Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ort anlagde Oscars Stad äfven skall dela- Af dessa anledningar föreslås, att ridande Post en gång i veckan må afsändas från redan varande Posthemmanet Afvelsäter stora Landsvägen, genom Gillbergs Härad, till Plemmanet Berga i Glafva Socken, som förer den förstnämnda Posten till Carlstad, samt alltså redan är ålaggd Postförings skyldighet; och skola derföre, då Ökne Postgård äfven är belägen på denna, väg, som endast utgör något öfver 5 mil, högst gne nya Poststationen erfordras.
Denna föreslagna nya Post borde afgå från Afvelsäter Onsdags morgon, eller så snart Götheborgs Posten dit anlander, och samma dag förås till Berga, der den stadnade.
Thorsdagen borde han återvända, för atti Afvelsäter natten derefter åtfölja den då från Carlstad ankommande Posten till Venersborg, Götheborg och Uddevalla; hvarvid Postgången på Carlstad borde orubbad fortfara, 5:0 Memorial af Herr Em.
Höök. deruti öfverklagas en olägenhet för Kongelfs Stad, bestående deruti, att Höst och Vår, eller d| väglaget ej är gynnande, och Posten från Best), och Ekon.
TJtsk. Betänkqnden, igr; Stockholm samt från öfriga Orter i Riket till Götheborg' ankommer något sednare, än den Tyska och Skånska posten, hvilken en* dast medför brefven till Bohusländska Stä* derna, blifva de andra öfverliggande derstädes till nästa postdag, 5 å 4 dagar derefter, ofta till känbar förlust för Staden och alla Correspondenter i orten.
Af sådan orsak hemStälles, att, i fall icke Skånska posten kunde blifva qvarliggande i Götheborg, tills Stockholmsposten ditkom, hvilket ofta skall ske en eller pär timmar efter den förras afgång, Kongelfs postväskan då finge med Extrapost afsändas, såsom endast varande 1^ mil från Götheborg, och hvarigenom denna olägenhet skulle förekommas, ofta medförande känbar förlust för Kongl. Maj:t och Kronan, derigenom, att då Coursen, som postdagligen till rättelse vid Tulluppbörden från Stockholm till Tullkammaren afgår, stigit, Kronan skall förlora Coursförhöjningen å de clareringar, sorn på dessa dagar ske, och hvilken möjligen för en enda postdag skall kunna upp^å till hela års-depensen för en Extraposts afsändande denna korta väg.
Ifrån Hedervärda BondeStåndet: /|.:o Memorial, undertecknadt af RiksdagsFullmägtige från Bohus Län Joh.
Henr. Leiditz, C. F. Berg, Eric Svensson, Hans Andersson och Börje Pehrsson, hvarmed samtelig© RiksdagsFullmägtige från Halland och Jacob Ersson från Örebro Län sig förenat, och hvaruti andrages: att innan Konungariket Norrige med vårt Fädernesland förenades, hade • oo Bcsv. och Ekon.
Betånlcanden. det förstnämnda med Moderlandet Dannemark en postgång, organiserad ungefär såsom Svenska postgången, genom detta på Hamburg, men att denna Inrättning efter Föreningen upphört, då Norrska och Danska posterne med Svenska vanliga Posten passerade genom Bohus Lån, Halland och Skåne, hvarvid det uppehåll, som förorsakades, då posten i hvarje stad inom dessa Provincer något litet mäste dröja, för att aflemna och mottaga postväskor, tjenat till anledning för en annan reglering, hvars tyngd föll på Bonden^ i thy att ReserveSkjuts-lagen blefvo ålagde att emot vanlig skjutslega fortskaffa RrefPosterna mellan Norrige och Dannemark, hvilket bruk, oaktadt alla klagomål, ännu fortfar.
Vid denna Reglering skall så hafva tillgått, att Kongl. Majit först befallt, det Brefposten från Norrige till
Dannemark skall på uppgifna sätt fortskafFas, men hvarvid GeneralPostDirectionen funnit sig föranlåten att utsträcka påbudet till skjutsning af Posten äfven från Dannemark till Norrige, allt på Reserveskjuts, hvarefter Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ålaggt Gästgifvarne, att ensamme utgöra detta Onus.
