Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Afsigten med granskningars uppdragning åt små afdelningar, är att påskynda arbetets gång. -- Till beredande af Utlåtanden har jag trott remissen först böra uppläsas och discutteras i Utskottets plenum, på det att dels saken måtte betraktas från serskilda sidor, och dels Utskottet kunna utröna, hvilka ledamöter derom egde den största kännedom, för att kunna bestämma, till hvilkas handläggning målet borde uppdragas.
— Genom fåtaligheten af denna Redactions-Commité har jag hoppats att vinna icke blott en större skyndsamhet, utan äfven och förnämlignst en grundligare utarbetning, helst hoppet om ära och fruktan för skam borde verka helsosammare på några få Redactörer, än om dessa välgörande retmedel jemt fördelas på ett talrikt Utskott.” Af Herr von Hartmansdorff, August: ”Ehuru jag med tacksamhet erkänner de förbättringar, Höglotl.
Constitutions-Utskottet gjort i det förslag till Svenska National-representationens ombildning, hvilket jag dess pröfning underställt, nödgas jag dock i åtskilliga delar reservera mig mot innehållet af det förslag, som na för Rikets Höglotl.
Ständer framlägges, och att göra lior till ConstUutions- Utskottets Memorial, IV.o 26.
23 det äfven i sädana fall, der mitt förslag blifvit följd t, men der jag af erinringarne dervid inom Utskottet funnit mig hafva haft orätt.
Förslaget till Riksdags-Ordning. §1\
Man hade ej bordt stadga, att Lagtima Riksdag skall återkomma hvart Tredje år, fastän Urtima Riksdag under tiden mellankommit, utan låta förhållandet vara sådant det är.
Sverige får eljest för mycket Riksdagar, uttröttande både Regering, Embetsverk och Riksdagsmän.
Då Konungen styrer 2;ne Riken och Hans närvaro ej må saknas vid någotderas Riksförsamling, så bör det stå i Hans magt att förekomma denna olägenhet genom Urtima Riksmötes sammankallande. § 3.
Då den godsegande Adeln sällan tjenar Staten längre än i ungdomsåren, och är fåtaligare än den, som i allmänhet befinner sig i Rikets tjenst: så förekommer det obilligt att åt den sednare delen, som äfven för närvarande är talrikare på Riddarhuset, gifva ett mindre antal Riksdagsmän, än åt den förra delen.
Förhållandet synes, enligt mitt förslag, hafva bordt vara omvändt och fastighetsegarne, såsom fåtaligast, välja sist.
Paragraphen omnämner ej, i hvilken ordning valen skulle företagas, hvilket dock, för att i möjligaste måtto förekomma dubbla val på samma personer, synes hafva bordt ske. § 4‘ Då antalet af Riksdagsmän för hvarje dass af hvarje Stånd upptages i 3 § för Adeln och i 7 § för Femte Ståndet: så hade det väl äfven bordt utföras här för Preste-Ståndet. §7‘ Då ofrälse em bets- och tjenstemän äro talrikare (omkring 3,260), än de Adelsmän, som skulle blifva valberättigade (omkring 2,360), men ofrälse Ståndspersoners fastighet på landet (omkring 53,000,000) deremot är ringare än Adelns (omkring 73,000,000), så är det ännu origtigare äm bland Adeln, alt åt jordegarne gifva ett större antal Riksdagsmän, än åt embetsmännen.
Jag hade, för likhetens skull med Adeln, föreslagit 24 åt jordegarne och 26 åt embetsmänuen; men efter sakens närmare öfvervägande, *4 lior lill Conslitutions-Utskotlcts MemorialN.-o 16. och då man ibågkommer, att ofrälse Brukspatroner, som äro de betydligaste af ofrälse fastighetsegare, för närvarande tillsätta blott 5 Riksdagsmän (i Borgare-Ståndet) så anser jag rigtigare, att jordegarne finge i 5:te
Ståndet tillsätta blott 20 samt embets- och tjestemän 30 ledamöter, hvarigenom både Justitias-Staten, andra civila embetsman och oflicerarne af Landtförsvaret kunde få flera Riksdagsmän. §8.
