Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror att man träffar den billigaste grunden till utstakande af Riksdagsmäns antal, bland Borgare, Bönder och jordbrukande Ståndspersoner, om bewillningsutgifterne dem emellan jemnföras och fä tjena till rättelse.
Dä finues för 1808, efter den i N:v 2 as blandade ämnen intagne statistiska Tabellen, att Bonde-Ständrt har contr.
Nd. 514,692 och äger 150 Riksdagsmän.
Städerne dito „ 208,875 böra sä 60 dito
De nya orepresenteradc Zordägarne „ 197,624 dito 60 dito Summa Ledamöter utom Bruks- och Näringsidkare 270.
Dock bör observeras härwid, att uti bewill nings-summan för Bondc-Standet äro äfwen Ständspersoners och Adelns landböndcrs samt torpares contributioner intagne, sa wida de blifwit betalde as äboerne sjelfwa, och af den anledningen synes äfwen wara rättwist, att de hitintills »representerade Jordägare fa kvälja nagra flere Riksdagsmän än som blifwit här frammanfore päräknade; äfwensom Bruks- och Näringsidkare jemte flerahanda Mauufacturister, såsom inuehaswande frän jordbruket alldeles olika och skiljda handteringar, böra fä komma uti särskild consideration.
As sädan anledning böra wäl äfwen desta nya Representanter delas i anseende till wälfället i twänne Glassér, nemligen Jordägande, som kväljas ester hemmantalen, och Bruksägare jemte Näringsidkare, som wäljas efter deras tillwerkningars wärdén.
De förstnämndes antal af Riksdagsmän skulle lämpligast kunna utsättas efter Länens olika ägande Expeditioner till Riks-Stäiidrn.
Ståndspersoner jemte öfriga inwänare, ej hörande kill något annat Stand, ehuru sjclfwa walen sedan inom hwart
Län kunde »verkställas efter ägande hemmantal.
Länens Fnllmägtige häraf blefwo da sou» följer: Folknummer.if Representanter.
Ståndspersoner.
Län skulle hända äger 28,084 3 Upsala dito 26,948 3 Södermanlands dito 22,960 3 Östergöthlands dito 43,542 5 Gottlands dito 17,755 r Calmare dito 31,812 4 Blekinge dito 28,443 3 Jönköpings dito 17,402 2 Cronobergs dito 10,095 2 Christianstads dito 14,730 2 Malmöhus dito 24,391 3 Hallands dito 9,228 2 Götheborgs dito 31,808 4 Elfsborgs Lito 20,820 3 Skaraborgs Lito 23,828 3 Orebro Lito 24,725 3 Carlstads dito 22,871 3 Westmanlands dito 27,546 3 Kopparbergs
Lito 21,384 3 Gefleborgs dito 31,354 4 Westernorrlands dito 15,469 2 Westerbottens dito 18,193 2 Summa ståndspersons Jordägare 64 Brukspatroner, Manufacturister och Fabriksidkare skulle afwcn bäst kunna Läncwis »verkställa deras Riksdagsmäns »val; och om till grund tages wipa skeppund stängjernssmide, som berättigade att Bilaga lill Meni. N.o 36. 5.37 sända cn Representant, äfwcnsom röst-rättlghetcu derefter skulle räknas, sa blefwe werkställigheten bade lätt och enkel.
För att aswen kunna uppgöra ett billigt och rätt förhållande emellan den pä jordegendom och brukshandtering grundade Representation, sa torde hemmantalens summa och wärdén böra jemnföras med ett till lika warde estimeradt smide.
Antager man da, att 150 Riksdagsmän af Boudc-Staudet, jemte 64 Ståndspersoner, eller tillsammans 214 Representanter, iunehafwa 43,755 hemman skatte och krono, sa belöper det 204 hemman pä hwar wald Riksdagsman, hwilka, öfwer hufwud ansedda till 3,000 R:dr, lemna ett tillhopalagdt wärde af 612.000 N:dr, swarandc emot hwar Riksdagsman som wäljcs.
