel, öfver hvilkas användande det tillkommer Stals-Utskottet att, sig yttra, i allt fall komme att medtaga en betydlig del af de för Stats-utgifternas bestridande under innevarande Riksdag påräknade och disponibla tillgångar, får Utskottet afstyrka Rikets Ständers bifall till den a(
Raab i förevarande motion gjorda framställning.
Stats-Vtskoltets Memorial, M 294.
It 294.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 80 Sept. ISSA, kl. 11 f. in.
Memoriali anledning af äterremisser ä Utlåtandet ^ 189, angående uppbords-arfvöde till Skepps-Ombudsmannen vid Stockholms Sjömanhus, för derstädes sedan år 1848 debiterade och redovisade krono-utskylder.
(Rrgds Afd.)
Borgare- och Bonde-Stånden Iiafva till Stats-Utskottet återremitterat ofvannämnde, af Ridderskapet och Adelli samt Preste-Ståndet bifallna, utlåtande, deruti Utskottet, roed anledning af Herr J. G. Brodins i sådant hänseende väckta motion, hemställt, att Rikets Ständer, för debiteringen, uppbörden och redovisningen af det vid Stockholms Sjömanshus skattskrifna eller i dervarande rullor införda sjöfolks krono-utskylder för 4849 och derpå följande år, intilldess nästa bevillnings-förordning kommer att tillämpas, måtte åt Skepps-Ombudsmannen J. S. Freese bevilja och lill utgående från Riksgälds-kontoret anvisa en särskild vedergällning, motsvarande det belopp, som Skepps-Ombudsmannéns uppbörds- och redovisnings-arfvode, enligt den beräkningsgrund, hvilken i nyssberörde förordning blefve fastställd, skulle för alla dessa år hafva utgjort.
Häremot hafva inom förstbemälde 2:ne Riks—Stånd hufvudsakligen följande anmärkningar vid återremissernas yrkande blifvit framställda, nemligen: att Skepps-Ombudsmannen Freese, derest han vore lagligen berättigad till den sökta ersättningen, egde att för dess utbekommande vända sig till vederbörlig domstol; att, om detta åter ej vore förhållandet, Rikets Ständer ingalunda borde, af särskild gunst, bevilja några förmåner utöfver hvad rätteligen honom tiilkomme, helst Skepps-Ombudsmannen, ehuru han icke innehade någon af allmänna medel utgående lön, likväl kunde påräkna betydliga inkomster af sin befattning; att den föreslagna beräkningsgrunden för den ersättning
Utskottet tillstyrkt, ej heller vore lämplig, då Skepps-Ombudsmannen derigenom skulle för sina tjenstegöromål under en förfluten tid tillerkännas vedergällning med stöd af ett stadgande, hvilket först efter denna tids förlopp komme att tjena till efterrättelse; att merberaälde tjensteman, enligt Utskottets förslag, komme i åtnjutande af större fördelar, än som ursprungligen alsetts med det af motionären åberopade förklarandet i 1848 års Bevillnings-lörordning, hvilket endast innehölle, att Skepps-Ombudsmannen i Stockholm skulle erhålla »samma förmåner, som blifvit andre debiteringsmän förunnade och af dem åtnjutas»; samt slutligen, att bifallandet af Utskottets förevarande hemställan sannolikt skulle med - r 12 Stals-Ulslioltets Memorial, M 294. föra den påföljd, att Rikets Ständer vid nästkommande Riksdag finge emottaga framställningar och ansökningar i afseende å enahanda arfvoden för flera förflutna år åt alla öfriga Skepps-Ombudsmän i Riket.
I anledning af dessa anmärkningar, anser sig Stats-Utskottet böra erinra om den i det återremitterade utlåtandet meddelade uppgift om Skepps-Ombudsmannen Freeses förgäfves gjorda ansökningar att komma i åtnjutande af de förmåner, som genom 1848 och 1851 års
Bevillnings-förordningar blifvit honom, i likhet med Sjömanshus-föreståndarne i Rikets öfrige städer, tillerkända.
