Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
103 alt 1 förhållande till de af Kongl. Majit vid In-’ tecknings-rättens meddelande, för hvarje serskidt fall i Nåder föreskrefne vilkor, efter Fiskals-Embetets hörande, vidtaga och till iakttagande befordra de säkerhetsmått som i ett eller annat afseende pröfvades vara af nöden, och i öfrigt så begå, att de serskilde omständigheter, livi I k a, såsom en följd deraf, vid dylike Låns bevakning i framtiden kunde erfordras, ej genom bristande anteckningar marte komma i förgätenhet.
Riksens Ständers Herrar Revisorer hafva deremot i denna fråga hufvudsakligen hyst enahanda öfvertygelse med Bankens Cotnmissarier , och i anledning häraf ansett de Allmänna Stadgande vara af nöden, att ingen Egendom, för hvars obehindrade disposition och försäljning till Inteckningshafvares förnöjande , någre serskilde vilkor finnas föreskrifna , må af Banken belänas; såsom hvarigenom Verket säkrast kunde undvika att blifva inveckladt uti tvetydiga och långvariga rättegångar: sådant likväl utan retroactif verkan i afseende på en och annan Egendom af omförmälde beskaffenhet, hvarå Lån redan från Banken utgått.
Banko-Utskottet har ej underlåtit, att vid detta ämne fästa den uppmärksamhet, som Bankens säkerhet å ena, och Lån-sökandens tillständiga rätt å andra sidan ansetts påfordra.
De vilkor och förbehåll, sorn vid meddelade Nådiga tillåtelser till Fidei-Coiniss - Egendomars intecknande, vanligen blifvit bifogade, angå lili en del vården af sjelfva Egendomen oell bibehållande eller anskaffande af nödige Inventarier, ecli röra i så måtto engentligen Fidei - 104 Banko Utskottets Betänkanden.
Kommissarien och dess medarfvingar eller rättsinnehafvare.
Samma förhållande ar afven med de föreskrifter, sorn anga skyldigheten att genom viss årlin afbetalning å den inteckande LåneStirnman , befria egendomen från dess ådragne gravation : enar tillika, och i sammanhang dermed utiryckeligen finnes stadgadt, att ett sådant förbehåll, såsom endast fin bindande ä GäldenärmS sida, icke gör tideon inskränkning uti den ovilkorliga Intecknings- och Betalnings-rntt Fordringsägaren enligt J rict njuter•
Men hvad åter angar ett uti Kongl, Majus meiornnätnnde Nådiga Tillstånds-Resolutioner vanligen intagit förbehåll:
Atr, i, händelse
Fordrings-ägaren skulle för bristande betalning vilja ur Panten söka sin förnöjelse, FJof Rätten dd skall Jaronina en Curator, hvilken det aligger att dervid under Förmyndare-ansvar de öfrige Slägtingarnes rrut iakttaga och bevaka; så, ehuruväl häröfver anfördt blifvit, att en sålunda tillförordnad Curator hvarken enligt
Bag skulle kunna hindra Pantens försäljning, eller utsträcka sine åtgärder vidare, än att för Kidei-Commissariens räkning förvara så stor del af Egendomens värde, sorn ofverstiger den intecknade Summan; anser Banko Utskottet likväl ovedersägligt, att de hinder och uppehåll uti Bankens lagliga ratt, som vid ofvan anförde förhållande, i tidens längd kunde medelst anställande Rättegång under hvarjehanda förevändningar, - åstadkommas, svårligen i förväg stå att beräkna; H vadan Banko-Utskotte t ock för dess del, lika med Riksens Ständers Herrar Revisorer, anser Bankens säkerhet fordra ett bestämdt Stadgande , det inga Egendomar af Eidel - Corn - Banko- Uiknliets Betänkanden. miss - Natur hädanefter bora såsom Pant för Banko-Lån antagas.
Det ena och andra’ underställe» vördsamt de Respektive
Ståndens närmare upplysta orri pröfn in g och decision.
Och bifogas enligt gjordt förbehåll någre Leda möters i ämnet yttrade serskilda mening.
