Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Doctor Hvasser: ”Jag reserverar mig emot detta Lagförslag i sin helhet, emedan jag fruktar, att det strängt rcglemenlariska system, man härvid följt, skall motarbeta Bolags-Bankers uppkomst, i stället alt uppmuntra till deras fria bildande, och sålunda veika just emot det ändamål, som åsyftas.
Mig vill synas, att Rikets Högh Ständers åtgärd vid denna sak, som icke kan vara annat än ett önskningsmål, borde inskränka sig endast dertill, att i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t framställa de allmänna grunder och vilkor, som Rikets Ständer anse nödiga för organiserandet af ifrågavarande Banker, om de skola blifva för landet nyttiga, samt de garantier för allmänhetens betryggande, ulan hvilka de icke synas böra tillåtas.
Sådana lmfvudgrunder. innefattas i de uti början af Betänkandet framlagde motiv.
Deremot synes, hvad lagbestämmelserna och delailfrågorna angår, alltsammans böia ölverlemnas till Kongl. Maj:t, som i alla fall eger alL pröfva, gilla eller förkasta de förslag till Reglementen, beroende af localföihållanden och andra omständigheter, hvarom serskilda Bolag för stiftande af Bankrörelse i olika trakter af Riket kunna öfverenskomma.
Skulle dock detta Lagföislag varda anlaget, torde stadgandet i åtskillige punkter, såsom t. ex. bestämmandet af ett visst antal lottegare, ett visss minimum lill grundfond m. 111. lägga hinder i vägen för så väl aclie-teckning, som solidariska Bankers inrättande.
” Herr Doctor Lindahl: ”Jag får vördsamt anmäla min reservation emot beslutet alt bestämma minsta teckningen i Velie-Bank ti 11 4000 R:dr courant , och grundar sig denna reservation förnämligast derpå, att då delaktighet för mindre summor endast medgifves uti solidariska Banker; så föijer deraf med all sannolikhet, alt mindre förmögna medborgare blifva uteslutna ifrån delaktighet uti Banker så väl af nämnde slag, som de så kallade Aclie-Banker; ty hvarje mindre förmögen man, som kunde umbära och till räntebärande capital använda t. ex. 5oo R:dr.
Sp., hvilken summa jag ville föreslå såsom minimum för teckning afen Actie uti Actie-Bank, skulle gerna vilja lior lill Banco- och Lag-Utsk.
Betänk. 1Y;0 2. >3 teckna sig för en Actie uti en Bank af sislbesagde slag, emedan lian vet, alt han icke risquerade ali förlora mera, än denna summa: men lianville deremot platt icke insätta denna summa uti en solidarisk Bank, der han risquerade alt möjligen icke allenast gå i mistning deraf, ulan ock, i händelse af denna Banks bristande förmåga alt uppfylla sina förbindelser, vara blottställd lör och icke kunna undgå förlusten af liela sin egendom.
Om ändamålet med dessa inrättningar är alt, så allmänt som möjligt, gagna, och att äfven derigenom för medborgare i allmänhet bereda tillfällen lill ökad trefnad och förkofran; så synes delta ändamål, genom ett sådant stadgande, hvilket, uteslutande mindre föimögne ifrån denna inrättning, som just för dem vore mest passande, komma att förfelas för desse, och deras fortfarande lott blifva alt, missgynnade af sjelfva Lagen, accumulera de rikas skatter.” Herr Helsingius: ”Vid Högh Banco- och Lag-Utskottens
Betänkande med förslag lill
Lag för offentliga Bolags-Banker, anhälles vördsamt all få bifoga min reservation emot följande beslut, nemligen: i:o Emot beslutet om 4 millioner courant minimum, för Actie-Banker; emedan jag anser denna summa, motsvarande U:del af närvarande rörelsecapital, vara så högt tilltagen, alt stadgandet derom en längre lid kommer alt motverka sådana Bankers uppkomst, och Lagen sålunda motverkar sitt eget ändamål. r?:o Emot beslutet att ifrån Lagen utesluta allt stadgande, om Bankernas skyldighet alt alltid hålla en till minimum bestämd contant cassa, i proporlionerligt förhållande till deras utelöpande ci edilsedelstock.