Emellertid hafva likväl, enligt de af Utskottet inhemtade upplysningar, innehafvarne af dessa sednare befattningar inom flera städer uppburit viss andel af den till debiterings- och uppbörds-kostnader anslagna bevillnings-procent eller annan särskild vedergällning för uppbörden och redovisningen af sjöfolkets krono-ut9"kylder.
Då ingen annan »Skepps-Ombudsman», än den vid Stockholms Sjömanshus anställde, finnes i Bevillnings-förordningen omnämnd, lärer den särskildt för denne tjensteman föreslagna tillämpning af berörde förordnings stadgande uti ifrågavarande hänseende icke skäligen kunna åberopas såsom prejudikat för godkännandet af de anspråk å enahanda förmån, som möjligen komma att framdeles väckas af »Skepps-Ombudsmännen» i andra städer.
Under erinran om de jemväl i öfrigt för förstbemälde
Skeppsombudsman förekommande och af Utskottet i dess förra utlåtande uppgifna förhållanden, anser sig Utskottet, som i samma utlåtande sökt omständligt redogöra för skälen till sin deruti gjorda hemställan, så mycket mindre böra frånträda hvad Utskottet sålunda hemställt och 2:ne Riks-Stånd bifallit, som just den otydlighet och obestämdhet i nuvarande Bevillnings-förordnings stadgande, hvarpå denna hemställan hufvudsakligen sig grundade, föranledt den af Rikets Ständer numera beslutade framtida förändring i åberopade stadgande.
Utskottet får alltså härmed förnya samma hemställan.
STOCKHOLM, TRVCKT HOS JOH. BECKMAN, 1854.
St ats-V iskot tels Memorial, N:o S95.
1 IV o »95.
Alik. till Exp.-Utsk. d. 22 Sept. 1854, kl. 9 f. m.
Memorial, med förslag till voterings-proposition i anledning af RiksSlåndens skiljaktiga beslut, angående Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition om framlidne förre Departements-Chefen i Kongl. General-Tullstyrelsen, Kansli-Rådet J. D.
Kaler ii enkas och barns befriande från, bemälde Kansli-Råd ådömdt, ersättningsansvar i målet rörande den efter aflidne Tullförvaltaren M. F.
Finér yppade balans. (I. A.) Sedan, i anledning af så väl högstberörda Nådiga Proposition, som ock ett vid remissen derå hos Ridderskapet och Adeln af Herr Carl Printzensköld afgifvet yttrande, med anhållan att blifva bibehållen vid sin lagliga rätt till det honom såsom AdvokatFiskal i Kongl. Kammar Rätten tillkommande aklorals-arfvode å det Kansli-Rådet Valerius i lifstiden ådömda ansvarighetsbeloppet, sä vidt samma aktorals-arlvode icke redan blifvit af Printzensköld sjelf eftergifvet, Stals-Utskotlet uti dess N:o 26 afgifna Utlåtande tillstyrkt Pikets Ständer att, utan afseende å det af Advokat-Fiskalen Printzensköld framställda anspråket på aktorats-arfvode, medgifva, att Kansli-Rådet Valerii enka och efterrmade harn mätte befrias från den ansvarsskyldighet, Kansli-Rådet i lifstiden blifvit ådömd för den efter Tullförvaltaren Finér yppade balans; samt Utskottet uti dess med anledning af erhållne återremisser afgifna förnyade Betänkande N:o 243 vidblifvit sitt förra Utlåtande; så har detsamma blifvit utål Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet godkändt, hvad beträffar dea tillstyrkta eftergiften för Kansli-Rådet Valerii enka och harn; hvaremot dessa Stånd rörande ofvanberörda, utaf AdvokatFiskalen Printzensköld framställda, anspråk på aktorats-arfvode, beslutat:
Ridderskapet och Adeln, att ersättning för del aktorats-arfvode, som enligt 23 §. af Kongl. KammarRältens instruktion skolat dess Advokat-Fiskal tillfalla, derest ifrågavarande ansvarsskyldighet ej blifvit efterskänkt, må af Riksgälds-kontorets medel Advokat-Fiskalen Printzensköld godtgöras med 12 procent å det belopp, hvilket ännu är oguldet af den del i Kassörs-balansen, hvarför ansvarighet blifvit Kansli-Rådet Valerius ådömd: samt Preste-Ståndet, att ersättning för ofvannämnda aktorats-arfvode må af Riksgälds-kontorets medel Advokat-Fiskalen Printzensköld godtgöras med 212 R:dr 37 sk. 5 rst., motsvarande 12 probent af det belopp, 1,773 R:dr 8 sk., hvilket boupptecknings-instrumentet efter aflidne Kansli-Rådet lilli lill 11.
