Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då det är af vigt, att dessa frågor blifva slutligt afgjorde, såväl för erhållande af en större fullkomlighet i riks-bokslutet, som för möjligheten att på fasta principer grunda en ny riks-hufvudbok, har Utskottet sökt att i möjligaste målto utreda ämnena, på det Rikets Ständer må blifva i tillfälle att derutinnan fatta beslut. A) I frågan om ett förändradt system för konto-uppställningen i riksmfvudboken är uti 1845 års revisionsberättelse (pag. 2 och 3) anfördt hurusom, vid granskning af den redovisning, riks-hufvud-boken innehåller öfver de serskilda fonder och medel, hvilka ingå under statsverkets förvaltning, revisorerne funnit sjelfve det sätt, som härvid begagnas, mindre ändamålsenligt.
Det syntes nemligen revisorerne tydligt, att riks-hufvudboken borde för hvarje fond eg a ett serskildt konto, der fondens hela ställning för året funnes framställd och utredd, men sådant vore icke förhållandet, enär, i stället för delta sätt att bilda behöfliga konti, boken deremot upptoge dylika för vissa kathegorier, hvilka voro gemensamma för alla medel, såsom Uppbörd, Afkortning, Anordning, Lefverering m. m., samt å hvartdera af de på detta sätt bildade konti eller räkningar sammanfattade hvad från de serskildta medlen dit kunde hänföras, hvarigenom på dessa kathegorier» konti spriddes hvad, som borde fnnas förenadt på konti för de serskildta fonderna.
Så t. ex. upploges på uppbördens konto alla de serskilta medlens uppbörder, på afkortningens konto alla förekommande afkortningar 4 Stats-Utskoltels Utlåtande, fi.o 206. för samtliga medel o. s. v. Under sådana förhållanden blefve det icke möjligt att öfver någon serskild fonds ställning vinna en öfversigt, om man ej från kathegoriernes konti utdroge, hvad fonden tillhörde och sålunda, utom Riks-hufvud-boken, bildade en räkning öfver fonden.
Hvad statsmedlen anginge, hade revisorerne dessutom funnit, alt under denna benämning sammanfattades flera fonder, hvilka hvar för sig borde på serskildt konto framställas.
Uti sitt häröfver afgifna utlåtande (pag. 243) har Kongl.
Stats-kontoret förmält sig destoheldre instämma i revisorernes åsigt, som densamma redan, ehuru med andra ord, funnes uttryckt i bemälde embelsverks den 27 Februari 1844» 1 anledning af 1843 års slats-revisions-berättelse, meddelade yttrande, samt ansett, att, ehuru kapital-räkningen förlorade den statistiska egenskapen att på ett ställe lemna en generel öfversigt af alla till allmänna föremål influtna intrader och bestridda utgifter, den af revisorerne föreslagna method för redovisningen dpck vore mera redig, samt att en statistisk öfversigt kunde genom serskilt upprättade sammandrag vinnas; och tillstyrkte Kongl.
Stats-kontoret, att de serskilta stats-medels-fonderna måtte erhålla hvar sitt konto, dervid dock, hvad grundfonden anginge, hänvisades på ett framdeles afgifvande utlåtande öfver Rikets Ständers ofvanberörda skrifvelse N:o 156.
Med instämmande i föregående revisorers mening, ansågo Rikets .Ständers år 1S47 församlade revisorer att planen för riks-hufvodboken borde undergå förändring, dock att de omförmälde kalhegorierne borde bibehållas och åskådliggöras uti serskilda, boken åtföljande, tabeller.
Likaledes anmärktes, att, under benämningen stals-medel, inbegrepes flere sinsemellan skiljda fonder, hvilkas ställning, hvarje för sig, ingenstädes utreddes, eine- ' dan sjelfve planen för riks-hufvudboken icke rnedgaf en sådan utredning.
Uti häröfver afgifvet utlåtande har Kongl. Stats-kontoret åberopat, hvad i anledning af 1840 års revisions-berättelse uti enahanda ämne yttrats.