Då i sjelfva inrättningens natur och benämning af Offentlig Bankj i rättigheten att utfärda tryckta mynt-representativ eller creditsedlar, med skyldighet att vid anfordran inlösa, redan blifvit nedlagdt begreppet, om en hos Banken alltid befintlig tillräcklig contant cassa, är det för mig alldeles oförklarligt, hvarföre man likasom fruktar att insätta detta i Lagen.
Deremot fruktar jag, alt delta stadgande snart nog kommer att inlaga ett rum bland sådana, sorn man den ena tiden anser till den grad öfverflödiga, att de till och med framställas som löjliga, men som erfarenheten en annan tid, kanske för sent, finner hafva varit af vigt; jag går ännu längre, jag fruktar, att uteslutandet af denna garantie, i en, må hända icke långt aflägsen framtid, kan befinnas vara egentliga orsaken lill hela det önskvärda och nyttiga Banksystemets totala upplösning, och alla deraf följande olyckor i flera landsorter: den bästa och säkrast funderade Bank kan lätt exponeras, om den hushållar med för knapp cassa.
Man invänder, att Bank-Bolagen sjelfva nog lära akta sig för sådan hushållning; detta medgifves, isynnerhet i början, kunna vara att på - Hör till Banco- och Lag-Utsk.
N:0 2. räkna, men medgång inger mod, och den stora vinsten af liten cassa blir alltid lockande: jag föreställer mig då Hera Banker i åtskilliga orter etablerade, efter denna Lags bestämmelser, och blott en enda deribland oförsigtig; Lagen har då icke lemnat något medel i den controlerande auctoritetens hand, att i förväg anbefalla försigtighet; den oförsigtiga faller, och skall då säkert, äfven draga de försigliga med i fallet, ty crediten faller ohjelpligt, vid en hastigt förändrad opinion, och bristen i Lagen skall då troligen äfven medverka till följder, som ingen 1111 kan beräkna.
Jag önskar, att man under ett lika välment som välberäknadt bemödande, att stäcka Capitalisternas välde, icke måtte förbise beskaffenheten af de vapen, som alltid uteslutande, eller företrädesvis, befinnas i deras händer, i händelse de skulle finna sin räkning vid, att uppslå som Bankernes fiender; och föreslår vördsamt, på grund af dessa i korthet antydda motiver, att i Lagen för offentliga Bolags-Banker i allmänhet intages samma stadgande angående Bankernes skyldighet alt hålla Cassa, som Borgare-Ståndet vid denna Riksdag, angående Rikets Ständers Bank, i detta afseende beslutat. 3:o Tillåtelsen för solidariska Banker att hålla Bank-afdelningar, anser jag icke blott öfverflödig, då ingen kan hindra Banker alt hålla privata agenter hvar som helst, men äfven skadlig genom den aucloritet Lagstiftningen meddelar en sådan inrättning, som blir ett medel att assignera på sig sjelf, samt att motverka andra Bankers uppkomst i närbelägna orter, och således den lägre ränta, som genom täflan skulle kunna åstadkommas. 4:o Åliggandet för Aclie-Banker att inom viss lid hafva insatt 25 proc. contant af tecknade capitalet, utan afseende om de kunnat utfärda motsvarande förbindelser, anser jag vara en ytterligare stränghet emot dessa, som äfven torde motverka deras uppkomst. 5:o
Att förbud blifvit i Lagen utsatte emot åtskilliga åtgärders vidtagande af Bolags-Banker, utan att tillika blifvit bestämd påföjden af desse förbuds öfverträdande, anser jag slutligen olämpligt och stridande mot sunda lagstiftnlngsprinciper.” Herr Holm: ”Emot förslag till
Lag för offentlig Bolags-Bank får jag i nedannämnde delar mig reservera. § i4- Het häruti intagne stadgande anser jag främmande för den lagstiftning, som nu är i fråga, och oformligt är det utan tvifvel, alt genom Lag förbjuda samhällets medlemmar, de må drifva bankrörelse eller hvilken annan näring som helst, att göra förluster.