I8S3 & 18Si. i Samt.
I Afd. 3 Dand. i Hdfl. i 2 Slals-Utskoltets Memorial, N:o 29 S.
Utskottets förenämnda tillstyrkande hade åter blifvit i sin helhet bifallet af Borgare-Ståndet och afslaget af Bonde-Ståndet.
I följd häraf är alltså genom tre Stånds sammanstämmande beslut Kongl. Maj:ts ofvanberörda Nådiga Proposition af Bikets Ständer bifallen; hvaremot och då, hvad beträffar Utskottets yttrande om Herr Printzenskölds anspråk på aktorats-ärfvode, RiksStånden, på sätt nyssberördt är, stadnat i skiljaktiga beslut, denna fråga alltså, derest icke Borgare-Ståndets beslut att godkänna Utskottets yttrande jemväl i denna del af två utaf de öfriga Riks-Stånden biträdes, måste afgöras genom omröstning i förstärkt Statsutskott, hvarvid kontra-propositionens lydelse först bör bestämmas; och får Utskottet härför föreslå följande voterings-proposition:
Den som vill, att kontra-proposition vid den blifvande hufvud-voteringen skall i öfverensstämmelse med Preste-Ståndets beslut innehålla, att ersättning för det aktoratsarfvode, som enligt 23 §. af Kongl. Kammar-Rättens instruktion skolat dess AdvokatsFiskal tillfalla, derest den Kansli-Rådet Valerius i lifstiden ådömda ansvarighetsskyldighet lör den efter aflidne Tullförvaltaren Finér yppade balans ej blifvit efterskänkt, må af Riksgälds-kontorets medel Advokat-Fiskalen Printzensköld godtgöras med 212 R:dr 37 sk. 5 rst., röstar Ja; Den det ej vill, röstar
Nej; Vinner Nej, antages till kontra-proposition Ridderskapets och Adelns beslut, att ersättning för omförmälda aktorats-arfvode må af Riksgälds-kontorets medel AdvokatFiskalen Printzensköld godtgöras med 12 procent å det belopp, hvilket ännu är oguldet al den del i kassörs-balansen, hvarför ansvarighet blifvit Kansli-Rådet Valerius ådömd.
För votering i hufvudsaken föreslås en så lydande proposition:
Den, som i enlighet med Utskottets af Borgare-Ståndet godkända yttrande vill, att å det af Advokat-Fiskalen Printzensköld framställda anspråk på aktorats-arfvode på det Kansli-Rådet Valerius ådömda ansvarighets-beloppet, något afseende icke må af Rikets Ständer fästas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages (Usta alternativet) Preste-Ståndets beslut.
(2:dra alternativet) Ridderskapet och Adelns beslut.
Stats-Utskottels Memorial, N:0 3 9 il. 3 W:o se»®.
Ank. till Exp.-Utsk. den 22 Sept. 1884, kl. 9 f. m.
Memorial, i anledning af erhållen ålerremiss ä Betänkandet N:o 242 angående väckt fråga om ersättnings beviljande åt Advokatf skalen i Kongl. Kammar-rätten, Protokolls-sekreteraren C. Printzensköld för del aktorais-arjvode, hvaraf han gått i mistning genom den, Presidenten J. P. af Billberghs Sterbhusdelegare, medgifna befrielse från Presidenten i lifstiden ådömd ersättningsskyldighet för en del af aflidne Tullförvaltaren M. F. Finérs iråkade balans. (I. A.) Förenämnda Betänkande, deruti Stats-Utskottet hemställt, att ofvanomförmälda fråga om ersättning åt Protokolls-Sekreteraren Printzensköld icke måtte i det skick, hvaruti samma fråga för det närvarande sig befunne, till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda, är återremitteradt af Preste-Slåndet; men som ifrågavarande Betänkande blifvit af de tre öfriga Riks-Stånden bifallet och således, jemlikt 75 §.