Hvad serskildt beträffar den s. k.
Grundfonden, hafva icke allenast sednast församlade Ständer, utan äfven Kongl.
Stats-kontoret, jemte Riksboksluts-kontoret, och kommitterade för skatteväsendets förenkling tillstyrkt denna fonds serskilda bokföring.
Stats-utskotlet anser jemväl det vara ett oeftergifligt vilkor för ett väl ordnadt bokslut, att detsamma i främsta rummet redogör för ställningen med hvar och en af de serskilda fonder, som under en gemensam förvaltning ingå, hvilket nu icke är förhållandet, och finnér derföre angeläget, alt, vid uppgörandet af planen till en ny riks-hufvudbok, serskilta konti må bildas Slats-V/skoltets Utlåtande, fi:o 206. ö för de deruti förekommande fonder och icke, på sätt nu sker, efter vissa kathegorier; instämmande Utskottet äfven i den meningen, att desse sednare må åskådliggöras uti riks-hufvudboken åtföljande sammandrag eller tfa heller.
Rörande frågan om de under stats-medlen inbegripna serskilde fondernes inbördes begränsning, eller afgörandet af hvad, vid dessa fonders utbrytning från stats-medlen, borde till dem hvardera hänföras, har Stats-utskoltet, som ansett det leda till alltför stor och onödig vidlyftighet, om bär upptoges fullständig recit af de, i afseende på hithörande förslag, uti såväl Stats-revisorernes berättelser som Kongl.
Statskontorets med anledning deraf afgifne utlåtanden förekomramande serskilde motiver, trott det göra tillfyllest att under hvarje sådant härnedan uppgifvet förslag endast åberopa och hänvisa till berörde handlingar, hvilka, såsom redan längesedan tryckta och bland riks-ståndens ledamöter utdelade, icke kunna vara för dem obekanta.
Likaledes bar Stats-utskottet ansett tillräckligt alt endast korteligen omförmäla resultaterne af hvad angående dessa ämnen förekommer uti Kongl.
Stats-kontorels, kommitterades för skatteväsendets förenkling ock
Rikshoksluts-kontorets ofvan anförda utlåtanden öfver Rikets Ständers skrifvelse N:o 156, då hufvudsakligen alldeles samma grunder, sorn för eller mot förslagen uti revisions-berättelserna och Kongl.
Stats-konloiets deraf föranledda utlåtanden förekomma, möjligen i vissa fall uti mera ut veckladt skick äfven uti först berörde yttranden blifvit anförde.
De under denna fråga hörande förslag, dem revisorerne, hufvudsakligen under sitt bemödande att utreda och från öfrige stalsmedels-fonderne afskilja Grund-f'ondens rätta belopp, framställt, men derom i mer eller mindre mån ski 1 jäktige åsigter eller serskilde erinringar blifvit anförde, är.o följande, nemi.: i :o yl 11 stats-medel s-uppbörden med det debiterade beloppet, icke endast med den till riks-statens utgifter be häl
Ine delen deraf, borde ordinarie Stats-reglerings-fonden tillföras, hvilken mening tillika innebär, att hvad uti nuvarande Riks-hufvudboken upplages under kathegorierne: Afkortning, Anordning utom Stat och Restantier, äfvensom i sammanhang med de sistnämnde, anmärkte poster och proprie-balanser, likaledes å motsidan af sistberörde fonds konto böra intagas.
(Se i845 års Revis. berättelse pag. 3, \ och 5 samt 1847 års
Rev. Berätt. pag. 10 och, serskildt 1 afseende på proprie balanser och anmärkte poster, pag. 6, äfvensom den bilögade tabellen öfver Grundfonden.)