Alt sådant deremot tillhör den reglementariska lagstiftningen för Bank-Bolagets organisation och bör ut - Hör till Banco- och Lag-Utsk.
Betänk•
15 göra etl vigligl moment i Bolags-Contractet, anser jag naturligt och tviflar ingalunda, att ju icke berörde stadgande der får sitt rinn och det med iakttagande af en lägre procentberäkning. § r8.
Jag anser nemligen minimi-summan vara för högt tilltagen och höra nedsättas till två millioner courant, samt hvarje Acties belopp bestämmas till hälften mot hvad föreslaget blifvit, eller till 2000 R:dr courant, af det skäl, att Aclie-Bank eljest icke torde i det penningefattiga Sverige någonsin komma alt uppslå, och alt ändamålet med Lagen sålunda genom densammas beskaffenhet motarbetas. § 19. Mom. 2.
Bank-Bolaget bör, efter milt begrepp om rättvisa och billighet, efter öctroij-tidens slut och sedan dess rörelse upphört, vara berättigad att återbekomma deponerade säkeihetshandlingar i den nion det visar sig hafva inlöst sine sedlar och sålunda uppfy 1
It sine förbindelser till allmänheten; ty eljest skulle Bolaget i Iva års tid vara beröfvadt dispositionen af desse handlingar lill ett belopp af ej mindre än en million R:dr, 0111 ock ej mera än enda sedel vore utelöpande. § 23.
Minimi-beloppel af tecknadt capital torde, utur enahanda skäl sorn vid 18 § blifvit anförde, böra nedsättas lill hälften eller 5oo,ooo R:dr courant, helst det efter min öfvertygelse blifver nära nog omöjligt, att inom en trångare krets, der solidarisk Bank endast kan uppstå, finna femtio personer, som kunna teckna sig för 20,000 R:dr hvardera, och om antalet af lottegare skulle ökas till etthundrade, i likhet med hvad åtskillige Ledamöter inom Utskotten yrkat, torde det blifva lika svårt, att finna delta större antal, sorn vilja och kunna ingå solidarisk ansvarighet, äfven med den lill hälften minskade leckningssumman af 10,000 R:dr courant. § 26.
De i denna §. tillåtne Bankafdelningar kan jag för min del icke godkänna, emedan det, dels efter min öfvertygelse, alltid skall blifva förenadt med stor svårighet för Central-Directionen att behörigen controlera desse Filial-Bankers operationer, och dels synes mig strida mot ideen af Privat-Bank, (hvilket är offentelig Bolags-Banks egentliga natur) att utgrena sig i flere afdelningar.
Jag fruktar, att den tillåtne divisionen kan menligt inverka på Bankens egen och allmänhetens säkerhet.
Dessutom instämmer jag med Herrar Strussenfeldt och Hessle uti deras reservation mot 16 och 18 §§. i Lagförslaget.” Herr Biskopen Lundblad och Herr Prosten Afzelius förenade sig med Herr Holm.
Herr Helleday; ”Då vid behandlingen af ifrågavarande ärende inom förenade Banco- och Lag-Utskotten svårigheter af serdeles art förekommit för 16
Hor till Banco- oc/i Lag-Ulsk.
JV.o 2« en enskild Ledamot alt göja sina åsigter gällande, liar det icke eller lyckats mig att få kunna påräkna någon lacksamhetsgärd fiån Ständernas sida för utarbetningen af ifrågavarande Lagförslag.