I anledning af de stora olägenheter, som härigenom tillskyndas de skjutsskyldige, dels genom väntning på posten, för hvilken ingen ersättning gifves, dels derigenom att den fattige, ofta illa klädde skjutsbonden är tvungen att i det grufligaste väder och väglag risquera sin häst, sin helsa och sitt lif; yrkas upphäfvande af denna nu öfverklagade anstalt. jBesv. och Ekon, Utsk, Betänkctnden> 201 Utskottet har till pröfning förehaft detta mål, och hvad först angår de flera i Memorialerna öfverklagade olägenheter, som serskilde orter skola få vidkännas genom en långsammare postgång; så finnér Utskottet, att flere grundaue skäl synas vara anförda för de gjorda motionerna, heldst en trögare postgång ostridigt lagger betydliga hinder i vägen för sådana afFairer, hvilkas förmonliga afslutande fordrar en hastigare communication, och derigenom i ingen ringa mon hindrar ej mindre handelns än näringarnes förkofran.
IVJen då ett närmare utredande af de förslag, sorn i Memorialerna uppgifvas, fordrar en noggrann undersökning af de omständigheter och serskildta förhållanden, som härvid kunna förekomma, tror Utskottet sig böra inskränka sin åtgärd till den vördsamma hemställan, det R.
Ständer hos Kongl. Majrt framföra en underdånig önskan, att Kongl. Maj:t, som, efter vederbörandes hörande, bäst är 1 tillfälle, att till hufvudsaklig pröfning upptaga närvarande ärende, täcktes dervid fästa det Nådiga afseende, som det kan anses förtjena, och som omständigheterna medgifva.
Vidkommande den sednare frågan, eller de olägenheter, som genom närvarande reglering af postföringen imellan Norrige och Dannemark tillskyndas skjutsskyldiga, har Utskottet härvid inhemtat alla de upplysningar, som
Utskottet för en hufvudsaklig handläggning af målet ansett vara af nöden, och får nu framföra sin öfvertygelse, att den 202 och Ekon.
Bctänkanden. serskilda postgången mellan Norrige och Dannemark ej stödjer sig på sådana grundade skäl, sorn böra föranleda till dess vidare fortfarande.
Enligt tillförlitliga underrätte!-» ser äger Utskottet sig bekant, att postgången i Norrige är vida långsammare än i Sverige och att lika lång tid erfordras, att ifrån Christiania fortskaffa bref till Strömstad, sorn åtgår att med Svenska posten befordra dem till Helsingborg, då likväl det sednare afståndet ar mer än tredubbelt längre, ?n det förra.
Att först i Sverige en skyndsammare anstalt, skall vidtagas, för att liksom godtgöra den Norrska postens långsamma gång, synes vara så mycket rbin » 3 billigt, som NorrigeS Corresponderande innevånare tyckas böra åtnöja sig derm«d, att deras bref, vid fortskaffandet genom Sverige, befordras med samma skyndsamhet sorn de Svenska, i synnerhet, då denna skyndsamhet så mycket ofverstiger den, hvilken uti detta afseende i deras eget land iakttages.
Utskottet vili härigenom på intet sätt lägga hinder i vägen för de förmoner, sorn Norriges Innevånare kunna tillerkännas; men Utskottet anser dessa fÖrmoner ej böra, såsom i närvarande fall, grunda sig på Svenska Undersåters känbara lidande, heldst båda brödrafolken alltid lära hnna sig skyldige, att ej öka, men inbördes lätta bvarandras bördor.
Att skjutsningsskyldigheten i allmänhet är en betydlig tunga för Svenska landtmannen, äfvensom att jordbruket genom mistningen af dagsverken och genom utmattade eller ofta förderfvade dragare, Besv. och Ekon.