Pä samma grund, om 20,000 skeppund stängjerns tillwcrkning räknas till wärde efter 3,000 R:dr per IOO:de skeppund, sou! är swarande emot närwarande conjuneturs niihfördclaktiga ställning, sä uppkommer en summa stor 600,000 R:dr, hwiiken i det närmaste öfwerensstämmcr med 204 hemmans wärde; hwarföre ock sunes wara billigt, att 20.000 skeppund stängjerns tiliwerkniug berättigar att wälja en Riksdagsman; det will säga att för diikets hela smide, 400,000 skeppund, böra 20 stycken Representanter fä utses.
För rostberäkningen wid walen
Lör ett wärde uppä hwar sorts tillwcrkning bestämnias; dock med afdrag af sä stor del, som icke belastar tillwerkarens sörlag; och om derwid ett skeppund stängseln räknas swara cniot cn röst, sä är lätt med utsättande af wärde derä, sa wäl som uppä alla andra productioncr, att fastställa en billig proportion till rättelse derwid.
Jag torde erempclwis sä söreslä en Tariff, Expeditioner lill Riks-Stäuden. hwarefter åtskilliga kända och mest betydliga articlar kunna beräknas, sa wäl till wärde som rösträttighet, och till slut i anledning häraf uppgifwet
Rcpresentanternes antal, soin ifrån en sadan Caleule bör uppkomma:
Project till voteringsgrund wid Riksdagsmans»,al för Bruksägare, Jernmanufacturister och diverse Fabriksidkare. 8 Z Z"Z!
AZI SlA- «G LZ.8 K-> S A Röster, R:dr Banco Specie, 400,000 3,000,000 10,666 80 000 3,000 22 500 5,333 40,000 1500 11,250 6,000 45,000 3,333 25,000 48.000 360 000 4,800 36 000 8,000 60,000 10,000 75,000 2,000 r 1 i - 15,000 r 502,632 3,769,75(1 ! som räknas lill 7P R:dr Banco. . 40,OOP Skeppund gröfre jernfSräsling, L R:dr öfwer stängjernels warde.
, . > Skeppund jernpkälar ä 7^ R:dr dito > Dito ankare ä 20 R:vr dito >Dito stät L 3) Rwr dito 3.000 2.000 3.000 4.000 10,000 Dito spik ä 11^ R:dr dito > Dito tackjern till afsalu ifrän Ständs persons masugnar s 2.s R-dr, . . 6.000 Skeppund garkoppar ä 60 R/dr , . . 3.000 Dito utsmidd koppar L 12 R:dr.
. . 2.000
Dito förädlad till messing L 30 R:dr 5.000
Dito tunnor alun ä 15 Rwr .... 6.000 Centner krut ä 2^ R:dr /Finare jerusörädlingar m. si, andra fabricatio rätta wärdén närmare bestämmas.
Summa af ungefär!.
Srl, Productioner
Således, när 20,000 skeppund stängjernssmide ä 7 och en half R:dr per skeppund, eller ett warde af R:dr 150,000 Banco, blir räknadt swarande emot en -valberättigad Representant; sä skall med tillämpning häraf till ofwanutförde hela röstetalet 502,632 wälsas 25 ä 26 RiksdagSmän ifrän denna Medborgareclast; dock är att förmoda, tvid ert nogare beräknande af alla sorter tillwcrkningar, att detta antal uppgär minst till 30 personer, om ej dcröfwcr.
Härefter skulle Nedra Kammarens samtlige Ledamöter komma att utgöra:
Af Bonde-Ständet, hwaröfwcr det icke bör fä tillökas 150 As Städernes Borgare dito . . 60 Jordägande Ständspcrsoncr 64 Bruksägare, Jernmanufacturister och diverse Fabriksidkare 30 Summa Personer i Nedra Kammaren 304.
Detta öfwcrensstämmer ock i det närmaste med den här. frammanföre nppgjorda Calcule, och hwarefter alla walen samt grunden för de nya Representanternes Riksdagsrnannarätts bestäminande blifwit hämtad.
Dessa mina pä ösivertvgelse fästade wördsainma tankar fär jag till Högloft.