Här hade bordt bestämdt utsättas, att hvarje valkrets skall, med de undantag, 17 § utsätter, välja 2;ne Riksdagsmän, hvaraf en åtminstone inom den ålder, som för inträde i Äldre Kamaren erfordras, på det att brist å sådane ej må uppstå.
Kretsarne böra ej göras vidsträcktare, emedan eljest torde komma att saknas både de väljandes personliga bekantskap med den valde, och dennes med orten.
När en af kretsens Riksdagsmän får, enligt 10 §, väljas utom hans område, så behöfver detta ej heller vara allt för vidsträckt. § 9.
Enligt anmärkningen vid § 1 mot skillnaden mellan Lagtima och Urtima Riksdag, borde Äldre
Kamarens ledamöter fortfara med sin befattning under 5 hvarannan näst påföljande Riksmöten. § 10.
Genom stadgandet, att valkretsarne skola välja medlemmar till hvardera Kamaren, med olika och högre fordringar utom åldern, för behörighet till den äldre, har man ålagt valmännen ett besvärligt tvång, utan att ändock säkrare komma till det mål, man söker, nemligen att den Äldre Kamarens Riksdagsmän skola i högre mått ega samma egenskaper, som den Yngres ledamöter.
Då blott 2:ne Riksdagsmän tillsättas af en class, såsom Sjöförsvarets, så skall det ena Ombudet höra till den Yngre och det andra till den Äldra Kamaren.
Om nu en Commendeur-Capitaine valdes till ledamot af den Äldre och en Amiral af den Yngre Kamaren; och om sådant skedde med flit, för att gifva en så kallad opinionsyttring, månne det icke skulle störa det goda förhållandet mellan de båda representanterna af samma vapen, och med detsamma förringa gagnet af deras utväljande?
Dylikt kan äfven, utan uppsåt, hända bland andra embetsman, der valkretsarne äro flera: så att Biskopar, Öfverstar och Landshöfdingar kora - 17Sr tilt Constitutions-Utskottets Memorial, N.-o o.6. a5 ma i Yngre Kamaren, under det att Prostar, Öfverste-Lieutenanter och Gollegii-Kåd sitta i den Äldre, samt slutligen att rikare godsegare och mera erfarne Riksdagsmän befinna sig i den Yngre, under det att mindre förmögne, och de, som första gången deltaga i ett Riksmöte, äro ledamöter af den Äldre.
Tili dessa olägenheters förekommande synes lämpligast vara, att bland de ledamöter af någon dass, hvilka äro 35 år gamla, fyllas Iedigheterne i den Äldre Kamaren, a) bland embetsmän och prester af dem, som innehafva de högsta befattningarne, eller längst utöfvat jemlika; b) af Borgare-Ståndet, Borgmästare och bland idkare af borgerlig näring, ett visst antal, som betala den högsta bevillningen, dernäst de, som längst varit Riksdagsmän, och sluteligen de, som längst utöfvat borgerligt yrke; C) bland faslighelsegare utom Bonde-Ståndet, den, som under sednaste skatteår betalt den högsta bevillningen; och d) bland Bonde-Ståndet, deri, som bevistat de fleste Riksdagarne, eller, när denna foidelningsgrund icke är tillräcklig, den, som innehar någon af de i 22 § 2 mora. uppräknade egenskaper, eller slutligen är äldst lill åren.
Ora denna anmärkning god kännes, så böra föreskrifterna om de egenskaper och den större förmögenhet, som fordras för inträde i> den Äldre Kamaren, utgå ur §§ 14, 17, 20, 22 och 26.
— Orden "ehvad han är" förändras till "antingen han är.” § 13- Då egare af Stadsfastighet representeras i Borgare-Ståndet, enligt 5 §, så böra ej Adelsmän få inom Ridderskapet och Adeln utöfva valrätt för sådan egendom.
När man utgår från grunden af Stånd, må man ej i til* lämpningen sammanblanda deras representation. § 14.