Jag nödgas tvärtom deremot mig reservera, under förbehåll att, då tiden för det nu justeiade Betänkandets öfverlemnande till Expedilions-Ulskoltet icke medgifver att förfalla en fullständig reservation emot förslaget i sin helhet, få inom det stånd jag tillhör utveckla skälen för mitt ogillande deraf.” Herr Lake: ”Jag förenar mig uti den reservation, sorn Hen Biskopen Hedre'n anfört, med den förändring Herr Professor Grubbe uttalat och ber endast få tillägga, det jag icke anser nödigt vara, aLL en Actie-Bank, såsom vilkor för sin tillkomst, bör ega såsom grundfond fyra millioner.
Jag önskade dess bildande kunna bestämmas med grundfond af 2 millioner och Adier vara stälda endast på 1000 R:dr Courant stycket.
Jag tror icke Aelie-Banker kunna uppstå med 4 millioner fond, och om detta kan ske, lära de blifva, kanske endast å en eller ett par puneter i Riket och således ej tillfyllest göra den lättnad man med dem velat åse.
Jag troi' det vara lättare att bilda 2:ne Actie-Banker å 2 millioner än en å 4 millioner.
Mig synes äfven alt actierne böra blifva å 1000 R:dr stycket derföre, alt den, som icke kan afse 4000 R:dr, likväl icke bör vara förhindrad att ingå för 1000.
Jag föreställer mig äfven, alt måhända en Actie-egare dör, en annan cederar, då blifva väl actierne i båda fallen mer användbara i förra fallet, emellan arfvingar att dela, och i senare, att kunna för en Concouismassa försälja.
Den rika mannen har ju ingenting förlorat, det är honom öppet alt ingå för så stor summa han behagar, enär Bankens maximi-summa blir obestämd, och att han innehar fleie Acliebref, fast mindre synes mig för honom icke blifva besväiande.
Mot förenade Utskottens beslut rörande solidaiiske Bankers grundfond nödgas jag äfven reservera mig.
Vill man med allvar det goda, som åsyftas, bör icke försvårande föreskrifter läggas till hinder för möjligheten af det godas uppkomst.
Bank uppkom med grundfond af icke 1 million.
Ystads med 430,000 R:dr; hvarföre skulle just nu stadgas, att hvarje solidarisk
Bank såsom vilkor skall för sin uppkomst ega grundfond af i,5oo,ooo R:dr.
Min önskan vore, att en solidarisk Banks grundfond blefve lill sitt minimibelopp bestämd till 5oo,ooo R:dr och hvarje Actie ställd på 5oo R:dr courant.
Må det äfven blifva Rikets Ständer likgiltigt, om actie-egare blefve lill antalet 100 stycken eller mindre än femtio,” Herrar Jior lill Banco- och Lag-Vtsk.
N;0 2. 17 Herrar Strussenfeldt och Hessle: "Dä det Lagförslag för offentliga Bolags-Banker, Lag- och Banco-UlskoLlen uppgjort, tillkommit genom voteringar, och således icke alltid samma system kunnat göra sig gällande, samt dessutom, på säLt i Herr Biskopen Hedrens reservation är anmärkt, beslut kunnat, ehuru en gang fattade, efter annan pluralitet tanka, vid senare tillfälle ändras och rubbas, följer äfven, alt i förslaget ej kan råda den öfverensstämmelse, som erfordras för att utgöra ett sammanhängande helt.
Tiden har för redactionen af förslaget måhända varit nog korrt, och likaså för justeringen.
Brådskan med aflemuandet af Betänkandet från Utskottet har ock hindrat oss att så fullständigt som vi önskat affatta vår reservation. 1 Cap. 1 §. innehåller en definition på Bolags-Bank, men denna definition är efter vår tanke icke serdeles lyckad.
Såsom felaktigt torde anses, att liktydiga ord gagnats både i definition och definiendum.
Utan alt vidare sysselsätta oss med möjliga brister i redactionen, hafva vi ansett oss böra lemna en definition, som, efter vår tanka, närmare uttrycker det ifrågavarade begrepp.