Stockholm den 4 Marth 1818.
Utdrag af Protokollet hållet hos Riksens Ständers Banko - Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm d. 4 Martil 1818■ Enligt gjordt förbehåll, skulle Herr StatsSecreteraren Friherre TVirséns , i fråga om Banco Lån å Fidei-Commisser , till Protocollet afletnnade skrifteliga Reservation, hvaruti Herr Biskopen Doctor Almqvist , Herr ProtocollsSecreteraren Hammarhjelm och Herr Majoren Gyllenkrook jern väl instämt , åtfölja Höglo!].
Utskottets Betänkande till de Resp. Stånden, så lydande: ”Enär, likmätigt Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers gemensamma beslut, Fiöei-Comrnisser kuntta få belänas och, under laga inteckningsvillkor, pantförskrifvas, samt Kongl. Majit vid en förekommen speciel fråga om en Längiivares rätt till laga disposition öfver den inteckiiade panten, Fidei-Comrnisset , lemuat en så lydande förklaring, som jag nu får deri aran for Utskottet uppläsa: ”Kongl.
Maj:ts ”Utslag uppå den af Ry ttmästaren Adel ”och Välbördig Carl' von Qvanten i underdånighet gjorde ansökning, att, sedan "Kongl. Majit genom Utslag den a K Maj Iq6 Banko-Utskottets Betänkandenl ”1813, i Nåder tillåtit Sökanden, att, emot ”inteckning uti dess innehafvande Fideikommiss , Säteriet Qvantensburg , med ”'derunder lydande Hemman och Lägen he”ter , få upptaga ett Lån af Femton Tusende Riksdaler Banco , och dervid före”skrifvit, ibland andra, det villkor, att, ”elter det Ferrt år ifrån Lånets erhållande ”influtit, borde årligen , jemte räntan , å ”hufvudstodén afbetalas Ett Tusende Riksdaler ; meri detta stadgande, hvarigenom ”rättigheten, att, när som helsi, återfordra ”den intecknade summan, vore en Långifvare betagen, haft elen verkan, att
Sökanden icke kunnat någorstädes få upplåna ”penningar, Kongl.
Majit således i Nåder ”täcktes , öfver högstberörde Dess Utslag ”meddela sådan Förklaring, att den inteckning, som erhulles i Qvantenburgs Säteri ”med tillhurigheter, medförde lika säkerhet, som uti all annan i Riket befintlig ”Egendom, hvarå Lån beviljas och imeck’’nas; med Kongl. Maj:ts Högste Domstol ”beslutit.
Gifvit Stockholms Slott den 25 ”Maj 1814.
”Kongl* Majit Ivar i
Nåder låtit
Sig föredragas ”denna underdåniga Ansökning ; Och då den ”mening Sökanden om innehållet af Kongl. ”Majits ifrågavarande Nådiga Utslag fattat, icke ”instämmer med ordalydelsen deraf, i det icke ”någon inskränkning derigenom finnes gjord i ”Längifvarei s ovillkorliga intecknings-rätt, eller ”i den frihet han enligt Lag äger att , jemlikt •”de aftal Skuldebrefvet innehåller, sina för - 5]anbo - Z/tskattets JZetänZanden.
107 ”sträckfa penningar återfordra, och i händelse ”af bristande betalning, desamma ur panten utröka, utan vilkoret om årlig afbetalning efter ”de fem första årens utgång, endast är för Lån”tagaren förbindande, så att den Egendomen ”vidhäftande inteckning efter hand må minkas ”och slutligen alldeles försvinna; finner Kongl. ”Majit någon vidare förklaring öfver Dess of”van åberopade Nådiga Utslag, såsom i dessa ”delar tydligt och klart , icke vara af nöden.
”Det vederbörande till underdånig efterrättelse ”länder.” CARL.