Betänkanden. sog skjulsningsbesvärets oundvikliga följder, till* gkyndas de känbaraste förluster, är en länge erkand sanning.
Hvarje ny tillökning i denna börda bör derföre enligt Utskottets tanka om möjligt undvikas; och hit torde den öfverklagade olägenheten så inycket mera böra räknas, som postföringen, i anseende till dess större skyndsamhet och nödvändigheten att afven i det dåligaste väglag och den besvärligaste väderlek obehindradt fortgå, gör denna serskildta åtgärd i synnerhet betungande, Det är äfven af sådan anledning sorn Utskottet vördsamt tillstyrker Rikgens Höglofl.
Ständer att hos Kongl. Maj:t anm?' la den underdåniga hemställan, det den ålaggde skyldigheten, att med serskild post fortskaffa brefven mellan Norrige och Dan* nemark och åter tillbaka, måtte hädanefter upphöra; hvaremot öppet tillfälle torde lemnäs, att då Norrska posten på vissa bestämda tider aflemnas vid närmaste PostContoir inom Svenska gränsen, densamma då kan med Svenska posten till bestämda orter afgå.
Ständers egen pröfning vördsamt öfverlämnäs, Stock» holm den iq Februari 1818.
N:r 54, Riksens Höglofl.
Ständers Allmänna Besvärs* och BkonomiUtskotts
Betänkande i anledning af väckta frågor, så väl om upphö* $C>4 Besv, och Ehon, TJtsk.
Betankanden. rande af frikallelsen för Högloft.
Fådderskapet och Adeln från deltagande nied Borgerskapet uti kostnaderna f ör deras Hus och Tomter i Städerna till Kyrko; Frest-Scholae och Rectorsboställs-Byggna* den samt öf riga StadsEgendomar ålagda skyldigheter,- sorn ock derom, att de one* ra, hvilka tillhöra Gårdsägare bland Std» demas Borgerskap, måtte utsträckas till alla Fastighetsägare i Städerna utan undantag•
"Uti ett till Vällofl.
BorgareSlåndet ingifvet och derifrån till Utskottet remitteradt Memorial har Herr S.
M. Th.
Cederborg anmält, att, ehuru Höglofl.
Ridderskapet och Adeln skall vid 181© års Riksdag åtagit sig att för sina Hus och Tomter i Städerna deltaga i kostnaderna för Kyrko-Prest-Scholas- oell Rectors BoställsByggnader samt uti öfriga Stads-Egendomar ålagda Utskylders utgörande, skulle likväl syftemålet dermed icke vara vunnet, emedan ett sådant åtagande hade afseende på endast de Städer, der Borgerskapet äger Lösningsrätt till de gårdar, som af andra än Borgare innehafva», men hvilken rättighet i sednare tider icke skall kommit i fråga, då den ej grundade sig på någon allmän författning, utan på Städernas enskilda Privilegier, de der på de flesta ställen voro ofullständige, hvaraf således följden skall varit, att ovissheten, hvilka Städer sorn äga en sådan Lösningsrätt, åstadkommit tvister Sesv. och Ekon.
205 och oredor, 1 anseende hvartill och då Högh Ridderskapet och Adeln äger rättigheten gemensam med de Ofrälse Stånden, att votera till Prest samt begagna Scholan för sina Barn* Herr Cederborg hemställt, om icke Höglofl.
Ridderskapet och Adeln borde anmodas, att ovillkorligt och utan afseende på Städernas så kallade Lösningsrätt åtaga sig utgörandet af enahanda onera för sina gårdar i Städerna» som om de ägas af Ofrälse personer; hvilken motion Herr Cederborg närmare utvecklat uti ett munteligt anförande till Vällofuga BorgareStåndets
Protocoll af den 15 sistlidne December; äfven som Herr Gabriel Kjellander till samma Protocoll för den 4 December yttrat, det han icke allenast förenade sig med Herr Cederborg uti allt hvad dennes ofvan intagne Memorial innehöll, utan ock ansäge det, som Herr Cederborg, rörande Höglofl.