Ingen annan Adelsman borde vara valbar än den, som antingen vore i allmän tjenst, eller egde fastighet på landet, eller med ett ord vore verksam medborgare, likasom för femte Ståndets medlemmar i 23 § stadgadt är.
Af de i § 13 anförde skäl, må ej i den förmögenhet, som fordras för att bland Ridderskapet och Adeln väljas till ledamot af Äldre Kamaren, inberäknas fastighet i stad.
Härmed instämmer föreskriften i 27 §, att Prest ej åtnjuter inom sitt Stånd, valrätt eller valbarhet för någon fastighet, emedan han af andra Stånd representeras.
Prat. 184S. 3 Sami. tS Haft. 4 Hor till Cönstitutions-Utskottcts Memorial, Nio a6.
Den skillnad, sora § 13 gör mellan värdet på landt- och stadsegendom, är lika litet iakttagen här sora i 20 och 26 §§. §§ 16 och 17.
Om Utskottet hade vidtagit den af mig vid 10 § uppgifna grunden för Riksdagsmäns fördelning mellan Kamrarne, så hade det undgått att förklara Comministrar och Lärare vid Eiementar-Läroverken for uteslutna derifrån, samt Professorer för ständiga ledamöter deraf.
Hvarföre må ej en Comminister eller Rector sitta i den Äldre Kamaren, när en Bonde kan göra det?
Hvarföre skall en Lector, som är Kyrkoherdarnes förman, alltid sitta i den Yng^e Kamaren, når de kunna höra till den Äldre?
Hvarföre skall en Professor ständigt vara medlem af den Äldre Kamaren, när det kan hända Biskopar att blifva ledamöter af den Yngre? § 20.
Se anmärkningen vid 10 §, om vilkoren för inträde i Äldre Kamaren.
Då fast egendom på landet representeras af Adel, Bönder och 5:te Ståndet, borde ledamot af Borgare-Ståndet, som skulle representera Stadsmanna-näring och egendom, ej få inom sitt Stånd, väljas till Äldre Kamaren för den fastighet, han på landet egel.
Angående skillnaden mellan värdet på landt- och stadsegendom, se anmärkningen vid 14 §. § 22.
Se anmärkningen vid § 10, angående valbarhet till Äldre Kamaren. §24.
Röster för fast egendom i stad och på landet böra ej få sammanläggas, enligt anmärkningen vid 13 §. § 26.
Samma anmärkning, som vid § 10, angående fordringarne för Valbarhet till Äldre Kamaren.
När prest ej är valbar för någon fastighet, eller embetsman af 5:le Ståndet, för fastighet i Stad, (§ 27): så borde ej heller ofrälse fastighetsegare på landet vara valbar i samma Stånd för fast. egendom i stad.
Hur till Constitutions-Ulskottets Memorial, N:o 16. 37 Angående skilnaden mellan värdet på landt- och stadsegendom, se anmärkningen vid 14 §. § 28.
Angående Stats-Rådets ledamöter borde tilläggas: att de ej få tillträde till det Stånds serskildta öfverläggningar, till hvilket de höra.
Justitiae-Råden, som ej få, lika med Stats-Råden, deltaga i Kamrarnes öfverläggningar, borde åtminstone få deltaga i Riksdagsmanna-vaien.
Hittills hafva de fått vara lill och med Riksdagsmän. § 31.
Det är olämpligt att i en Grundlag åberopa en § af allmänna Lagen, hvilken på annat sätt och oberoende at Grundlagen förändras.
Då man gör en omskrifning af 17 § 1 mom.
Riksdags-Oordningen, hade rättelse härutinnan bordt vidtagas, och motsvarande straffbestämningars införande i annan stadga åt Lag-Utskottet öfverlemnas. §§ 32. 33.
Ordet lagtima utgår. § 34.
Det synes vara olämpligt att till Högsta Domstolens omedelbara pröfning öfverlemna tvisten om Riksdagsmanna-val, dervid omständigheter kunna förekomma, hvilka bäst utredas i orterna.