Wåhlin.” så anser jag för min del att Fidei-CommisseT icke böra generelt uteslutas från den rätt till erhållande af Lån i Banken , som Rikets Ständer förordnat att å Fastigheter kunna utgifvas; helst sådant i sjelfva verket skulle till intet göra beslutet i hufvudsaken ;• emedan förmodeligen ingen enskilt ville lemna
Lån mot en säkerhet, som icke antogs för giltig af den samina autor itet, hvilken grundlagt rättigheten att den pantförskrifva, och som sådan för Långifvaren , lill laga säkerhet gällande göra.
Och beträffande den formalitet som bör iakttagas innan försäljning af ett pantförskrifva Fidei Commiss kari få äga rum, nemligen: att Hof-Rätten skall Förordna en Curator , som vid ett sådant tillfälle bevakar nästa Fidei-Commissariers rätt; så emedan denna åtgärd icke är af sådan art, Banko-Utskottets
Be. tänk and en. att Jen i ringaste måtto kan anses lägga hinder i vägen för Bankens lätt att ur panten söka.sin förnöjelse , eller kunna leda till minskning i säkerheten, sorn här utgör (let egentliga föremålet; ty finnér jag ej heller deraf något hinder för min vördsamma hemställan, att det må vara Banco-Styrelsen obetagit att till pröfning upptaga Ansökningar om Lån äfven å Fidei-Comniister, och att, derest säkerheten i allt öfrigt skulle finnas laghehörig, pantens Fidei-Commisnatur icke må för Lånets beviljande ligga* i vägen , enär Högvederbörlig! tillstånd till dess belanande finnes vara lemnadt.
N:r 13, Riksens Högloft.
Ständers Banco - Utskotts Betänkande, angående Låne-rättigheten i Banken för de uti Philipstad belägne Fastigheter.
Uti ett inom Vällofi.
Borgare-Ståndet upp. läst och till Banco-Utskottet remitteradt Memoria! , har Herr Bruks-Patron N. Mitander på anförde skäl yrkat ändring af det stadgande, Herrar Banco - Fullmägtige meddelr, och Riksens Ständers sednast församlade Herrar Revisorer godkänt, hvarigenom rättigheten tills vidare blifvit
Philipstads invånare betagen , att på deras Hus och Jord kunna erhålla Bancolån; förmälande Herr Bruks Patron, såsom stöd för dess i denne delen gjorde hemställan , att Philipstad ej i annat afseende skall skilja sig Banko-Utskottets Betänkande^ log från öfrige Statler i Riker, in att antalet af invånare derstädes är bestämdt till 60 Hushall, bestående af 00 Handlande, 25 Handtverkare och ) c, Embets- och Tjenstemän jemte andre för omliggande Bergslag nyttige personer; att medelst detta inskränkta antal , bättre utkomst för invånarrie skall beredas, samt Banken salunda aldrig behöfva frukta att köpare af Fastigheter i Philipstad skall saknas , i händelse för undfående lån utsökning behöfde ske; att i öfrigt denna Stad kunde med andra Stader i allo jernföras, så i afseende på de grunder sota vid Handlandes och Handlverkares antagande följas , som säte och slämma vid Riksdagarnö m- m; och slutligen, att dess Jord vore skatteköpt, samt följaktligen af bättre natur än många andra Städers.
Utaf de i detta ämne förehafde Protocoller och Handlingar, har Banco-Utskottet inhämtat, att, sedan en del Philipstads Hus- och Jordägare hos Herrar Banco - Fullmägtige besvärat sig öfver ett af Bankens Commissarie!- den 8 Mars 1816 meddeldt äfslag å sökt beläning af én i Philipstad belägen Fastighet, och nämnde Besvär blifvit till Banco-Fiscals-Embetets utlåtande remitterade; så har, under åberopande af Kongl. Majus Nådiga Kungörelse den 3 Maj 1814, deruti, på sätt ofvan förmäles, endast visse personer förklaras behörige att i Staden innehafva numer , med tillika bifogad t stadgande, det Stadens Justitiarie - Embete åligger hafva tillsyn derå, att obehörige personer icke, genom inköp af Fastigheter, i Staden sig intränga, Banco - Fiscals - Embetet uti afgifvit Memorial iio Banko-Utskottets Beiiinkanden■ förklarat dess öfvertygelse , att, enär Banken sålunda ej ägde elen obehindrad? dispositionsrätt öfver Egendomar i Philipstad , som efter Eörfattniftgarne tillkommet Banken öfver alla dess inteckande panter, betänkeligt vore att tillåta beläning, af ifrågavarande fastigheter förr än ändring skett uti berörde del af Stadens Privilegier eller åtminstone den Nådiga förklaring hos Kongl.