Med denna äfven af Riks-boksluts-konloiet uti ofvanåberopade ullå - 0 Stals-Utskollets Utlåtande, N:o 206. tande såsom riklig ansedda tanka står i strid dels det vanligen begagnade sättet alt kalkylera stats-reglerings-londen eller behållen uppbörd, i enlighet med riks-staten, dels äfven hvad Kongl. Slads-konloret anfort angående Restuntiernas behandling såsom egen fond för sig, äfvensom proprie-balan sernes och anmärkte jjosternes hänförande till grundfonden.
(Se Stats-kontorels und. utlåtande angrde i843 års rev. berätt. pag. 247 och 248 samt ang:de 1847 års rev. berätt. pag. 282) 2:0)
Att de före 18 4> Ars Stats-reglering A hufvudtitlarne , genom utbetalningar utöfver ans/ags-til/gång, uppkomna brister, borde, såsom af grundfonden förskjutna, densamma tillgodoräknas, men deremot såsom skuld A ordinarie Stats-regleringens konto framstå.
(Se räkningarne pag. 4> 5, 6 och 7 i 184- års rev. berätt., samt af 1847 års berätt. pag. 7, räkningen pag.
14 och i5 samt tabellen öfver grundfondens beräkning.) Detta, äfven af riksboksluts-kontoret antagne, sätt för nämnde bristers behandling har deremot ulaf Kongl.
Stats-kontoret dels icke blifvit lilhimpadt viri Grundfondens beräkning (pag. 248 uti Utlåt, angående 1845 års rev. berält., äfvensom uti det serskildt åberopade underd. utlåt.) dels helt och hållet underkändt (utlåt. ang:de 1847 års rev. berätt. pag. 282). 3:o Att de, såsom Stats-utgifter formelt A hufvudtitlarne utförde lån och förskotter, hvilka, enligt Rikets Ständers beslut vid 1828—i83o Arens Riksdag, skola i rikshuf vudboken åter debiteras, icke böra tillföras grundfonden. (1845 års rev.-ber. pag. 5) hvilken fråga, med anledning af Kongl. Statskontorets erinran, (Uti. angående 1840 års Rev. Ber., pag. 248) och 1847 års revisorers instämmande deruti, (Rev. Ber. pag. 12 & i3) blifvit närmare bestämd dertill: att nämnde lån och förskotter borde eller kunde ordinarie statsreglering* fonden tillräkna*; hvarförutan sislbemalde revisorer i sammanhang med denna fråga framställt serskildle förslag ota antagande af ett, med lagarne för en riktig räkenskaps-föring mera öfver ensstämmande sätt för ifrågavarande posters intagande i Riks-hufvud-boken, (pag.
13 och i4) i anledning af hvilken framställning Kongl.
Stats-kontoret medelat åtskillige upplysningar om tillkomsten al nu gällande method lör ifrågavarande posters bokföring (pag. 282). Stills-Utskottets Utlåtande, N:o 206.
7 Riks-bokslul s-kontoret, sorn äfven vidrört fr Agan om sättet för dessa Steidebiterade belopps upptagande i Riks-hufvud-boken, liar ansett en del af desamma böra behandlas så, sorn al 1847 års stats-revision och Kongl. Statskontoret blifvit foieslaget, men deremot trott en annan del böra på eget konto tillsvidare upptagas, intilldess en förändring i sättet för dessa belopps bokföring uti riks-hufvudboken kunde beredas. 4:o
Att fastigheters och inventariers värden bora till grundjonden inräknas, (i845 års Rev.-Ber. pag. 8 och 1847 års Rev.-Ber. pag. 7.) dock endast så lange föi eskriflerne om dessa värdens upptagande i penningbokföringen äro gällande, hvilka föreskrifter likväl i vederbörlig ordning borde sålunda ändras, aLt alla döda värden blefve från penning-boklÖringen uteslutne. (1847 års Rev.-Ber. p. 7 och 8.)