Ridderskapets och Ad sins ägande Hus och Tomter i Städerna, föreslagit, böra utsträckas till Högvöfdiga Presterskap et och till alla dem af Städernas fastighet-ägande Invånare, hvilka uti utgörandet af ifrågavarande onera ännu njuta någon lindring i jemförelse med Borgerskapet, hvarförutan billigheten högeligen fordrade, att jemväl alla andra onera som tillhöra Städernas Invånare i egenskap af Gård- och Jordägare, borde i lika förhållande utgöras.
— Häruti hafva det Vallofl.
Ståndets samtelige Ledamöter från Städerna instämt, hvarefter ärendet blifvit remitteradt till detta Utskott med anmodan, att ej allenast utreda, huruvida Herrar Cederborgs och Kjellai»4ers gjorde yrkanden kun - 206 Besv. oeliEkonUtsk.
Ectahkanderi. de anses innefatta blott åsyftad verkställig* het af de Concessioner, söm Höglofl.
Ridderskapet och Adeln samt Högvördigä PrestStån* det vid 18og och 1810 arens Riksdag beviljat, utan ock att fullständigt upplysa allt hvad. rörande detta ämne blifvit vid Urtima Riks* dagarne åren 1812 oell 1815 tillgjordt
I anledning häraf får Utskottet anföra* ätt sedan, vid 1812 års Urtima Riksdag, HerP Gabriel Kjellander väckt fråga, om Höglo!!.
Ridderskapets och Adelns sam* Högvördigä PrestStåndets deltagande för deras Htis och Tomter i Städerna uti ofvanberörde Byggnaders uppbyggande och underhållande, och denna fråga blifvit remitterad till Riksens Höglofl.
Ständers serskildta Utskott* har Utskottet medelst ProtocollsUtdrag af den 27 Juni 1812 förklarat sig icke kunna taga befattning dermed, emedan Utskottet fått sig uppdraget* att endast behandla de äf Heder* värda BöndeStåndet väckta tvistiga frågor mellan väibemäldta
Stånd och de öfriga Respectiva RiksStånden, hvilket beslut blifvit af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln* Vällofl. BorgareSiåndet och Hedervärda BöndeStåndet ogilladt, och ämnet således åter öfverlernnadt till det Serskildta Utskottets handläggning; meri Högvördigä PrestStåndet deremot har den 6 juli 1812 bifallit Serskildta Utskottets Beslut.
Enär derefter bemäldte Utskott tinder den 9 Augusd samma år fötehaft fragan, och, på upptägne skal, tillstyrkt bifall till Herr Kjellander ifrågavarande motion, hafva Höglofh Ridderskapet och Adeln den 14 Augusti och Best. och Ekon.
Bctänkåhden.
207 Vällofl.
BorgareStåndet samt Hedervärda BondeStåndet den 12 i samma månad gillat Utskottets åtgärd, hvilken åter blifvit den 15 Augusti förkastad af Högvördiga PrestStåndet, Som påföljande dag, eller den i6de beslutat, det skulle Höglofl.
-ExpeditionsUtskottet underrättas, att Ståndet så mycket mindre kunde medgifva, det någon Underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t uppsattes i anledning af serskildta Utskottets i hufvudsaken afgifna Betänkande, som en sådan Expedition skulle leda till rubbning af 10 §.
Presterskapets Privilegier af år 1725.
Härvid stadnade det således, och någon underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t afgick icke, enär endast gne BiksStånd bifallit serskildta Utskottets Betänkande.
Vid 1815 års Riksdag, då detta ämne blifvit af Herr Kjellander å nyo motiveradt och till Allmänna BesvärsT och Ekonomiutskottet hänvisadt, har Utskoitet, på sätt dess linder den 9
Maj samma år afgifna Betänkande visar, ansett sig, emot 12 §. uti Höglofl.