Maj:t kunde genom innevånarnes försorg utverlcas att hvad härutinnan är stadgagdt icke lägger något hinder fqr Bankens rättighet att nied beländte egendomar derstädes förfara' på sätt Banko-Författningarne medgifva, och ej heller för de personer, hvilka kurtde inköpa sådane för Bankens räkning försålde Bastigheter, att undfå lagfart och derå anses besutne: hvaruppå He rrar Banko-Fullmägtige , efter det Bankens Coinrnissarier uti infordradt utlåtande förklarat sig icke hafva något att tillägga vid FiskalsEmbetets berörde Memorial , såsom öfverensstämmande med Commissariatets förut vidtagne åtgärd , funnit skäl att dervid tills vidare låta bero, men tillika hänskjutit frågan så val till H errar Revisorers sorn Banko-Utskottets närmare pröfning.
Riksens Ständers sednast församlade Herrar Re visorer hafva, jemte den allmänna tillstyrkan, att ingen Egendom, för hvars obehindrade dispo sti tion och försäljning till inteckningshafvares förnöjande någre serskilda vilkor finnas föreskrifna, må af Banken belänas , äfven hvad Philipstad beträffar, funnit, att så länge icke någon så beskaffad förändring uti Stadens privilegier föregått, hvarigenom Banken sattes i belägenhet Sanko- Utskottets Betänkan/len. lii att, på sätt författningarna i allmänhet rörande dfiss panter föreskrifva , jemväl med dervarande fastigheter kunna förfara, Lan dera ej borde från Banken medgifvas.
Då Banko-Utskottet i följd lylraf äger att utlåta sig, huruvida innevånarne uti denna Upstad, hvilkas obelundrade lane - rättighet lilia med öfrige medborgares vid föregående utlånings-perioder ej varit ifrågasatt , samt utan förlust för Banken blifvit begagnad, nu böra uteslutas från deltagande uti en till allmänt understöd ämnad anstalt, har Banko-Utskottet funnit det vara med billighet och rättvisa öfverensstämmande att ej blott fästa sig vid de uti hittills gällande författningar stadgade former, utan# har Utskottet jemväl och förnämligast trott det tillhöra dess befattning att Undersöka om i hvad iron någon osäkerhet för Kanken genom beläning af Egendomar i Philipstad; med afseende å de för Staden stadgade privilegier verkligen vöre att befara.
De skäl som med stöd af författningarna kunde föranleda till vägran att i Banken beläna Philipstads fastigheteter och jord, äro egentligen:
Att den i Kongl. Maj:!» Nådiga Kungörelse af den 30 April 1689 stadgade Ordning, att fast egendom, sorn på Eanko-Auction utbjudes, bör förut för Bankens räkning hafva Undergått Lagfart och 3:ne uppbud, hvarigenom den förmon för köparen beredes, att genast, utan vidare omgång, vid företeende af Bankens salubref å egendomen, derå kunna erhålla laga fasta, skulle hvad Philipstad beträffar förfela des* verkan och ändamål då besittningsrättighe - 112 Banko-Utsknttets Betänkanden. ten derstädes än inskränkt inom ett visst antal privilegierade personer; oell att enär salunda hvarje annan köpare skulle kunna lagligen heta gas ägande rätt och forpligtas at flen inropade Egendomen till annan man mot lösen aflata osäkerheten i denna del , torde föranleda till en minskad conenrrence, hvaraf ater, samman, sattningar och ofverenskomrnelser emellan de privilegierade, till Bankens förnärmande möjligen kunde blifva en följd.