Slats-kontoret bar, i enlighet med förre Stals-revisorers oell Slals-ulskotls yttrade åsigter, ansett nämnde värden, vid grundfondens beräkning, böra, äfven under nuvarande förhållanden, utgå; (Utlåtande angående 1S45 års
Rev. Ber. p. 248 och angående 1847 års Rev.-Ber. p. 282.) varandes af riks-bokslutskontoret yttrad samma mening, som den 1847 års sia is-revisorer otti yckt, hvarjemte kommitterade för skatteväsendets förenkling anvett föreski ifl erfordras 0111 if 1 ågavarande värdens uteslutande.
I afseende å förslaget, huruvida hela den debiterade — ej blott den till Riks-statsulgifterne helodine — årsuppbörden bor lill ordnarie statsregleringens konto hänföias eller icke, har Utskottet inhemlat, att det uti Riks-slalen antagne sött att beräkna endast den behållne, d, v. s. till utgifter disponibla delen af uppbörden, tillkommit för större enkelhets vinnande vid de disponible dalarnes kalkyIrring, hvarvid Riks-slatens uppställning i öfverensstämmelse med detta behof underlättat åtgärden, men Utskottet finner också, att någon anledning icke är att använda samma method vid bokföringen, när dervid förekommande omständigheter göra ett annat sätt lämpligare.
Då Hendigen debiteringen utgör grunden för uppbördsmännens redovisningar och riks-luifvud-boken bland annat är ämnad att af dem göra en sammanställning för öfversigt af det hela, synes det alldeles rigtigt, att hvarje inkomst-titels debiterings-belopp, i öfverensstämmelse med uppbörds - 8 Stals-Ulskollets Utlåtande, JV:o 206. mannens redogörelser, i riks-hufvud-boken upptages.
Vid delta förhållande måste äfven, så framt ej uppbördsbeloppet, som är ett, onödigtvis skall sönderdelas på flere kouli, enklast vara, att detsamma odeladt tillföres Statsregleringens konto, samt att följaktligen å motsidan af samma konto dels aftöres hvad, enligt räkenskaperne, varder afkorladt eller eljest lill statsulgifternes bestridande blifver odispouibelt, dels balanseras hvad vid räkenskapsårets slut af uppbörderne ännu beror på indrifning eller afskrifning, Nämnde konto, som eljest skulle upptaga endast uppbördens behållna del, blir äfven mera upplysande derigenom att förhållandet med uppbörden i( sin helhet derstädes kommer alt framstå.”
Utskottet anser äfven den af Kongl. Stats-kontoret yttrade meningen, att reslanlierne, emedan de vid räkenskapsårets slut ej vore till riks-statens utgifter disponible, derföre ej borde tillräknas statsreglerings-fonden, utan såsom egen fond behandlas, sakna stöd i sakförhållandet, då denna omständighet väl utgör en anledning dertill, att de under redovisnings-året icke kunna till riks-stats-utgifternas bestridande användas, men icke förminskar slats-reglerings-fondens fordran på dem, hvilka, i den mån de blifva disponible till betäckande af följande års utgifter äfven begagnas.
Då dessutom, enligt livad Riks-boksluts-kontorel anfört, vid föringen af stals-regleringens konto, något sätt torde k irna utfinnas att förmedla riks-statens och sakförhållandets fordringar i detta afseende, kan Utskottet ej annat än för sin del biträda revisorernes och Riksboksluls-kontorets tillstyrkanden, att statsreglerings-fonden bör krediteras för uppbördens debiterade belopp.