Utskottets närmare upplysta ompröfwande öfwerlemna, med anhällan, att, om det anförda skulle förtjena nägot afseende, de mätte fä i Protokollet intagas; och dä Riksens Högloft.
Ständer, redan tvid Regerings-Formens fastställande, äfwcn hafwa bifallit sjelfwa frägan om de oreprescnterade Ständspersonernes inträde och rösträttighet wid Allmänna Riksmöten, men »verkställigheten deraf förutsätter en betydlig förändring uti nu tvarande Riksständs organisation; sä 540 Expeditioner till Rilö-Ständen. lvägar jag ock oförgripeligen tro, att den andra lika huftvudsakliga frägan, om förändring ifrän fyra tilt endast ttvänne Ständ, nu bör komma under en afgörande pröfning och beredning, till antagande och fastställande wid nästa Riksdag, samt atr emedlertid Riksens Högloft.
Ständer denna gäng hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla, att -.'representerade Jordbrukare, Brukspatroner, Jernlnanufacturistcr och större Fabriksidkare, efter den grund som fastställes, matte till nästa Riksdag blifwa kallade att inträda uti ätnjutandet af deras pä rätttvisa sig grundande Riksdagsmannarätt.
S. von Stockenström/'
Lx NrotoeoNo Bilaga lill Mem.
N:o 36 Utdrag af Riksens Högloft.
Ständers Constitutions-Utstotts Protokoll den 22 December 1809.
S. D. Herr Lagmannen Silfversparre uppläste och inlemnade till Protokollet följande anförande angående Representationsfrågan:
"Dä detta ämne redan tvid Riksdagens början hos de Respcctive Ständen förehades, blef det behandladt pä ett sätt, som ingalunda motsade den allmänna rösten, htvilken ifrän längre tid tillbaka och i synnerhet sä tvål nyst söre som under loppet af denna Riksdag tillerkänt tvära hitintills orcpresenreradc Medborgare rättighet till deltagande uti Rikets Lagstiftande magt.
I saiinnanhang härmed Bilaga till Mem.
R:o 36.
541 har pä ett oemotståndligt öfwertygande sätt blifwit ägalagdt behoftvet och nödwändigheten af en sädan National-representationens organisation, som kan gifnia ät allmänna sakernas gäng en bättre rigtning, än som med grundadt hopp stär att förwänta, sä länge olika mängfaldigt delade interesse» ofta kunna wända Lagstiftarens uppmärksamhet helt och stället ifrän det, som borde wara egentliga föremälet för dest befattning.
Endast stora och owanliga händelser kunna för ett ögonblick gifwa utseende af enhet ät detza efter sakens natur eljest hwarannan beständigt motarbetande delar, hwaraf Folkrepresentationen hos ost bestär.
Den utgöres icke af en werkande och en motwerkande kraft till upprätthällande af det hela.
Den är snarare att anse som en osammanhängande hopfogning, som uti sig innefattar ämnet till sjclfförstöring, sä snart den lemnäs ät sin egen »verkan och icke genom nägon rväldsam yttre kraft fammanhälles.
Sä hafwa dche olägenheter »varit mindre märkbara de tider, Lä Folkets Representanter föga »varit annat än medel, hwaraf stundom Enwäldsmagtcn betjenat sig efter godtvcke, stundom utländska Magter under frihetens larf, till utförande af sine afsigter; men nu, dä man säkert utan öfwerdrkft kai» säga, att Folkets Representanter äro mera än nägonsin sig sjelfwe lemnade, utan all sädan inflytelse, wisa sig ock bristfälligheterna i denna organisation tydligare.
Konungs och Ständers förhällande till hwarannan, hwardera såsom ett helt betragtade, är onekligen uti wär nuwarande Statsförfattning upprättadt pä grunder, wida öfwerträffande htvad wi förut ägt; »nen om denna inrättning, som, rätt förstädd och rätt handhafd, säkerligen förwarar ät Folket all den frihet, som är förenlig med tidehwarfwets beskaffenhet, utan att skada den »verkställande Magtens oum - f>42 Expeditioner till Niks-StLnden. gängliga kraftfullhet, stall lända Riket till a stifta t r gagn, böra de brister sorgfälligt botas, hwilka icke otydligen wisa sig uti sjelfwa sanunansätt,lingen af Folk-representationen, som dels ett fordom orätt törstadt interesse, dels fördomar, kanske till det mesta slumpen, tilldanat, som åtminstone aldrig warit beräknad efter Landets behof och alldeles icke star tillsamman nied närwarande tidehwarfs upplysning.