A andra sidan torde deremot böra erindras, att, genom det vid sednaste Riksdag tagne Beslut, i följd hvaraf, utmätning utur Låntagares lösa egendom vid bristande betalning vanligen föregår fastighetens försäljning , Auctioner på Bankens panter i allmänhet' blifva mer och mer sällsynta; att den iinga del af en panthuden Egendorns verkliga värde, sorn uti lån dera från Banken får utgifvas, merändels i och för sig sielf tillräckligen försäkrar Barlen mot al! förlust vid dess panters försäljning; och att aldraininst sådant torde kunna befaras i Philipstad, sorn i anseende till dess förmånliga belägenhet i medelpuncten af en liflig Bergslagsrörelse, ©tvifvelaktigt kan anses för en af de bästa handelsplatser in i landet, och hvarest, i följd af den säkerhet för nödig utkomst och bergning, sorn just genom inneväriarnes inskränkta antal vinnes, hugade spekulanter till inköp af fastigheter alltid kunna pär,.knas, antingen bland sådane af Stadens redan privilegierade medlemmar som ännu finna sig i saknad af egen kostnad, eller af Personer, hvilka önska åtkomma någon le - 1 BanAo-Uts/tottets BetänAandeni 113 ledig numer, för att i egenskap af Embetsman, handlande eller handtverkare, i Staden sig bosätta.
Hvadan erfarenheten ock visat, att fala Egendomar i Philipstad, långt ifrän att sakna köpare, alltid vid försäljningar blifva högt betalte.
Efter hvad salunda upplyst blifvit, har Banko Utskottet ansett sig ej kunna eller böra tillstyrka, det Philipstad ensam bland Pikets Städer skulle vara från all Fåne-rättighet i Banken utesluten , i synnerhet af de skäl att
Staden en sådan förut fått begagna, och att inga nya omständigheter mellankommit, som deruti borde kunna verka ändring, hvaremot
Utskottet för dess del vördsamt föreslår , att, till ytterligare betryggande af Bankens säkerhet vid möjlige oförutsedde händelser, det må åläggas Låntagare uppå Stads-Egendomar i Philipstad , att, utom vanlig laga Inteckning, prestera en. af Magistraten, eller Landshöfdingen i orten godkänd Borgen af tvenne Vederhäftig®
Män, som en för båda och båda för en ansvara för Capital och Ränta; Hvilken borgen, hvarje Femte år, så länge något af Lånet innestår. bör genom Låntagarens försorg förnyas.
Och underställes detta ämne vördsamt de Respektive Ståndens närmare upplysta ompröfning och godtfinnande.
Hvarjemte några deröfver yttrade serskilda meningar, enligt förbehåll, bifogas, Stockholm den 4 Martil 181 8.
Utdrag af Protokollet hållet hos Riksens Ständers Banko Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm d. 4Martii 1818.
S. D. Vid fattandet af Hoglofl. Banko-Utr Bihang till Rikt-St.
Prat. iSi7~l8lS* Sami- N:r Ij, l! 4 Banko-UtsJiOttets Bettini an deri; slottets Beslut angående beläning af Fastigheter i Philipstad, hade Herr Öfver-Hof-Predikanten Doctor Hedrén till Protokollet teservei*at, att Herr Doctorn, sorn ej öfvervara frågan om Fidei-Commissers beläning, för sin del an— säg begge ifrågavarande ämnen, såsom lika beskaffade, hafva bordt på enahanda sätt behandlas.
Herr Majoren Friherre Hjerta hade, med ■yttrande af enahanda öfvertygelse, derjemte anfört att Herr
Baron till och med fann ett skäl mera att uti sistnämnde afseende instämma i Revisorernes yttrande j helst, hvad frågan om Fidei-Commisser angick, åtminstone olika tankar förut uppstått emellan Fullmägtige jemte Fiskals-Embetet å ena, samt Commissariatet och Revisorerne å andra sidan; då deremot Commissarierne, Fiskals-Embetet, Fullmägtige och Revisorerne enhälligt ansett beläning af PhilipStads Egendomar, utan föregången ändring eller förklaring uti Privilegierne, ej kunna äga rum.
