Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af dessa skäl föreslog motionären, det måtte Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om det stadgande att, då laga skifte öfvergått en by, deruti boställe finnes, och skiftet faststäldt blifvit, skall ekonomisk besigtning å bostället hållas och dervid utrönas och bestämmas till hvad belopp boställs-innehafvaren nödgats vid skiftet för bostället vidkännas kostnader utöfver hvad han dervid erhållit, hvarvid sådana ersättningar, som in natura utgå, värderas till penningar efter på orten gångbart pris. Boställshafvaren egde sedan, om honom så godt syntes, till det belopp, Synerättens laga kraftvunna beslut bestämde och mot inteckning uti bostället, upptaga ett på 20 år stäldt amorteringslån.
Den för året utgående räntan och amorteringen borde hvarje
Maj månad af boställets innehafvare erläggas, vid påföljd att, om sådant uraktlätes, inteckningshafvaren vore obetaget å exekutiv auktion försälja så stor del af årets gröda, som till betäckande af räntan och amorteringen samt exekutions-kostnaden erfordrades.
Ehuru den med motionen afsedda lättnad för boställshafvare i de drvga skifteskostnaderne ofta nog torde vara behöflig, måste dock emot det gjorda förslaget anmärkas, att, då nämnde kostnader utgöra en boställshafvarens skuld, det Kronan tillhöriga bostället icke kan derför intecknas, och att, i fall meningen är att inteckningen, likasom den i motionen omförmälda exekution, i händelse af underlåten betalning, skulle afse endast boställets gröda, härvid förekommer att denna, så länge den vexer på marken, tillhör den fasta egendomen och endast i samma ordning, som denna, kan för gäld förpanlas, och att åter, sedan grödan blifvit inbergad, densamma är lösegendom, deruti inteckning icke efter lag kan meddelas.
Då således hvad i motionen blifvit föreslaget icke kan stå tillsammans med de i allmän lag stadgade grunder för förpantning af fast och lös egendom och förty ej är verkställbart, får Utskottet tillstyrka, att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M 89.
5 Reservation: af Grefve Taube, H. A.: »Utskottet har medgifvit att den med motionen afsedda lättnad för boställshafvare ofta nog torde vara behöflig och egentligen afstyrkt densamma på det skäl att Utskottet ej ansett det föreslagna sättet verkställbar^
Anser man en fråga vara behöflig torde äfven vara skäl att tillse om den ej kan åstadkommas, och då torde, hvad denna fråga beträffar, det ej vara så svårt att påfinna ett sätt, hvarigenom ändamålet vinnes.
Afdelningen inom Utskottet föreslog att säkerhet för ett nödigt amorteringslån skulle lemnäs i boställets gröda; väl har Utskottet anmärkt att grödan, medan den vexer, tillhör den fasta egendomen och endast i sammanhang med denna kan för gäld förpantas, men här är ju fråga om att erhålla ett nytt eller förändradt stadgande och då kan väl ej ett redan varande stadgande hafva den egenskap att det ej kan förändras.
Man ser ej sällan att grödan på ett hemman försäljes, till större eller mindre del, på offentlig auktion.
Utom hvad afdelningens förslag innehöll, torde äfven finnas ett annat sätt att gå till väga; de fleste boställs-innehafvare åtnjuta kontant utgående lönefyllnad och af denna kunde så stor del årligen förskrifvas, som vore till betäckande af ränta och ammortering för året behöflig.
Jag nödgas derföre reservera mig mot Utskottets beslut och föreslå, att Rikets Ständer hos Kongl Majit måtte i underdånighet anhålla om utfärdande af en författning, innehållande bestämmelser, enligt hvilka boställshafvare må, till betäckande af sådana utgifter för bostället, hvilka för laga skifte utgått och, enligt gällande författningar, få på 20 år fördelas, för berörde tidrymd upptaga ett amorteringslån mot säkerhet antingen uti boställets gröda eller uti det till bostälis-hafvaren anslagne lönefylinadsbeloppet. 6 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M 90.
Ank. till Exp.-Utsk. den 14 Maj 1860, kl. 11 1. ro. Betänkande, i anledning af vackla motioner om ordnande af mililär-undervismngen i Riket samt om införande af passande krigsöfningar vid Rikets alla offentliga undervisnings-anstalter.