Desto mera ett Folk äterfatt af sin tillständiga frihet, med desto större omtanka bör det söka att undanrödja de faror, som hota den uti inbördes niisihälligheter, hwilka directc eller genom anarchieus förwillelser eljest oundwikligen stola kasta Landet ater under ett despotiskt ok.
Hwilket fält för en lagstridigt herrsklysten Regering, för en Aristocratist brottslig ärelystnad hos individuer, för winglare eller för
Dernagogiste enthousiäster, att hwardera, efter sine särskilde afsigter, begagna den gamla regeln:
Ibland ett sondradt, och det svin ännu wärre är, i sjelswa sin Representations-inrättning söndradt solk, huru lätt wille det icke blifwa för desse lystne, desie winglare, desic förförare, att till wcrkställighet bringa deras brottsliga anslag; de behöfdc dertill hwarken genie eller penningar; en måttlig erfarenhet skulle wara ensamt tillräcklig att lära dem inse ock nyttja de medel, bwilka likasom sjelfwc erbjuda sig att göra dem i egne eller under laitte namn till Fäderne slån dets förtryckare.
Da ingen kan neka, att wid Riksdagarne uti de mänga Ständs-afdel,ängarne, hwilka Historien lärer osi hafwa ofta gistvik »vära sammankomster utseende af fyra mot hwarannan i strid warande särskilde Nationer, ligger ett oenighetsfrö, som den illasinnade lättingen kan begagna, åtminstone tilt tidsutdrägt ock uppmärksamhetens wändande till Bilaga lill Meni.
N:o 36. olämpliga föremål, derigenom den nödiga och nvtrtiga werksamheten förspillcs, och intrigucn får ledighet att nyttja de för densamma gynnande tillfällen, svin sig kunna Yppa.
Dä nu möjligheten af sädane olyckor ligger för öppen dag, är det icke äfwcn tid att söka hämma deras utbrott?
Jag tager således för afgjordt, att en förbättrad Representation, och med detsamma wäre hittills orepresenterade Medborgares intagande i Lagstiftningen, utgör alla wältänkandcs upprigtiga önskan, niel! med fullkomligaste öfwcrtygelse om nödwändighetcn af cil sadan förbättring, med det största nit för ernående af detta äudamäl, kunna dock begreppen om medlen dertill wara ganska skiljaktige.
Utan att äga den förmätenheten, att tro mig uti ett sä granlaga ämne kunna gifwa nagra tillfredsställande upplysningar, anser jag likwäl min owilkorliga pligt wara, att, säsom Ledamot af detta Utskott, först inför detsamma och sedermera inför Riksens Högloft.
Ständer öfwer detta ämne uppgifwa mina tanka r
Af hwad jag ofwanföre haft den äran att nämna, är lätt att sirina, det min mening lika litet kai; wara, att de hittills orepresenterade skulle bliswa hos de fyra Ständen inflickade, hwilket dessutom intetdera Ständet torde medgifwa, sorn att de skulle komma att utgöra ett Femte Ständ, derigenom jag fruktar, att willerwallau och den redan nog stora iwärigheten att bringa nägra saker till slutligt afgörande skulle ökas, i stället för akt minskas.
Jag kan ej föreställa mig, att en salunda sammansatt Corps skulle wara anwändbar till något annat, än att, utan all slags beslutanderätt, formera ett WalCvllegium, ensamt med den befattning, att hwarr Ständ för sig wäija ett wisit antal Ledamöter, sorn, samlade till en enda Corps, innehade Riksens Ständers rättigheter, hwaraf äfwen följer att de Fen 544 Expeditioner till Riks-Ständen.