Bidderskapets och Adelns samt 7§uti Högvördiga Presterskapets Privilegier af år 172g, hvilka genom 114 §• uti 1809 års Regeringsform blifvit stadfästade, icke tillständig t att föreslå någon Slags förklaring, hvarigenom Privilegierne skulle kunna gifvas en utöfver deras ordalydelse sträckt tillämpning till deri i fråga satta byggnads- och underhållsskyldigheten} enär för öfrigt Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse af den 6 April 1810 tyd» ligt upptager i hvad mon de Respectiva go8 Besv, oell Ekon, Ut sk, Betänhclnden.
RiksStånden concederat till ändringar uti de» ras undfängna Privilegier. -— Detta Betänkande hafva Höglofl.
Ridderskapet .och Adeln samt Högvördiga PrestStåndet den 22 Ma) och Pledervärda BondeStåndet den r6 i samma månad bifallit; äfven som Vallofl.
BorgareStåndet den 5 Juni deruti instämt, dock med det tillägg, att Sorn Högvördiga PrestStåndets den 22 Maj lentnade bifall till Utskottets Betänkande vore beledsagadt af det förklarande, att det Högvördiga Ståndet åtoge sig den ifrågaställa Byggnadsskyldigheten för sådana hus och gårdar, sorn Ståndets Ledamöter eller deras Enkor och Barn i Städerna äga, men icke sjelfva bebo, så blefvo Höglofl.
Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda BondeStåndet inbjudne, att lika med Vällofl. BorgareStåndet instämma uti Högvördiga PrestStåndets nyssberörde- förklarande, på det sådant måtte i underdånig skrifvelse anmälas hos Kongl. Maj:t, till erhållande af Nådig författning, i det hänseendet.
Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda BondeStåndet hafva väl den 8de och 19 Juni antagit inbjudningen; men någon underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t har, efter hvad Utskottet kunnat inhemta, likväl icke blifvit expedierad förmodeligen af enahanda orsak, som vid 1812 års Riksdag derföre lade hinder i vägen.
Datta är hvad Utskottet i afseende på de äskade upplysningame, om ärendets behandlande vid 1812 och 1815 årens Riksdagar, har att meddela.
Hvad åter hufvudsaken angår, så tror Utskottet fullkomligen vara utredt, att de af Hogl.
Ridderskapet och Adeln samt Högvördige PrestStåndet vid 1809 och 1810 årens Riksdag bevilijade concessioner icke kunna utsträckas till ofta omförmälda byggnads- och. underhåll s-skyldig heter eller till ett så beskaffadt deltagande af dessa tvänne Respectiva RiksStånds Ledamöter uti de fastighetsägaro i Städerna åliggande onera, som det, hvarom fråga af Herr Kjellander först blifvit väckt; Och detta Utskott är således jemväl nu a£ samma tanka, som vid förra Riksdagen, att
Välbemäldte 2ne stånd äga uti sina privilegier en tillräcklig säkerhet mot deltagande uti eller åläggande af alla andra skyldigheter af detta slag, än de, som kunna hänföras till en gärd af den fria och oberoende vill jan.
Dock varder detta allt, jemte några Ledamöters i ämnet yttrade serskilda tankar, vördsamligen öfverlemnadt till Riksens Höglofl.
Ständers eget närmare bepröfvande.
IFransumt af Protocollet, hållet uti Riksens Höglofl.
Ständers Allmänna Besvärs- och JLkonomiUt skott vid Urtima Riksdagen O i Stockholm den 18 Februari 1818.
Herr Malmberg anförde; ”Jag kan ej med Högl.
Utskottet fatta förevarande ämne så, sorn vöre det en privilegii-fråga.
Hvar, Bibanig till RihsSf, Fröt, l8i7-)Sig, Q:de Sunil. 3Sf:r £7. 23- Sio ' Besv. ocit Ekon. XJtsk.
Betankanåen. je egendom bor ju bibehålla sin natur, 1 hvars hand den genom köp, eller annan tillfällighet må komma, enär det är skattskyldigheten, som bör betraktas.
Agarens rätt bör jU hvarken bliEva mindre eller större,, lin Samina rätt egendomen före köpe-afhandlingen agde.