I detta ämne hafva till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet blifvit remitterade motioner, väckte inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln af Friherre Creutz, Stefan, och Herr Montgomery, Guslaf, samt inom Vällofliga Borgare-Ståndet af Herr Rosenqvist, Fredrik, hvilka hvar för sig andragit: Friherre Creutz: att Kongl.
Krigs-akademien vid Carlberg mätte komma alt upphöra och vid Universiteterna inrättas en militärfakultet, der ynglingar frön alla samhällsklasser, sorn ville egna sig åt militäryrket och deribland den unge soldalen, om han hade råd och fallenhet för studier, kunde inhemta de kunskaper, som till yrket hörde och följaktligen till befordran medverkade; Herr Montgomery: ati ehuru den lägsta klassen blifvit borttagen från Krigsakademien vid Carlberg, så att icke alltför unga och späda ynglingar numera der vunne inträde för att alltför onaturligt tidigt stöpas i den militära samhällskasten, afsåge dock denna läroanstalt fortfarande hufvudsakligen att bilda endast militära tjenstemän af ynglingar, hvilkas olika naturanlag ännu ej hunnit och än mindre haft tillfälle att utvecklas, hvilket uppenbarade en ensidighet, som stridde både mot rättsbegrepp och uppfostrans egentliga ändamål.
Krigs-akademien å Carlberg borde derföre upphöra att vara en elementar-läroanslalt samt förvandlas till en applikaliv, lik den å Marieberg, med hvilken den kunde förenas för att gemensamt verka iör samma ändamål, krigarebildnmgens vetenskapliga utveckling och Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande
M 90. 7 om möjligt tidsenliga fullkomning, den ena afdelningen eller den Mariebergska i afseende på Artilleri-, Ingeniör- och Generalstabs-officerares samt den andra afdelningen eller den Carlbergska på Kavalleri-; Infanteri- och Sjö-officerares vetenskapliga och, så vid t ske kunde, äfven praktiskt fullständiga bildning.
Men på det den förut inhemlade ynglingabildningen icke mätte komma att sakna den elementära militära, lika litet som elementerne inom vetandets område i allmänhet, borde all uppfostran så ordnas att den medborgerliga, vetenskapliga och militära bildningen blefve gemensam.
Hos oss vore bevärings- eller med andra ord sjelfförsvars-systemet infördt och vunne mer och mer förtroende och utveckling.
Öfvertygelsen alt medborgaren vore soldat och soldalen medborgare hade också städse utgjort alla fria samhällens lifsprincip.
Derföre borde icke någon kastskilnad i bildnings-sättet söndra samhällsmedlemmarna, utan uppfostran vara gemensam för alla vid skolor, gymnasier och universiteter.
Öfver allt borde militära lärare finnas, i de lägre läroanstalterna, såsom folkskolor och pedagogier, för gymnastik, bajonettfäktning, marsch och handgrepp; vid gvmnasierne tillika för mål-skjutning samt kompani- och bataljonsmanövrer medelst stångexercis, om antalet af lärjungarne icke annat medgåfve.
Vid folkskolorne kunde en korporal, vid pedagogierne en underofficer, vid gymnasierne en suballernofficer och vid universileterne en kapten eller regementsofficer från närmast belägna regemente eller kår mellan mötestiderne mot arfvode, användas såsom lärare.
Vid sistnämnde läroanstalter borde tillika, jemte den praktiska undervisningen, de nödvändigaste theoretiska militärkunskaper meddelas de studerande, som hade håg och lust att dem inhemta.
På detta sätt skulle nationalförsvaret i behofvets stund ej sakna tjenliga ämnen till officerare och underofficerare och de ynglingar, hvilka ville uteslutande egna sig åt krigsyrket eller visade bestämda anlag för detsamma, skulle, efter inhemtade allmänna humanistiska kunskaper, kunna vid Carlberg-Marieberg vidare praktiskt och theoretiskt utbildas i de högre militära vetenskaperne för tjenstgöring till lands eller sjös efter hvar och ens olika lust eller fallenhet.
Huru många af Carlbergs nuvarande högre klasser borde för detta ändamål bibehållas, likasom på hvad sätt Mariebergs och Carlbergs läroanstalter kunde förenas och möjligen förenklas, öfverlemnade motionären till sakkunnigare dotaljorganisatörers pröfning och afgörande, hvarvid äfvenledes borde noggrannt utredas om ej en särskild läroanstalt i närheten af och i samband med någon af flottans stationer vore ändamålsenligare än den nuvarande vid Carlberg för utbildande af befäl för sjöförsvaret.