Ständen alltid, efter förrättadt Wal, genast borde ätskiljas.
Jag nämner detta såsom det enda satt, hwarä mig tyckes att Fem Stands-afdelningar skulle kunna emplojeras; men nämner det endast såsom i förbigående, emedan i allt fall ett sädant project förmodligen icke skulle winna bifall; derutom more det icke att anse annorlunda än som ett palliatif.
Med någon lindring i symptomerna wore sjukdomen lika fullt qwar i kroppen.
Nästan pä samma sätt anser jag det förslaget, att inrätta Nationai-Representationen i trenne Ständ i stället för fyra; föga wunnes dermed, och hwilketdera Ltäudet borde wäl utgå?
Medgif sjelnva Ständsrätteu sädan den nu är, och de hanva den lika helig alla syra.
Icke annorlunda än att denna ätskillnad wid Riksdagarne sammansmälter i den Allmänna Medborgsmanna-rätten kan denna twist flitas och man komma till ett antagligt samt nyttigt resultat.
Skillnad emellan hög och lag, rik och fattig, lärd och olärd m. m., hwilka skillnader nödwändigt i alla hyfsade Stater mäste finnas, skall alltid medföra särskilde förhållanden Medborgare emellan uti samfnndslefnadcn i allmänhet; men Standen, i afseende pä deras deltagande endast säsom sädane uti Lagstiftningen, mäste nödvändigt antingen alla bibehällas ivid hwad de nu äro, eller alla gemensamt antaga en sädan form, som wisar sig närmare leda till Fäderneslandets sanna wäl.
Detta kan aldrig fä namn af uppoffring.
Statsförfattningar äro blott conventionella anstalter, widtagne till befordran af det allmänna bästa, åtminstone böra de wara det.
Att söka detta ändamäl är hela Samsnnders rättighet, för hwilken alla tillfälliga inrättningar mäste wika och kunna ej fä namn af rättigheter.
Icke säsom sädane kunna Bilaga till Mein.
645 dylike inrättningar äberopas; men sä midt dehe conventionella anstalter icke äro i strid med de moraliska begreppen om godt och ondt, eller störa personlig frihet och egendomsrätt, eller innefatta betvdliga hinder för allmänna sakernas gäng, i htvilket sall de skulle alldeles förfela ändamälet med samhällslifwet, är formen as en Statsförfattning, och i synnerhet af sjelfma Representationen, en nästan likgiltig sak.
Den bör ej lättsinnigt ösmerändakastas, äftven om den skulle utmärkas af nägre felaktigheter, utan tid och omständigheter böra afmattas, dä allmän öfmertygelse, grundad pä en allmännare upplysning, oundmikligen till allmänt bästa pakallar nägon förändring.
Nu synes den tidpunkt hafma inträffat, dä behofmet, understödt af allmänna rösten, allwarligen hos oh kräfwer en sädan förbättring i sjelfwa Representationssättet; och hmilket sä mycket mindre bör möta nägra hinder, som det icke stär i nägot oskiljaktigt sammanhang med sädane inrättningar i Staten, som hafwa afseende pä en »verklig äganderätt, utan rörcr endast de conventionella anstalterne, som till större delen blott tillfälligt händelser föranlätit, i anseende till sammansättningen af Rikets Lagstiftande Corps.
Konnngens och Folkets inbördes rättigheter, personliga friheten, de särskilde Folkclassernes förhällande till hwarannan, egendomsrätten och andre allmänna eller särskilde förmäner efter gällande Lagar och Författningar rubbas härigenom pä intet »vis, endast ett lämpligare och till ändamälet bättre tjenande sätt för Folkrepresentationen »vid Riksmöten är härtvid i fräga: och, med förutsättande af de hittills orepresenterades allmänt erkända rätt att deruti deltaga, bör wäl tvid en i sammanhang dermed oundwiklig förändring »nan heldre 35 546 Expeditioner till Riks-StLnde». »vidtaga helt och hältet det medel man anser för det bästa, än att genom, om jag sä mä säga, lappwerk blott tilt cn ringa del, kanske ock alldeles intet, winna den förbättring, som önskas.