Hvad åter angår frågan om anmärkta poster och proprie balansers hänförande till statsreglerings-fonden, så om äfven i allmänhet dessa slats-verkets fordringar icke tillhöra ett löpande års uppbördsmedel, utan till större delen utgöra brister i redan till kassorna af föregående års uppbörder inllutne medel, och af sådan anledning vid ett flyktigare betraktande kunna anses tillhöra grundfonden; likväl, då genom dessas uppkomst förorsakas minskning i medel, om hvilka redan under föregående år mellan stats-verket och Riksgälds-kontoret blifvit liqvideradt, under antagande, att de skulle till riks-stats-utgifternas bestridande fortfarande förblifva disponible, likasom dylika poster, der de för löpande år uppkomma, ovilkorligen minska riks-statens afkomst af uppbörden, anser Utskottet, att, med bibehållande af det redan länge antagna sättet, öfver de nu ifråga varande beloppen bör liqvideras mellan Stats- och Riksgälds-vei ken i sammanhang med restantierna, från hvilka desamma skilja sig endast i det afseendet, att, då restantierna åstadkomma inflytande på nämnde liqvid, utan att hafva kunnat indrifvas, Slats-Ulskottets Vllålande, N:o 206. 9 indrifvas, de anmärkte posterne och proprie-balanserne deremot, i det de Först tillflutit, men sedermera åter frångått kassorna, på enahanda sätt inverka, samt således samma orsak grundar håde reslantiernes och de ifrågavarande posternes inflytande på nämnde liqvid.
Om af sådan anledning detta inflytande än vidare bör fortfara, så synes det uppenbart, att omförmälde belopp, såsom något, hvarpå statsregleringsfonden så till sägandes eger samma anspråk, som på restantierna, i det den deraf möjligen kan förvänta en disponibel tillgång, äfven bör samma fond tillräknas.
Utskottet ett vigtigt skäl för antagande af ifrågavarande sätt för uppbördens och dess delars upptagande å stals-regleringens konto ligga deruti, att endast såmedelst grundfondens beräknande kan vinna den fasthet och, under vanliga förhållanden, den årliga likhet, som, enligt den af 1847 års revisorer meddelade tabell, är möjlig.
Vidkommande frågan, huruvida beloppen af de under åren före 1841 å riks-slatens åtskilliga hufvudtitlar uppkomna brister böra såsom en grundfondens fordran beräknas eller icke, finner Utskottet, att, då nämnde utbetalningar utöfver hufvudtitlarnes egna tillgångar skett af medel, tillhörande grundfonden, hvars ändamål icke är att dylika utbetalningar utan ersättning bestrida, samma utbetalningar af sådan anledning måste såsom grundfondens fordringar anses, intilldess de ersättas eller beslut om deras afskrifning blifvit af Rikets Ständer fattadt; förenande sig Utskottet alltså i hvad, med afseende på nämnde brister, såväl revisorerne som Riksboksluts-kontoret yttrat.
Utskottet får härvid likväl upplysa, alt, enligt riks-hufvudbokens gällande plan, alla med hufvudtitlarna gemenskap egande utbetalningar, utan afseende derpå, huruvida hufvudtitlarnes tillgångar förslå att dem betacka eller icke, ändock genast definitivt i kapitalräkningen afföras och alt således de utöfver riksslats-tillgångarna bestridda utgifterna eller bristerna icke kunna i riks-hufvudboken, efter dess nuvarande inrättning, såsom balans framstå.
Detta förhållande, som varit och än vidare är möjligt, så länge de under stats-medlen inbegripne serskilda fonderna kunna sammanblandas, kommer att- upphöra, när hvarje fond får sitt serskilda konto, der fondens fordran af en annan fond på denna sednares konto naturligtvis motsvaras af en lika stor skuld.
Emedlertid förorsakar detta, att någon afskrifning i egentlig mening ej kan ega rum, såsom på visst sätt redan verkställd, och att en balansering af Samma brister endast kan ske genom anmärkning inom kolumn af deras belopp, hvilket uti riks-hufvud» Dih. till R.
Fröt. <847 och <S4S. 4- Sami. i Afd.
2 Dand. i6 Hält. 2 10 Slats-Utskollels utlåtande, JV.o 206. boken iakttagits på de der förekommande serskilda sammandragen öfver riksstats-utgifterna.
Det är således på dessa, äfvensom uti de räkningar öfver grundfonden och ordinarie stats-regleringen, hvilka, utom riks-hufvudboken, vanligen åtfölja Rikets Ständers revisorers berättelser, som en beslutad afskrifning kan blifva synlig, men icke uti riks-lnifvudbokens kapitalräkning, deri nämnda belopp, i den mon de uppkommit, äfven blifvit afförde.