Hufvudidéen af motionärens framställning blefve således att alla allmänna uppfostringsanstalter måtte förses med tillfälliga, i orterne befintliga militärlärare, från och med folkskolan till och med universitetet, samt att Carlbergs och Mariebergs läroverk så förenades och ordnades att de ynglingar, hvilka från Gymnasiernas högsta klass eller från Universiteterne önskade fullfölja förut inhemtade militära elementära 8 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M 90. kunskaper, för att uteslutande egna sig åt krigsyrket, måtte få tillfälle att utbilda och fullkomna sig derstädes; Herr Rosenqvist, att, huru skiljaktiga åsigterna i öfrigt kunde vara, en fråga funnes, i hvilken alla svenskar sammanstämde och denna gällde upprätthållandet af Sveriges sjelfständighet, frihet och ära.
Härför fordrades allmän beväpning, men för åstadkommande af denna behöfdes förberedande åtgärder, hvarföre motionären ansåge sig böra föreslå att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit anhålla, det Kongl.
Majit täcktes anbefalla erforderliga åtgärders vidtagande för införande af passande krigsöfningar inom Rikets alla offentliga skol- och undervisnings-anstalter för gossar och ynglingar.
Bland sådane öfningar borde räknas: gymnastik, marscher och vändningar, fäktning med värja, sabel, bajonett och lans, målskjutning och simning.
Intilldess behöfliga gymnastikapparater hunne anskaffas, kunde undervisning meddelas i s. k. fristående gymnastik.
För målskjutning syntes båge med pil först böra begagnas i småbarns-skolorne, derefter luft- eller skruf-gevär och, då ynglingarne hunnit lära sig taga sigte och korn, äfven skjutning med kulor och krut användas.
Till dess vederbörande lärare hunnit inhemta nödig kännedom i alla dessa nyttiga öfningar, kunde lämpligt befäl från arméen blifva kommenderadt att leda undervisningen.
Ingen elev, som bevistade offentlig skola eller undervisnings-anstalt borde fritagas från dessa krigsöfningar, såvida icke edeligt intyg af kompetent läkare dertill gåfve giltig anledning.
Inom större eller mindre städer eller annorstädes, hvarest lokal och andra omständigheter sådant medgåfve, kunde skolungdomen under tjenlig årstid för en eller flere dagar sammandragas till gemensamma öfningar.
Slutligen torde äfven gevär samt ammunition kunna från Kronans förråder, mot redovisning utlemnas till skjutgillen, der sådana komme att bilda sig, äfvensom tjenligt armébefäl torde erfordras såsom instruktörer för en del af dessa frivilliga gillen; och borde Rikets Ständer, enligt motionärens förslag, hos Kongl. Majit anhålla att, så fort ske kunde, få emottaga Proposition i ämnet, jemte fullständigt kostnadsförslag.
Frågan om indragning eller förändrad organisation af Krigs-akademien på Carlberg har förut flere gånger så väl hos Kongl. Majit som hos Rikets Ständer förevarit, i hvilket afseende Utskottet anser sig böra meddela: att Rikets Ständer uti skrifvelse den 19 December 1840 hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit om sådane åtgärders vidtagande, att Krigs-akademien från ett militäriskt gymnasium med contubernium kunde successivt utbildas till och blifva en tillämpnings-skola för arméens befäl af alla vapen, hvarigenom behofvet af särskilda privata inrättningar för nyssnämnde ändamål kunde försvinna; att Kongl. Majit vid underdånig föredragning af detta ärende den 25 Januari 1841 i nåder förklarat, »att Krigs-akademien skulle »förblifva Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M 90. 9 »förblifva i sitt dåvarande skick intilldess en allmän reglering af rikets uppfostrings»och undervisnings-anstalter kunde ske;» att, sedan genom nådigt cirkulär till samtlige Konsistorierne i Riket den 6 Juli 1849 blifvit förordnadt angående reglering af elementarläroverken, Kongl. Maj:t den 18 Januari 1850 i nåder vidtagit åtskilliga förändringar i Krigs-Akademiens organisation, hvarefter densamma, som förut innefattat fem klasser, numera utgöres af tvä afdelningar, fördelade hvardera i två klasser; alt i de två första klasserne undervisningen hufvudsakligen omfattar allmänt humanistiska kunskapsämnen samt i tredje och fjerde klasserne omvexlande humanistiska och militärämnen, jemte mångahanda slag af militäriska öfningar; att vid riksdagarne 1850—1851 samt 1853 —1854 motioner om Krigs-akademiens fullkomliga indragning varit väckte, men blifvit afstyrkte utaf vederbörliga Utskott, som, med afseende å hvad i frågan förekommit och i öfverensstämmelse med de åsigter, hvilka föranledt Rikets Ständers år 1840 afgifna underdåniga framställning, dels ansett Krigs-akademien böra bibehållas såsom en nödvändig tillämpnings-skola för bibringande af militärundervisning, dels ock i öfrigt funnit det vara för tidigt att bedöma verkningarne af den utaf Kongl.