Riksdags-Ordningen, utgör Rikets Ständers beslut, linner Utskottet den erhållna återremissen icke kunna till vidare åtgärd föranleda.
Stockholm den 18 September 1854. 4 Stats-Utskottets Memorial, N:o 297, och Utlåtande, N:o S9S. Xio 2®?
Ank. lill Exp.-Utsk. d. 22 Sept. 1834, kl. 9 f. m.
Memorial, angående tiden för nästa revision af Stats-.
Banko- och , Riksgälds-verkens förvaltning och räkenskaper. (I. A.)
I anledning af stadgandet i 68 §.
Riksdags-Ordningen, att Rikets Ständer skola utsätta tiden för den revision af Stats-, Ranko- och Riksgälds-verkens tillstånd, styrelse och förvaltning, som näst efter hvarje Riksdag kommer att ega rum och till hvilken förrättning de utsedde Revisorerne böra af Kongl. Maj:t kallas, har Stats-Utskottet, enär, hvad Statsverket beträffar, 1851 års räkenskaper äro de sista, som undergått granskning samt afslutade räkenskaper för åren 1852 och 1853 blifva nästkommande års höst att tillgå, skolat hemställa, att tiden för nästa revision af Stats-, Ranko- och Riksgälds-verkens tillstånd, styrelse och förvaltning måtte bestämmas till den 15 September 1855.
Ank. till Ex.-Utsk. d. 22 Sept. i8S4, kl. 9 f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion rörande den från Andrarums alunverk i Christianstads län hittills utgående alunlionden. (I. A.)
Uti en inom Hedervärda Ronde-Ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion har Riksdagsfullmäktigen Ola Mänsson från Christianstads län, med erinran, hurusom vid innevarande Riksdag alunlionden blifvit afskalläd och Kongl. Författning derom redan utfärdad, vidare anfört, att, då Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 14 Slats-Utskollels Utlåtande, N:o 298.
5 Augusti 1823 visade, att innehafvarne af Andrarums alunverk i nämnde län fåll skatteköpa kronoparkerne Maglehems-ohra och
De dödas lott, emot förbindelse att underhålla alunverket så, alt Statsverket kunde påräkna i tionde minst 30 tunnor årligen, samt Kongl. Majit den 16 nästpåföljde Oktober i bref till Bergs-kollegium bifallit skatteköpet med det af Rikets Ständer i afseende'å alunlillverkningens underhållande fästade vilkor, Kronan skulle så val för den föregående tiden eller åren 1824 — 1854 som allt framgent af Andrarums alunveik erhålla trettio tunnor i afrad eller skatt; men att emedlertid Kongl. Bergs-kollegii Berättelse af den 10 November 1853 innehölle, att för år 1852 blifvit erlagde endast 7T5B\- tunnor; och har på grund häraf motionären, som ansåg, att Kronan, efter det alunlionden blifvit efterskänkt, borde erhålla ersättning för de under förbehåll af minst 30 tunnors skatt eller afrad aflrädde kronoparken likasom att det allmänna haft l ätt att för åren 1824—1854 åtnjuta årligen en ii k a qvantitet, föreslagit, alt Rikets Ständer mätte i skrifvelse hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla dels om undersöknings anställande för utrönande af orsaken, hvarför Kronan icke under den föregående tiden bekommit full afrad och, om sådant kunde hafva skett i följd af någon underlåtenhet från myndigheternas sida, att bevaka det allmännas rätt och bästa, dels ock att Kongl. Majit täcktes låta, efter närmare undersökning till nästa Riksdag, afgifva Nådig Proposition med förslag till någon annan skatt eller rekognitionsafgift, som Andrarums alunverk borde från och med år 1855 erlägga, såsom vederlag till Kronan för de under en annan förutsättning emot en ringa skatle-kopeskilling erhållne parkerne.
Redan vid besvarandet af Bonde-Ståndets ålerremiss å Stafs-Utskotlels Utlåtande N:o 64 Litt.