De gärder, om hvilka här talas* ara förnämligast Kyrko-, Prestgårds-, Skole* hus’s, Reetorsgårdars, Publika och Allmänna Byggnaders uppförande eller underhållande, tillika med bidrag till Pclicens vidmakthållande i Städerna.
Icke Borgerskapet allena, utan alla Stadens Invånare benyttja utan gensägelse de fördelar, kyrkan, undervisningsverken och Samhällsordningen åt Samhället bjuda och bereda.
Om jag icke yttrar mig om de Städer, fler Borgarejord och Borgaregardar ar o oskil jaktliga, ej heller- om dem, der donerad eller eljest gifven jord linnes, vills jag vinna bifall för min tanka, då jag nämner Nyköping, hvilkens både fastighet och odlingsbara jord kan köpas, och ägas af hvem som behagar, utan afseende på stånd, granskap ellef fremlingskap.
Om och enär en Stads Borgerskap hunnit blifva sä förminskadt och försvagadt, att det ej mera innehar utöfver en krapp tredjedel af Stadens Fastigheter, efter det helas Värde beräknadt, hvilket förhållande i flera städer inträffar, då deremot samma städers löningsstat nu är utöfver 8 gångar mer, än hvad den förr varit, så lär en hvar tänkare snart linna , att dessa hvarje år förnyade tua - Best), och ilillion, litsle.
Betänkandett. tit ga^ bördor, i sällskap med Bevillningen och Skjutsen och båtsmanshåll ningen och fattigförsörjningen ej länge kan bäras af Borgerskapets hvilka till större delen mast lemna sina beqväma boningar med deras beqvämligheter, och i dessas ställen förflyttat sig till mindre och aflägsnare hemvist, uppförda vid SmåGatorna.
Man har emot mig anmärkt, att 172g års Privilegier ej tåla min mening; Och jag skulle snart medgifva det, om jag trodde, att meningen den tiden varit, det man ville öfverföra Privilegier ifrån personer på hus och ifrån lius på personer.
Jag vet visst är detta, att om 172g års Privilegier uti sedan framflutne 98 år för Borgerskaperna förblifvit orubbliga, så hade jag nu icke sett mig i nödvändighet att framställa Städernas handtverkande skattdragare såsom rent af oförmögna att bara fastig» O O heternas utskylder, sedan de äro skilde vid fastigheternas ägande och afkastning”.
Uti detta yttrande instämde Herr Schotte, men önskade tillika, att, om det ansågs Vara Privilegii fråga, Höglofl.
Ridderskfipet och Adeln Samt Högvöröige PrestStåndst, med afseende å billigheten och rättvisan häri, 'ville medgifva ändring, och saken i enlighet dermed då komma att behandlas* Herr Faurell förenade sig till alla delar med Herr Malmberg, under tillägg, att uti i3io års Höglofl.
Riderskapet och Adelös åtagande af Inqvarteringsskyldigheten afven andra egendomen åtföljande onera ef - sia Besv. och Ekon.
Betänkandetu ter dess tanka mitte vara inbegripne.
N:r 55- Riksens Högloft.
Betänkande öfver föreslagna ändringar uti författningarna rörande Husbehofsbränvinsbränningen, och dermed gemenskap ägande ämnen.
De uti detta ärende fran Respectiva Riks» Stånden tili Utskottets handläggning remitterade
Memorialer behandla gemensamt 2ne serskildta ämnen: det ena, rörande äskad underdånig tillstyrkan hos Kongl. Maj:t, att all Bränvinsbräning genast och till en bestämd tid måtte varda inställd, det andra, innefattande förslag till förändringar i nu gällande författningar om Bränvinstillverkningen, och framtida reglementariska föreskrifter, hvilka böra vidtagas för att göra densamma i möjligaste måtto gagnelig för nationen.
Då Utskottet redan afgifvit sitt betänkande i anledning af den förra frågan, skulle det äfv n blifva utan allt ändamål, att nu upprepa hvad de remitterade Memorialen i denna del inehålla.