I första hand synas dylika ärenden böra fortfarande pröfvas af Landshöfdingar och Consistorier, samt för Universiteten hädanefter af deras Canzlerer. § 37. Då Riks-Stånden hädanefter blefve 5, hvilkas fullmagter skulle granskas inför Justitia>Ministern, i stället för de 3:ne Ståndens, som förut sådan granskning undergått, och enär 4 dagar ansetts dertill erforderlige, enligt Riksdags-Ordningens § 21: så torde väl 5 dagar, eller 1 för hvarje Stånd, dertill hädanefter behöfvas. § 41.
Ordförandet på Riks-Salen borde ej vara bundet vid någondera af StatsMinistrarne.
De kunna hafva förfall eller vara till denna förrättning min - Hör till Constitutiöns-Utskottets MemorialIV:o 26. dre tjenlige.
Ddt vöre 110g, om man blott stadgade, att den främste närvarande Stats-Råds-Ledamoten skulle i Konungens frånvaro föra ordet.
Sedan Uiksdags-Ordningen ej längre innehåller Ceremoniel för Riksdags öppnande, så borde väl bestämdt utsägas, att det är Konungen, sota genom vederbörande låter utfärda Ceremoniel för högtidligheten. § 42.
Skillnaden mellan Lagtima och Urtima Riksdag borltages. §§ 45 öch 51.
Tillsatlsen af Handels framför Närings-Utskottet, synes vara både öfverflödig och oegentlig; ty handel är en näring likaväl som landtbruk eller handtverk. § 52.
Öfverskott och besparingar höra till Statsverkets tillgångar, och ingi å följaktligen i slutsumman af dem, hvilkas begagnande hvarje Utskott, som har med Stats-regieringen att skaffa, för sin del påräknar.
Drätsel-Utskottet bör följaktligen icke föreslå sätten att använda öfverskott och besparingar för andra liufvudtillar, äu dem, hvilkas reglering till Utskoltet hörer. § 56.
Tillåtelse för ett Stånd att inom ett annat välja Utskotts-ledamöter, strider mot Ståndsgrundsatsen, ingår på allmänna val, och ledpr till hvarjehanda olägenheter.
Det kan derigenom hända, dels att i något
Utskott komma allt för mångå eller få, eller inga medlemmar af något Stånd, dels att de medlemmar, som ett Stånd sjelft anser för de tjenligaste att sitta i de vigtigaste Utskotten,blifvit, innan valordningen kommer till samma Stånd, borttagna af ett annat och spridda i de mindre vigtiga Utskotten, eller insatta, der deras egenskaper göra dem mindre nyttiga.
Då intet
Stånd kan veta hvilka ledamöter, som äro qvar att välja på, förr än det blifvit underättadt om de föregåendes val; så kan intet sådant ske samtidigt, utan det ena Ståndet måste vänta på fulländningen af det andras valförrättning.
— På hvilkendera sidan är företrädet antingen på deras, som välja förr eller sednare?
Stånd skall börja eller slula?
Skall det ske i omgång för hvarje Riksdag, eller hvarje val? eller derom lottas för tillfället?
Till hvilka misstag, uträkningar och ränker kan ej ett sådant valsätt föranleda, tidspillan obeiäknad?
Hör till Constilutions-TJtskoltets Memorial, N.o 26. sitall man, under väntan på hvarandra, hinna atr, under löpande Riksdag, genas fylla de ledigheter, som genom hvarjehanda hinder och förfall inträffa ?
Om denna stadga borttoges och hvarje Stånd skulle välja inom siira ledamöter, så sluppe man äfven den besvärliga föreskriften, alt flere än de röstandes halfva antal erfordras för giltigt val af ledamöter utom Ståndet. § 60.
I stället för bivista Rikets Ständers rådplägningar och beslut, torde böra begagnas uttrycken : öfvervara Kamrarnes öjverläggningar eller beslut, hvilka äfven närmaie öfverensstämma med ordalagen i 41 § Riksdags-Ordningen. §63.