Härmed will jag likwäl ingalunda äsyfta en sädan inrättning, der hela Folkrepresentationen skulle besia blott af cn enda Corps. Flere
Länders erfarenhet har lärt oh, att i sädant fall denna Corps förr eller sednare gör inkräktningar pä executiva magtens omräde, hwarutas merendels följer en strid, som leder till den ena eller andra af deha magters störtande och Landets förderf.
Att förekomma detta har enahanda erfarenhet wisat, det hittills nägot kraftigare »nedel icke funnits än Folkrepresentationens inrättande i twänne asdclningar, af hwilka Ledamöterne uti Len ena, genom deras älder, rikedom eller särskilda anseende i Staten, skulle äga en äterhällande kraft, sä snart den andra afdelningen eller ock Regeringen förmärkes »vilja öswerstrida gränsorne af deras magt.
Med tillämpning af ofwannämnde anmärkningar uppä förewaran de fräga wägar jag säl edes hemställa, om icke bästa och till äfwentvrs enda werkställbara sättet att täta flere af »väre hittills orepresenterade Medborgare komma i Åtnjutande af en förmän, som, med afseende ä Landets wäl, tyckes wara Lein allmänneligen tillerkänd, wore det att hela Folkrepresentationen inrättades i twänne afdelningar.
Benämningen wore lika mvcket.
Jag will excmpelwis kalla dem Öfre och Nedre Kammaren, eller kanske heldre Första och Andra Kammaren.
Denne sistnämnde skulle dä egentligen äga samma befattning som de Fyra Niks-Ständen nu hafwa till ärendernes utarbetande och besluts fattande, likwäl att Utskotten borde bestä af Ledamöter ur bäda Kamrarne i ungefärlig proportion af de - Bilaga till Mem. N:° 36.
547 ras bestämda antal, som torde blifwa wid pah en tredjedel eller en fjerdedel i Första emot Andra Kammaren.
Första Kammarens samtycke skulle fordras till utgörande as ett Riksens Ständers Beslut.
Instämde den Första Kammaren icke uti den Andras mening, skulle »vägrandet wäl kunna beledsagas med anmärkningar, men icke med något nytt eller sörändradt Förslag, som endast skulle bero af Andra Kammaren, och tror jag att i öfrigt Regerings-Formens och Riksdags-Ordningens föreskrifter skulle utan swärighet kunna tillämpas tvid en sädan förändring af Representationen och det till äfwentyrs med större lätthet, än under hwad annan skepnad de hittills orepresenterade uti Lagstiftningen blefwe intagne.
Att detta skall ske, tager jag för afgjordt, da bade Allmänna rösten och Riks-Ständens utlåtande synas deruti öfwerensstämma; men om ofwannämnde fördelning af Representationen skulle winna lika allmänt bifall, ätcrstär dock att bestämma sättet att utse Ledamöterne och till huru stort antal de böra sig wid Riksmöten infinna.
Om i afseende pä sistnämnde omständighet populationen, säsom jag förmodar, bör tagas till grund för bestämmandet af Lcdamöternes antal i Andra Kammaren, torde närmast instämma sä wäl med ändamälet som med redan existerande inrättningar här i Landet, att walen förrättades, genom Electorer, sälunda, att till exempel för hwarje 500:de personer först »valdes Sockncwis en Elektor.
En församling af mindre folkmängd kunde i allt sall fä »välja en Elektor.
Dehe electorer sannnanträdde derefter Häradswis, och walde till exempel för hwarje 2000:de personer en Elektor.