Herr Rrofessorert Agärdh hade med åbéro-t pande af de flere anförde skäl, hvilka emot bé-' läfling så väl af Fidei-Commisser som Fastigheter i Philipstad, hos Riksens Ständers sednast församlade Revisorer' förekommit, ansett sig ej kunna frångå dess då hyste öfvertygelse, att sådane Egendomar, för hvilkas obehindrade dis-j position serskilde vilkor och förbehåll i ett eller annat afseende finnas föreskrifne, ej borde af Banken beläna.
Herr Eagmartnen Mannerstam hade äfven för sin del ansedc Revisorernes yttrande vara på goda skäl grundadt, och i öfrigt ej funnit Jianko-TJiskoliets Setänkandent 1151 anledning att göra något undantag från Bankens allmänna Line - författningar till förmån för Philipstad; hälst det beror af Stadens invånare att medelst anhållan hos Kongl. Maj:t om förändring uti omförrnälde Privilegium, undanrödja det enda hinder för deras JLåne-rättigliet.
Herr Lagmannen instämde i öfrigt uti Herr Doctor Hedréns yttrade tanka, och ansåg Högh Utskottets beslut i detta ämne svårligen kunna förenäs ined hvad förut i fråga om JFidei-Comissers beläning blifvit beslutadt.
Och skulle desse reservationer enligt gjordt förbehåll bifogas Högloft.
Utskottets Betänkande till de Respektive Standen.
Ständers Stats- och Banco- Utskotts Betänkande, angående väckt fråga om förhöjning uti de för Riksens Ständers Revisorer af Stats-, Banco- och Riksgälds-Verken anslagne arfvoden.
Uti ett till Vällofl. Borgare-Ståndet ingifvit Memorial, som till Stats- och Banco-Utskotten blifvit remitteradt, har Herr Borgmästaren Carl J.
Örnberg andragit , huruledes vid flere sednare Riksdagar, Rikets Embets- och Tjenstemän , med afseende ä tidernes och penningevärdets förändrade skick , samt varuprisernes stegring, vunnit lämplige förbättringar å sine löne-villkor och arfvoden; hvaremot någon fråga om tillökning uti; Riksens Ständers Herrar ii6 Banko-Ulsknttets
Revisorers fran längre tid tillbaka , fastställde ringa arfvoden, utgörande, med inberäkning af dryg hushyra, ved, ljus och uppassning m. na. endast 2 R:d.
Banco för dagen , hitintills ej skall blifvit väckt, oaktadt Revisions arbetet på de sednare arén varit fördubbladt, genom flere särskilte
Penninge-verks öfverseende och granskning ; hemställande Herr Borgmästaren på desse grunder, dels att sisla Revisionens Herrar Ledamöter må af Banken och Riksgälds-Contoret fa uppbära ful! ersättning, svarande emot deras kostnad utöfver de erhållne 2 R:dr Banco, dels att för framdeles blifvande Herrar Revisorer nödigt och lärnpeligt underhåll måtte bestSmmas.
Och hafva 3'.ne Ledamöter af Vallöf], Borgare-Ståndet , Herr Grosshandlaren N. Settervall , Herr Directeuren, Commendeuren och Riddaren H. N. Schvan samt Herr ÖfverDirecteuren A. N.
Schvan uti enahanda motion instämt, likväl under förbehåll , att arfvodes-be. räkningen icke kunde eller borde tillerkännas någon retroactif. verkan.
Uppå häraf erhållen remiss hafva Stats- och Banko-Utskotten hvar för sig tagit förevarande ämne i öfvervägande; och ehuru Rikets Höglofl.
Revisorer hvarken kunna eller böra betragtas såsom Embetsman eller sådane ombud, de der skola uppbära en efter deras möda och besvär afpassad belöning i penningar; finna likväl Utskotten både rättvist och billigt att Revisorertie hållas skadeslöse, för kostnader och utgifter, som de, i och för den ät dem genom liikets Höglofl.