Sedan hvarje Utskott, som motsvarar någon gren af Statsförvaltningen, skulle få till en del samma befattning, som Slats-Ulskottet för närvarande eger, så borde det äfven, enligt 30 § i mitt förslag, hafva tillgång till en eller flera sakkunnige personer, dem Konungen förordnar att Utskottet med erforderliga upplysningar tillhandagå, likasom en ledamot af StatsContoret för närvarande gör i Stats-Ulskotlet och vid Revisioner.
Dessa af Konungen förordnade ombud borde fördenskull vara skyldige och berättigade att i öfverläggningarne, men ej i besluten, deltaga.
ConstitutionsUtskottet, som ej godkärit delta förslag, men likväl ansett upplysningar behöflige, har velat berättiga Utskotten att i stället inhemta dem af enskilde medborgare, utan att vid någon påföljd förpligta desse till hörsamhet och utan att tillerkänna dem någon ersättning för tidsspillan och kostnader.
Hvad trovärdighet kunna dessutom enskilde personers uppgifter förtjena, jemnförelsevis med embetsmäns, hvilka af Konungen förordnats? § 71.
Bibehållas grundlagens ord: dock stånde hvarje ledamot öppet, i stället för dock må hvarje ledamot stå öppet. § 72. 1 sisla momentet synes "definitivt beslut” böra förändras till "sitt beslut”, emedan ett sådant, som är underkastadt ändring i Yngre Kamaren och jemkning eller omröstning i förstärkt Utskott, ej lämpligen torde kunla kallas definitivt. flor lill Constitulions-U! skotte s Memorialj N.-o a6. § 73.
Införandet af meningen : såsom, rörande något af de i Regerings Formens 66, 6g, jo, yi och 72 SS upptagne ärenden, pi det ställe, hvarest hon nu står, ar ett misstag.
Dessa §§ upptaga, hvilka de mål äro, hvartill 3 Stånds beslut och Konungens samtycke ej göra tillfyllest.
Frågan, hvilka mål, som äro af beskaffenhet att kunna förfalla, är ej i nu gällande Grundlag bestämdt afgjord.
Val af Utskotts-förstärkuingar blifva, t är Stånden få välja på hvarandras ledamöter, ännu besvärligare, för att ej saga overkställbarare, än Ulskolts-valen, enligt anmärkningen vid 56 §. § 76.
Ledamot af en Riksförsamlingens Ramare torde böra förändras till Riksdagsman och oroen: inom
Kamaren sig tilldrager till tilldrager sig inom den Ramare, dit han hörer. § 81.
I fråga om hvarje Stånds serskilda rättigheter borde hädanefter såsom hittills erfordras samtlige Riks-Ståndens, hvart för sig, och ej samfäldt, fattade beslut.
Utskottet har blott upptagit
Ståndens representationsrätt, men med stillatigande förbigått deras öfriga, i 114 § försäkrade, rättigheter.
Dessa böra, efter min formening, hvarken gifvas till spillo, eller hädanefter behandlas annorlunda än hittills, med undantag af den förbättring, Utskottet föreslagit for represenlations-frågorna, eller att det Stånd, saken rörer, skall yttra sig först och med öfvervägande flertal samtycka lill förändringen, innan hon till pröfning hos de öfriga Stånden förekommer. § 88.
Utskottens betänkanden borde väl, till säkerhet för Ordföranden, åtminstone conlrasigneras af Secreteraren.
Hvarföre skall ej, jemte Ordföranden, främsta ledamoten af hvarje Stånd, till hvilket lian icke hörer, hädanefter såsom hittills underskrifva?
Utan tvifvel derföre, att det, genom de olämpliga Utskotts-valen, är osäkert, om ledamöter af alla $iånd komma att linnas i hvarje Utskott. §§ 92, 93, 94, 95, 97, 105 och 106.
Skillnaden emellan lagtima och urtima Riksdag bör, en!i0t anmärkningen vid 1 §, försvinna.
Hör lill Constilulions-U tskotxts Memorialj N.o x6. § 101.
Ordförande i alla Nämnder och bland Valmän, hvilka under Riksdag sammanträda, borde utses likasom Utskottens Ordförande, enligt § 57.