Utaf dehe HäradsElectorcr »valdes äter, samlade inom hwarje Län »vid Landshöfdingc-Residenset, Ledamöter till Andra Kammaren en för hwarje 8 L 10,000:de personer. 548 Expeditioner till RikS-Ständeo. Harwid anmärkes, att inom Socknarne skulle fä wäija hwar och en derstädes boende och mantalsskrifwen mansperson, till myndige är kommen, sorn utan att wara stat- eller legohjon, eller eljest uti privat tjenst, äro sjelfwe Jordägare eller ock innehafware af Jordbruk eller annat sjclsberoende Näringsfäng, enär derföre enligt debetsedel betalas lika mycket Kronoutskylder som för ett fjerdedels mantal, krögeri- och wärdshusidkande samt bränwinsbrännerier under ofwannämnde näringsfång icke inbegripne; men ej borde wäljas pä nägon, som icke wore jordägare och boende inom församlingen, och åtminstone en wara af Bonde-Ständet, sa widt någon jordägande Bonde inom Socknen funnes. Hwad Städerne i allmänhet beträffar, lärer wäl någon särskild föreskrift i öfwerensstämmelse med ofwannämnde principer böra lemnäs.
Städerne Stockholm, Götheborg och Carlscrona, samt hwar och en annan Stad, som har 8 ä 10,000 innewänare, torde böra njuta egen walrätt till Ledamöter i Andra Kammaren, i proportion af folkmängden, samt Stockholm och Götheborg anses i afseende pä wal af Ledamöter till Första Kammaren som twänne särskilde Län. Sockne-Electorerne skulle till Härads-Electorerne ej fä wäija nägon, som, enligt Bewillningstaxeringen, icke kunde wisas hafwa wärdet af 200:de tunnor spannemäl uti inkomst till det minsta, dock torde någon jemkning böra äga rum i anseende till de norra Provincerna.
Jag anser för wigtigt, att dehe Härads-Electorer, hwilka skulle förrätta walen till National-Representanterne, innehafwa en witz betydligare förmögenhet.
Deremot tror jag wara oskadligt, att i allmänhet stadga ett sädant wilkor för rättigheten att blifwa Ledamot af Andra Kammaren; likwäl torde ena hälften eller kanske något mera bland Bilaga lill Mem.
549 deni ovilkorligen böra wara Jordägare, samt ibland dem tagas L witz proportion eller åtminstone alltid en af hwardcra utaf de Fyra Standen, men den andra hälften borde kunna wälsas utan Åtskilnad af Stand, Adelsman, Ständsperson, Prest, Borgare eller Bonde, och, utan asseende pä förmögenhet, endast efter Electorernes förtroende.
Hwad äter angar tillsättandet af Ledamöter uti Första Kammaren, sä har jag ofwanföre nämnt nägra af de skäl, hwarföre jag tror den böra hafwa förnämligast en äterhällande kraft, och den egentligen rigtad emot försök af ingrepp uti werkställande magtens rättigheter.
Denna magt bör derföre äswen här äga direct inflytelse.
För att likwäl gifwa Första Kammaren en witz grad af oafhängighet, anser jag Ledamöterne deraf böra innebafwa deras platser för lifstiden, ätminstone de, som Konungen utnämner.
Tillsättandet torde kunna föresläs salunda, att Konungen utnämner af Rikets Herrar eller Högre Embetsniän ett lika antal som Biskoparne utgöra, hwilka alltid skulle wara Ledamöter af Första Kammaren.
De öfrige wäljas af Härads-Electorerne twänne eller trennc i hwarje Län, med en inkomst af minst 400 tunnor spannemäls wärde, dock nägot mindre för de norra Provineerne, hwilket utrönes af Bewillnings-taxeringarne, med tillämpning af föregäende ärets Markegängs räknewärde.
Wid hwarje wal till Riksmöte undersöka Electorerne om de sednast walde fortfara att wara mantalskrifne inom Länet och att kunna anses till nystnämnde förmögenhet; i hwilket fall de, sä länge sig sä förhäller, warda bibehällne, men i annan händelse förrättas nytt wal.
Ledamöterne i Andra Kammaren njuta rese- och dagtraktamente af Länet, men icke de af Första Kammaren.
I öfrigt torde tillatas mig nämna, att dä jag 550 Expeditioner till Riks-Stände». här utsatt antal af personer, eller belopp as summor, har sädant skett endast exernpelwis, emedan bestämmandet deraf nu blott ungefärligen lärer kunne, lata sig göra, intill deh närmare grunder kunna erhällas efter Bewillnings-Förordningens föranledande.