”Med offentelig Bolags-Bank förstås en sådan, som, af flere personer i förening inrättad, förvaltas af serskild Direction, hvilken, vald bland delegarne och försedd med instruction af dem, är underkastad conlrol af Statens styrelse.
Offentelig Bolags-Bank grundas på Actier ulan eller med solidarisk ansvarighet; i förra fallet kallas den Actie- och i senare, Solidarisk Bank.”
I afseende på 6 § åberopa vi hvad Herr Biskopen Heclre'n derom anfört. 8 §.
Utom det att redactionen i denna § ostridigt är i behof af förbättringar, synes stadgandet, om Banks skyldighet att inlösa sina sedlar med Bikels gångbara mynt, vara i så måtto stridande mot de i motiven uttryckta åsigter, som Bolags-Banker, enligt desamma, skulle berättigas ställa credilsedlar ej blott på Rikets gångbara mynt utan ock på Stats-Bankens sedlar, hvilka icke i följd af något lagbud kunna blifva hvad med mynt förstås.
Det torde således anses nödigt, att tillägg härom i §:n göres, hvaremot från samma § borde såsom alldeles öfverflödigt utgå stadgandet om kostnadsersättning, enär densamma är en laglig följd af ett godkändt rätts-anspråk. 9 §.
Jemte det denna § torde fordra åtskillige förändringar i redactionen, få vi anmärka, att stadgandet, det Bankbolag skulle anmäla hos Kongl. Maj:t tiden för Bolagets upplösning, bort vara gifvet såsom vilkor för åtnjutande Bihang till R.
Brot. iS34, 6.-te Sami. 2;dra Afd, Häftet. 1* 3 i8 Hör till Banco- och Lag-Utsk.
JY.-O 2.
;if den föreslagna praeseriptionen, och alt tiden derför hort räknas från Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse härom. i/f §.
Denna § torde med bibehållande af dess syftning bättre uttryckas i följande redaction. ”1 händelse Bolags-Bank finnes hafva lidit förluster Lill 25 procent af ”grundfonden, skall Bankens rörelse inställas.” 15 §. torde böra helt och hållet utgå från delta förslag, såsom icke utgörande föremål för Straff-Lägst i fin ing, samt det med §:n åsyftade ändamål sökas i serskildt Betänkande, hvilket Utskotten äfven till en del tyckas hafva insett, då de vid slutet af Utlåtandet föreslagit serskild hemställning till Kongl. Mai:t i delta afseende. 16 §. anse vi sådan, att, i stället för anmärkningar, vi trott bäst vara uppgöra ny redaction.
”Vill någon talan föra mot offenlelig Bolags-Bank, vare Rådhus-Rätt i ”Stad och Härads-Rält å Landet, der Bank förlagd är, rätter Domstol.” 2 Gap. 18 § 2 mom. lemnar åt Kongl. Majit att godtyckligt bestämma minimi-summan för en Banks grundfond, men med ett sådant stadgande sjmes det förut gifna budet om bestämd mkiimi-summa vara alldeles ändamålslöst, och torde derföre böra från förslaget utgå. 19 §.
Härvid åberopas hvad Herr Rådman Holm i sin reservation anfört. 3 Cap. 22 §. är till sin uppställning så svårlöst och invecklad, att man icke bör vänta sig densamma lika tolkad knappt af Utskottens egna Ledamöter.
Någon så beskaffad säkerhet, som af Bank fordras, medför ej heller det stadgande denna §, efter beslutet derom, skulle innehålla, och vi Iro oss der-, föie böra tillstyrka följande: ”1 Solidarisk Bank svare Actie- eller Lottegarne, en för alla och alla för en, för Bankens förbindelser, af hvad namn de vara må: och är sedelinnehafvares rätt, alt, sedan Bank-Directionen före vägrad inlösning af Bankens förbindelser, blifvit dömd undergå utmätning, låta densamma verkställa hos den eller de Lottegare honom godt synes.