När sålunda af hvad Utskottet redan föreslagit, angående stats-medlens fördelning på serskilda konti uti riks-liufvudboken, det förhållandet inträder, att hvad den ena fonden förskjuter för den andra, kommer att äfven å denna sednares konto inverka och blifva synligt, har .Utskottet ej något serskildt att föreslå, angående ifrågavarande bristers behandling, der sådana i framtiden skulle kunna uppstå.
Angående de redan uppkomna bristerna, brafver visserligen likheten med de förstnämnda, att äfven de såsom fordran å grundfondens konto, vid en blifvande fördelning af stats-medels-fonderna, upptagas; men Utskottet anser det i alla afseenden bättre, om, innan en riks-hufvudbok upprättas efter de grunder, som härofvan blifvit föreslagna och här nedan vidare skola anföras, de ifrågavarande gamla bristbeloppen vore, genom slutlig åtgärd, befordrade ur räkningen.
Det är af sådan anledning Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad föregående Stats-utskott rörande dylika poster åtgjort, anser sig böra, jemte meddelande af en utredning öfver de nu ifrågavarande bristbeloppen, tillika föreslå de åtgärder, Utskottet tror vara lämpliga för nämnde ändamåls vinnande.
Dessa brister uppgå, enligt sednaste stats-revisions-berättelsen, lill följande sumtnor, nemligen: å f. d. 2:dra hufvudtiteln 153,553: 3. r. å f. d. 3:dje dito 16,210: 11.— å f. d. 4;de dito 700: å f. d. 7:de dito 18: å f. d. io:de dito 1 14p * • 1. 6. eller tillsammans r:dr 171,630:25. 7. Rörande de å f. d. 2:dra och 3:dje hufvudtitlarna befintliga bristbeloppen hafva Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 7 Maj [845, N:o 173, anfört, alt, ehuru, genom riksrättens den 2 Juli 1842 meddeidte dom, Konungens rådgifvare förklarats i och för de af dem tillstyrkta anvisningar å dessa liufvudtitlars besparingar utöfver de sistnämndas belopp Stats-Vlskoltets Utlåtande, IS:o 206. samt det deraf föranledda öfverskridandet af samma hufvud-titlars anslag, icke kunna till ansvar fällas, Rikets Ständer likväl ansett den vid nästföregående riksmöte, enligt underd. skrifvelsen den 12 Maj 1840, N:o 33a, för bedömandet af frågan om berörde bristers afskrifning, afsedda fullständiga utredning då ännu icke vara vunnen, helst, enligt hvad Stats-kontoret upplj-st, sådane ytterligare utgifter, hvilka vore att hänföra till a:dra och 3:dje hufvudtillai ne för 1840 och föregående åren, komme, jemlikt föreskriften i Kongl, brefvet den 2 Februari 1842, att öka de befintlige brislerne, hvadan de inom linien i 1841 års riks-hufvudbok balanserade beloppen icke utgjorde bestämda eller oförändrade summor förr, än dylika utgifter upphört alt förekomma.
Vid sådant förhållande och enär å andra sidan icke utan skäl borde förutsättas, att, genom upphörande för framtiden afen del sådane å besparingarne anvisade utgifter, hvilka utgjort föremål för Rikets Ständers och deras revisorers anmärkningar, utväg kunde beredas för betäckande åtminstone till någon del af de å nämnde hufvud-titlar uppkomne brister, ansågo Rikets Ständer afskrifning af beloppen då icke lämpligen böra medgifvas, utan att bristerna skulle, på sätt Rikets Ständer, uti sistberörde underdåniga skrifvelse, stadgat, uti statsverkets räkenskaper fortfarande inom linien balanseras intill innevarande riksdag, då Rikets Ständer, på grund af förekommande omständigheter, blefve i tillfälle att pröfva, hvilken åtgärd i afseende på samma brister borde vidtagas.