Ständers förtroende, uppdragne vigtiga förrättning få vidkännas; hvadan ock Utskotten, B(inko~ZJtskottets Betänkandtn', 117 i betragtande af närvarande tids dyrhet, anse sig böra tillstyrka, att, jemte det Revisorerne bestås skjuts efter fyra hästar till och ifrån Stockholm, det för samtelige Revisorerne förut anslagne Tractainente af 2 R:d Ranko om dagen förhöjes till Tre R:d samma mynt, att utgå, så väl under den för revisions-förrättningen bestämda tid, sorn under resan till och ifrån Stockholm, då Atta mil beräknas för dagen ; böratides Revisorernes resekostnader och traktamente, efter hvad förut vanligt varit, till ena hälften godtgöras af Banken och till andra hälften af Riksgälds Contoret* Någon retroactif beräkning af hvad sålunda blifvit föreslagit , anse Utskotten för deras del, lika med hvad i ofvanberörde måtto inom Välloll.
Borgare-Ståndet blifvit anmärkt , icke böra äga rum.
I sammanhang härmed, och af lika anledning som ofvannämride arfvodes förhöjning blifvit för de till Stats- Banko- och Riksgälds-Verkens öfverseende blifvande Revisorer tillstyrkt, får Banko-Utskottet, för bibehållande af en hit— tils iakttagen ordning, särskilt hos Rikets Högloft.
Ständer föreslå, det en lika tillökning må beräknas för de Riksens Ständers ombud, åt hvilka den årliga granskningen af Banko-DiskontVerkets räkenskaper och förvaltning hädanefter anförtros.
Stockholm den 4 Martii 1818.
Banko-Utskottets Bethnkamlin. N.r 15.
Rikets Häglof!.
Ständers Banco-Utskotts
Betänkande avgående förändring uti de inom Banco■ Verket gällande befordrings-grunder, enligt hvilka Tredjedelen af Banquens Commissarjer vid yppande ledigheter tillsättes endast af Frälsemän.
Riksdagsmannen för Gefleborgs Län, BanCo-Ful! mägiigen Johan Olsson linngberg, har, uti eit lill Hedervärde Bonde-Ståndet ingifvit Memorial, sorn till Banco-Utskottet blifvit remitterad t , framställt: olägenbeterne af den vid befordringar till Commissarie-Tjéiister inom Riksens Ständers Banque från äldre tider gällande praxis, att en viss del deraf alltid vid yppande ledigheter besäiies med Frälsemän , och i sammanhang dermed tillstyrkt, så beskaffad förändring härutinnan, att ålder, förtjenst och skicklighet, såsom vid Rikets öfrige Embeten och Tjenster utgörande enda och rätta grunderne till befordran, må afven inom Banco-Verket blifva gällande, och såsom en följd deraf, utan afseende på Adelig börd, den äldste och mäst fortjente samt skicklige Sökanden, vid Corainissarie-tjensters tillsättande få komma i åtanka.
Enligt hvad äldre Handlingar upplysa, har den ordning, sorn ännu inom Banquen finnes iakuagen, att dess Cornrnissariat till En tredjedel utgöres af Frälsemän, ledt sin upprinnelse allt ifrån Banco-Verkets första Inrättning år 1668, då de 'Brenne Riks Stånden, sorn detsamma siifBihing till Kiki-St.
Prot. i8l7-iSt8v 6'.te Sami, N;r 16. 17. 120 Banko-TJlskotWs Betänk andén. tat Och garanterat, på ett mera omedelbart sätt besörjde Förvaltningen af deras Penninge-Verk, sålunda, att hvardera Ståndet för sig utnämnde
En tredjedel af Banquens Commissarier, åt hvilka Verkets Hufvnd-styrelse då egentligen var anförtrodd.
Pa enahanda sätt förhölls äfvert vid 1672 års
Biksdag med återbesättande af de ledigheter som bland hvardera Ståndets utsedde Commissarier då inträffat.