Vid slutlig utredning af Banken skall den utgift en eller flere Lottegare i följd häraf vidkänts, bland alla lottegarne i moa af en hvars andel i Banken lika delas. a3 §. har bestämt minsta antal Ledamöter i solidarisk Bank till 5o, men bibehållit minimr-summan å teckningen till 1,000,000 R:dr Courant.
Vi anmärka detta och reservera oss mot det ringa anlalet Ledamöter, hvilket, efter vår tanka, bort vara bestämdt lill minst 100. lior till Banco- och Lag-V t sk.
N.-O 2. '9 26 §. synes oss Lora ur förslaget utgå.
De deruti nämnde Bank-afdelningar lära icke kunna annorlunda betraktas, än som agenter eller commissionairer för Banken, och, då rättighet härtill tyckes lika litet kunna förnekas Bankbolag sorn hvarje enskild person, äro Lagbestämmelser härutinnan öfverflöd ige; men om § skall bibehållas, bör den förflyttas lill Cap. om allmänna bestämmelser, enär gillige skäl svårligen kunna finnas, hvarföre Aclie-Banker icke skulle ega samma förmon i detta fall, som de solidariska blifvit tillerkänd.” Herr Grefve Frölich: ”Ehuru jag haft den tillfredsställelsen, att S:a U.
Utskottet antagit min motion i de fleste, af dess caracteristiska delar, och bibehållit det system, jag vågat föreslå för Sveriges hela Bank-väsende, hvaraf offentliga Bolags-Banker böra utgöra integrerande delar, anser jag mig dock genom serskild reservation böra fästa uppmärksamheten å de ofullkomligheter i Lagförslaget, hvilka, såsom resultat af partiela voteringar inom Utskotten, jag hoppas måtte af de respeelive Riks-Slånden rättas, så alt en i allo god, fullständig och conseqvent
Lag till Kongl. Majrts
Nådiga sanction kan fram Lemnäs.
Innan jag likväl går att uppgifva de punkter, i hvilka jag tror Lagförslaget böra rättas, begagnar jag detta tillfälle alt vördsamt få uppgifva skälen, hvarföre jag omfattat detta ämne likasom ”con amore,” skäl, hvilka, ehuru ej af de Höglofl.
Utskotten motsagde, de likväl ej behöft directe pröfva eller derom uttala sin collectiva opinion, på samma sätt som jag gjort det inom Utskotten och nu gör det inför Rikets Ständer.
Under mångårigt forskande efter orsakerne till Sveriges industriela och commerciela vanmagt i jemförelse med andra nationer, om hvars institutioner jag ej sökt endast theorelisk kunskap, utan ock till en del undersökt på stället, har jag trott mig finna, lika med hvad många andra yttrat före mig, men som jag fruktar ännu i denna stund icke är tillfyllest insedt och erkändt, att Sverige saknat, jemte ett stabelt myntvärde, sådane annorstädes antagna creditbruk, utom hvilka äfven med fixt mynt rörelse och handel icke kan trifvas i dess fullkomligare scala.
Centralisationen af all penningeoch förlagsrörelse i Stockholm har varit det ena grundfelet, ett dåligt eller snarare intet creditsystem det andra, hvarmed jag menar synnerligast ett väl ordnadt Bankväsende och en fri vexel-rörelse.
Jag vågar påstå, att, om vid den tid, då Sverige i början af detta sekel ännu egde mynt, ändamålsenliga enskilda Banker (för hvilka jag för ingen del vill anse de såkallade FilialDisconlerna) blifvit inrättade, så hade ej allena Landets näringar sett ut på annat sätt, utan ock operationerne år 1809 med sedel-emission af Rikets Ständers Bank utan valuta varit rent af omöjliga, emedan solida Banker, såsom
JV.-o 2. capitalisler i stort, skulle ej allena hafva ställt sig i spetsen för alla de mindre sedel-innehafvarne, utan ock hort ega håde credit och kunskap nog inom sitt eget sköte, för att kunna suppleera hvad i dessa delar möjligen saknades hos den skakade Slaten.