Endast Revisorer, sorn sammanträda mellan Riksdagarne, och der personalen är oviss, kunde härifrån göra undantag. § 109.
Orden lagligen vald äro öfverflödiga, och skulle möjligen kunna misstyd as till hinder för den Riksdagsman, öfver hvilkens val besvär blifvit anförda. § no. Sista ordet i 1 momentet fattas borde rättas till fattats.
Förslaget till ändringar i Regerings-Formen.
Dessa äro ej blott redactionsförändringar, såsom (överskriften antyder, utan äfven ändringar i sak.
Se t. ex. §§ 95 och 114. §§ 52, 56, 69, 71.
Riksens Ständers Kamrar" synas lämpligare böra heta ''Riksförsamlingens Kamrar.” §§ 58, 59, 70, 96, 103, 106, 108 och 109.
Skillnaden emellan lagtima och urtima Riksdagar borttages. § 95.
Norriges Grundlag, § 46, uppdrager åt dess Högsta
Rätt att, om vederbörande underlåta Riksdags-kallelses utfärdande, derom besörja.
Detta synes ock hos oss, när förändring skulle göras, hafva varit det lämpligaste.
Att flera olika, i hufvudstaden till en del icke befintliga, myndigheter hafva denna befattning, kan om samma sak föranleda olika Kungörelser, utfärdade på olika dagar, alldeles som det nu händer med Hof-Rätternas Circurlairer.
Det synes ej heller med god ordning öfveienstamma, att underordnade myndigheter utfärda en sådan kungörelse.
Har bon blifvit underlåten af verkställande magiens högs le utöfvare, och derföre öfverlåten tffl Sa Hor till Constitutions-Utskotlets Memorialj It.v 26, deri oberoende
Domare-magten, så synes det vara hennes högste utöfvare, utgörande en i hufvudstaden befintlig och i Konungens namn handlande myndighet, som bör sig dermed befatta. § 114.
Hvad den formella behandlingen af Stånds-frågor beträffar, åberopas anmärkningen vid § 81 af Utskottets förslag Lill Riksdags-Ordning.
Men Utskottet har i sak gjort högst betydliga förändringar i 114 §, hvarå Riks-Ståndens uppmärksamhet destomera bör fästas, sorn öfverskrift ten blott nämner i?ecfoc£/o72.y-förändringar.
Utskottet har uteslutit Femte Ståndet från delaktighet i denna §.
År sådant förenligt med den jemnlikhet, som borde detsamma i förhållande till de öfriga medgifvas?
Utskottet har från den nuvarande ordalydelsen uteslutit orden förmoner, rättigheter och jriheter3 samt med detsamma från delaktighet i denna § i verkligheten uteslutit äfven Borgare- och Bonde-Slånden, hvilka ej hafva några privilegier, som under denna benämning äro meddelade.
Privilegier egas för närvarande icke blott af Presterskapets utan af Preste-Ståndetj Professorer, Lectorer, Rectorer och andre Skol-lärare, sool ■eke äro Prester, derunder jemväl inbegripna.
Genom det uttryck, Utskottet begagnat, hafva dessa blifvit uteslutne, och skulle, om förslaget antoges, pörlora sina grund-lagliga rättigheter.
Genom uttrycket Borgerskapet, i stället för Borgare-Ständet, har Utskottet från delaktighet i 114 § uteslutit en del af Ståndets nuvarande medlemmar, nemligen alla Borgmästare, en del Magistrats-personer och fjerdepartsegare i Fahlu Bergslag, hvilka icke äro Borgare^ samt äfven en del af dem, som skulle blifva Ståndets Ledamöter, nemligen fastighetsegare i stad, hvilka hvarken voro borgare, eller val-berättigade i annat Stånd.
Genom uttrycket Allmogen har Utskottet deremot tilldelat Stånds-räfctigheter åt flera, än som för närvarande höra, eller, efter Utskottets förslag, skulle komma att tillhöra Bonde-Ståndet.
Dit höra ej landlbönder, eller de, som arrendera annans jord, utan att hafva någon egen eller vara åboer på krono-hemman.
Men till Allmogen böra landtbönder utan tvifvel räknas.