Utskottet får derföre inskränka sig till ett kort upptagande af f vad i sednare hänseendet blifvit anfördt, o c. i hvilket hufvudsakligen innefattas uti följande M^morialer och Anföranden.
Betdnkanden, 1:0 2ne serskildta Memorialer af Herr Svedenhjelm, H. L.
Hvaruti yrkas en fullkomligt fri och tillåten Bränvinsbränning för hvarje jordbrukare å Landet, som äger en tunnas utsäde, Torpare deribland äfven inbegripne; med den inskränkning likväl i pannerymden, att å sammanslagne egendomar, bestående af flere mantal, samt å Hela- till och med ^dels mantal, pannor af 50 kannors, men å halfva hemman och derunder, samt af Torpare med det bestämda utsädet, endast af 15 kannors rymd finge begagnas.
Och anser Herr Svedenhjelm derjemte nödigt, att all införsel och försäljning af Bränvin till städerna förbjudes, under den tid, då branvinsbränningen icke är tillåten, så att tillverkningen då endast må till husbehof utsträckas, samt föreslår, att då Kronobrännerierne i de städer, hvarest sådane finnas, förmodades kunna der uppfylla behofvet, bränvinstillverkningen i de mindre städerna, der inga Kronobrännerier äro inrättade, kunde på arrende upplåtas, med rättighet för arrendatorn att afverka så många tunnor spannemål i månaden, som i förhållande till de inom stad n varande mantalsskrifne personer kunde anses nödigt) men att, till än ytterligare förekommande af för vida utsträckt BränvinStillverkning, understöd af spannemål ur Kronans magaziner skulle förvägras hvar och en, sorn icke kunde genom edligt betyg af jordägare, Presten i sooknen och Kronobetjeningen styrka, det han icke genom för vidsträckt bränvinsbränning råkat i förlägenhet. :84 Bes v. och Ekon..
Betänkanäen. 2:0 Ett af Herr Flach, C. Fr. till Högh Ridderskapet och Adelns Protocoll den 6 sist!, .December gjordt anförande, angående nödvändigheten af åtskilliga betydliga förbättringar i nu gällande föreskrifter för verkställigheten af bran vinsbränningen.
Herr Flach föreslår i detta afseende, att brantangen ovillkorligt må vara hvarje år tilläten från den sista Mars til! medlet af
Maj månad; men deremot lika ovillkorligt förbjuden frän den 1 Juni till den t6de October, samt att i afseende på dess idkande under mellantiderna, det mätte få ankomma på Regeringens godtfinnande att efter omständigheterna, och i mon af spanmålstiligångarna derom förordna.
Dock borde uti de härom årligen utfärdande kungörelserna, grunderna för d t fattade beslutet omständligen uppfattas.
Anseendes Herr Flach för öfrigt betydlig nytta i flere afseenden vara att förvänta af det stadgande, att alla bränvinspannor skulle vid påföljd af confiscation inmuras. 3’o Memorial af Grefve Hamilton, G, IV. hvaruti, efter en historisk framställning af de serskilda förändringar, som författningarna angående Bränvinstillverkningen tid efter annan undergått, Herr Grefven rigtar uppmärksamheten på de för Landtbruket menliga följder, som dessa förändringar nödvändigt måst medföra; Och, i grund af sin yttrad? öfvertygelse, att höga spannemålsprise* alltid i sig sjelfva innebära medlen och orsakerna till deras nedsättande, genom den öka - Besv, och Ekon.
Utsk, Betänkanäen, 215 de production, sorti de- åstadsomma, förklarar sig anse alla tvångsmedel till befordrande af deras nedsättning olämpliga, och i sammanhang dermed äfven allt förbud emot Bränvinsbränningen skadligt, undantagande i det enda fall, då spannemålspristen både inom Landet och å Utrikes Orter är så stor att verkelig hungersnöd är att befara.
I öfrigt anser Grefven, vid fråga om inskränkning af bränvinstillverkningen, det alltid böra noggrant öfvervägas, om verklig