Hade Statsmagterne icke dessmindre fortfarit att göra skuld lill mynt, så hade troligen de enskilda Bankerne, om de rört sig med eget credit myn t och icke med assignationer på Banken, egt guld och silfver i sina cassör, när Rikets Ständers Bank såg sina tömmas, deras creditmynt gått med agio mot Statens.
Dessa reflexioner må anses öfverflödiga och chimeriska skapelser med elementer från en förfluten tid; de torde dock för dem, som vilja öfverskåda ämnet i hela sin vidd, tjena dels till en anledning att af kända facta söka rigtiga slutledningar, dels att häntyda åt dem, som nu måhända skulle vilja basera de enskilda Bankerne på metalliskt mynt, att andre likså väl som de sjelfve kunna föreställa sig en framtid, då Bankerne skola finna det i sitt och Landels interesse att förse sig med myntbara metaller, fastän man icke anser denna tidpunkt vara inne nu, utan bekymren derom kunna uppskjutas, efter den gamla regien: ”alt hvar dag må hafva sine egne.”
Ännu hafva vi icke rika Städer på korta afstånd från hvarandra — afstånd, som ännu mer kunna förkortas genom viga, reguliera diligencer, ännu hafva ej våra köpmän återbragt i ordning en lill större delen i utlänningars händer fallen grosshandel.
Denna lemnar ännu icke Riket något öfverskott och kan icke göra det förr, än Landels produclion blir riglad i närmare förbund med verldshandel!!, och framför allt försedd med så pass tillräckliga inrikes bytesmedel, att icke en vara måst säljas för halfva värdet mot hvad den gäller några månader senare, blott för det egaren icke kan erhålla ett ögonblickligt förlag.
Då del står så till som nu, var det deiföre väl, alt Rikets Ständer i sina dispositioner rörande Banken icke par force uttvingat silfver i rörelsen.
Jemte de skäl emot ett sådant system, som äro upptagne i motiven lill Utskottets Betänkande, ber jag få tillägga ännu ett, att, när den liden gång inträffar, då Sveriges rörelse kan gagna ett metalliskt mynt, så måste detta till större delen bestå i guld och icke i silfver; af denna senare metall hafva vi öfver nog, för Rikets Ständers Banks behof, och jag hoppas den öfvertygelse snart skall bli allmän, alt, hvad ökning i myntmassan Sverige än framdeles kan behöfva, den icke må ske under det hittills följde system af centralisation uti Rikets Ständers Bank, hvilken, i anseende lill sin organisation, dessutom aldrig kan bedrifvas med adequat vinst för sig och Landet, och derföre icke vidare bör hopsamla ofruktbara skatter, hvilka, efter min tanka, lior till Banco- och Lag-Utsk.
N.o 2. äro öfverflödige för upprätthållande i värde af det qvantum sedelmynt denna Bank bör utgifva.
Rikets Ständer hafva på ett berömligt sätt sökt stadga sedelmyntet? värde; men de hafva gjort det med uppoffring och på Landets bekostnad.
Banken har indragit på de senare åren ungefär 2 millioner courant af sin sedelstock, och detta har skett, under det ymniga skördar verkligen ökat varumängden och sålunda gjort missförhållandet än mera kännbart.
Intet under derföre, att den redan i några år fortgående så kallade strypningen skulle komma till slut alt kännas äfven för hufvudstadens affåirsmän, vidden dubbla anledning till crisis och stagnation i den befintliga myntmassans circulation, som den inbrytande Choleran och ännu af mången nästan lika mycket fruktade utvexlings-epoken samtidigt framkallade.
Hurudan penningebristen i Landsorterna varit och är, borde icke vara obekant för Represenlanterne.
Hittills hafva de dock deröfver iakttagit tystnad.
Den paniska fruktan och de fictiva anledningarne till slrypning kunna väl nu vara i aftagande; men otvifvelaktig! stå de verkliga ännu ohulpne qvar.