Man invänder måhända, att det obestämda ordet Allmogen redan begagnas i 15 § Riksdags-Ordningen.
Men der står det i en förbindelse med andi a ord, nemligen Allmogen i hvart Härad välje, efter hemm antalet 3 hvil - H'år till Conslilulions-Utskoltcts Memorials Nio 26. 33 hvilken visar, att det blott är den, sora hemman häfver, hvilken är valberättigad.
Slutligen har Utskoitet, genom den nya 114 §, förmenat Konung och Sländer alt hädanefter gifva några nya privilegier åt Ständen.
Hvarföre skulle det vara betänkligare att förunna privilegier åt dem, än åt någon eiman Corporation eller enskild inan i Riket?
Jag hemställer vördsamt, alt Riksens Sländer måtte lemna 114 § oförändrad i sak.
Då jag med Utskottet varit ense om förslagen, har jag dock i vissa fall icke kunnat instämma i de derföre andragna skälen.
Men blott en af dessa händelser anser jag mig böra serskildt anmäla.
Utskottet utgåLt från de nuvarande Ståndens bibehållande, så hade det Femtes upptagande, jemte dem, allena erfordrat något utredande försvar.
Ville raan likväl ingå i någon bevisning af de gamla Ståndens behörighet att qvarstå, så bade den, i min tanka, lika väl behöfts för dé tvänne sista, som för de tvänne första Stånden, och beskaffenheten af dessa då bordt betraktas något djupare, än sora nu skedt.
Slutligen anser jag Utskottet hafva medgifvit reservationsrättens begagnande längre, än vederbordt. 57 § 1 morn., Riksdags-Ordningen, som tillåter reservationer vid Utskotts utlåtanden till Riks-Slånd, begränsar ej delta tillstånd, men det kan rimligtvis ej sträcka sig så långt, att andra grundlags-stadganden derigenom öfverträdas.
Enligt 56, 8l och 84 §§ Regermgs-Formen, må intet annat af Riksdagsman väckt grundlagsändrings-lörslag till Riks-Stånden ingifvas, än det, sorn Constitulions-Utskoltet tillstyiker.
Något undantag från denna regel, till förmon för Utskottets egna ledamöter, har grundlagen icke gjort.
De hafva följaktligen ingen annan, eller bättre, rätt, än öfriga Riksdagsmän.
Utskottet gifver dera likväl en sådan, när det tillåter dem att under form af reservationer bifoga grundlags-ändrings-förslag, sorn Utskottet icke tillstyrker.
Tvänne sådana medfölja nu, ett af Herr Cederschjöld. och ett af Herr Ekholm.
Det förra utgår väl ifrån den af Ulskot Bill. till R.
3 Sami. t i5 flii/t, 5 54 Hör till Constilutions-Utskottels Memorial, N.o 36. tet gillade Sfåndsgrundsaltsen, men det andra strider äfven deremot, emedan det är byggdt på allmänna val, oell begge hafva varit Utskottet underställda, utan att antagas.
Att det sednare förslaget understödes af samtlige Borgare- och Bonde-Ståndets ledamöter inom Utskottet, gör ej reservationen lagligare, emedan flere reservanter, förenade, ej hafva bättre rätt än en för sig.
Antager man, att blott Constitutions-Ulskottet tillstyrkt någon förändring i National-Represenlationen, må reservanter i den vägen göra alla möjliga förslag, så kommer man längre än förfägtarne af denna mening troligen sjelfve vilja gå.
Då skulle man nu icke blott kunna få alla möjliga variationer af representationer, grundade på Stånds- eller allmännna val, eller sammanblandning af bägge; eller om man håller sig blott till det Sednare slaget allena, få valrätt och valbarhet föreslagen åt den s. k. fria ejvinnan, fastän Utskottet det icke tillstyrkt.
Att något
Stånd möjligen kan, såsom sin gemensamma tanka, upptaga någon Riksdagsmans af Utskottet underkända grundlags-ändt ings-förslag, berättigar icke honom att i form af reservation på förhand frambära det till alla Stånden.