Utskottet får derjemte upplysa, att nu ifrågavarande brister, hvilka, uti Rikets Ständers förstanförde skrifvelse af den 7 Maj i845, N:o 173, uppgifvas för a:dra hufv.-tit. för 3:dje liufv.tit. till 149,»72: 3o. 10. 15,934: 8. 6. hafva sedermera under år 1842 ytterligare ökats med 4>2®7: 29- — 276: — 6. samt sednast, år 1844 rncd. . . . • 112: 3g. 3. — — — hvartill kommer en i beloppet från begynnelsen befunnen misskrifning af — — — — 2 — uppgående således vid i845 års slut till rätteligen beräknade ...... 153,553: 3. 1. 16,210: 11 -— samt alt efter år 1844 ingen ytterligare utbetalning af egenskap att kunna hit— räknas förekommit.
Den å f. d. 4:<ie hufvud-titeln (sjöförsvaret) i 1840 års riksbufvudbök först uppkomne brist af 70» r:dr härleder sig derifrån, att, då den bespa - 12 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 206. ring, som för nämnde år uppstod genom Stats-rådets då förändrade organisation, borde till Riksgälds-kontoret inlevereras, mot det att nämnde verk bestred de för samma år belöpande kostnaderne för den nja organisationen, Statskontoret, som redan till Förvaltningen af Sjöärendena öfverlemnat årets hela anslag för sjöförsvaret, sedermera, vid riks-bokslutet, anmärkt nämnde belopp, såsom varande af beskaffenhet att, utaf ofvanförde anledning, böra till Riksgälds-kontoret aflemnas och fördenskull derefter intagit detsamma i liqviden om årets öfverskotter och besparingar och sålunda öfver detsamma med Riksgälds-kontoret liqviderat, men deremot anmodat Förvaltningen af sjöärendena att summan till statsverket ålerleverera»
Vid den, skriftvexling, som härigenom uppstod, har Förvaltningen likväl mot beräkningen gjort anmärkning,, utan att förhållandet ännu hunnit blifva fullständigt ulredt eller kunnat till ersättning utaf något sednare års anslag för nuvarande femte h ufv u d-titeln förän led a» Bristen å f. d. yide hufvud-titeln, innehållande anslagen för pensionsstaterne, har uppkommit genom utbetalning af en, redan under föregående år anordnad, men, såsom längre tid outtagen, derefter återdebiterad post af 18 r:dr, till hvilket belopps uppbärande likväl rättighet förefunnits. F. d. io:de hufvud-titelns brist, i,i4.9 r;dr 11 sk. 6 r:st, har uppstått genom otillräckligheten af det vid i835 års riksdag å hufvud-titeln uppförda anslaget till ersättning åt läroverken för mistningen af den upphörda d jekne penni nge-afgil ten.
Då ofvanstående å f. d. a:dra och 3:dje hufvud-titlarne uppkomne brister på sednast förflutne åren hvarken ökats genom tillkomne utgifter eller till någon del kunnat ersättas af besparingar å sednare årens riks* sta ter, hvilka för öfrigt,, enligt serskildt beslut af Rikets Ständer,äro ställde till Kongl.
Majrts disposition, att för hufvud-titlarnes ändamål användas, och dessutom då hufvud-titlarne uti sednare riks-stater äro efter en. annan plan fördelade än den för (84r oc'h föregående åren gällande, icke, åtminstone hvad f. d. a:dra hufvud-titeln angår, till naturen fullt motsvara de uppkomne bristerna och derföre, der de likväl till dessas betäckande skulle användas, kunde anses dragne till ändamål, fremmande för de nuvarande hufvud-titlarne, anser Utskottet den närmare bestämning af brist-beloppen, som Rikets Ständer vid i84o— iS4i samt 1844—1845 årens riksmöten afsett, innan afskrifning
Borde beviljas, nu vara vunnen, och att intet hinder vidaie möter för fattande af ett definitivt beslut, angående dessa brister.