Maj:t i ofvanberörde måtto vidtagne förändring; samt att vid sistförflutne riksdag, dåvarande Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskott, i anledning af väckta motioner om en förändrad organisation af läroverket vid Carlberg, medelst indragning af de klasser, inom hvilka undervisning meddelades hufvudsakligen blott i humanistiska kunskapsämnen, uti Betänkande JVs 111 tillstyrkt Rikets Ständer att uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, det Kongl. Majit behagade taga i nådigt öfvervägande, huruvida icke de två lägsta klasserne vid Krigsakademien på Carlberg kunde indragas eller om icke åtminstone dylik åtgärd kunde ega rum med första klassen vid nämnde Akademi, men att frågan härom till följd af Riks-Ståndens olika beslut förföll.
Beträffande först Friherre Creutz's förslag »att Krigs-akademien vid Carlberg mätte »komma att upphöra och en militärfakultet vid universiteten inrättas», så väcktes vid sednaste riksdagen af samma motionär enahanda förslag; i anledning hvaraf dåvarande Ekonomi-Utskott i förenämnde Betänkande JV2 111 erinrade, att dylika från universiteten skiljda skolor i de flesta Europeiska länder ansetts behöflige och blifvit tillvägabragte och att Rikets
Ständer äfven genom sina vid tre föregående riksdagar fattade beslut syntes hafva erkänt nyttan och behöfligbeten af en praktisk tillämpnings-skola för militärer, samt derföre och då motionären icke till vederläggande af denna mening anfört något skäl, afstyrkte all åtgärd i anledning af motionen; hvilket yttrande äfven af samtlige Riks-Stånden bifölls.
På omförmälde förut anförda grunder och då de kunskaper i militära ämnen, som för officerares utbildning erfordras, obestridligen rättast utgöra föremål för tilBih. till R.
Brot. 1859 & 1860. 8 Sami. 19 Haft. 2 10 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande 90. lämpnings- eller special-skolors verksamhet; men icke tillhöra omfånget af universiteternas laro-ämnen, hemställer Utskottet, att Friherre Creutz’s motion måtte lemnäs utan afseende.
Under de öfverläggningar hos Ridderskapet och Adeln, hvilka föregått remissen af Herr Montgomerys motion, har dels Herr Adelborg, O., med begäran att hans yttrande måtte såsom ett amendement till Herr Montgomerys förslag få medfölja detsamma till Utskottet, yrkat: 1:0 att de två lägre klasserna vid Krigs-akademien på Carlberg skulle borttagas och de två högre förvandlas till en militär-tillämpningsskola; 2:0 att denna inrättning måtte utvidgas så att den kunde öfvertaga alla landtofficerares utbildning; 3:o att detta lägre mihtär-läroverk skulle sättas i förening med det högre vid Marieberg, så att utgångs-examen vid det förra blefve lika med intagnings-examen vid det sednare; 4:0 att till vinnande af den allvarliga ordning och punktuela lydnad, som för officersdaningen vore ytterst nödvändig, alla Krigs-skolans elever borde erhålla underofficers-rang och ställas under modifierade krigsartiklar, samt 5:o att Sjökadetterne, till ernående af en bättre praktisk utveckling i sitt yrke, måtte flyttas till Skeppsholmen i Stockholm eller, hvad ännu bättre vore, till Karlskrona; — dels ock Guvernören vid Krigs-akademien, Herr Öfversten Thulstrup anfört, bland annat, att man länge vid Krigs-akademien önskat att beredelsen för inträde derstädes måtte kunna ske vid allmänna läroverken.
Med den organisation dessa före år 1849 egde, var detta omöjligt, enär lärjungarne som användt mycken tid på ämnen, hvilka för inträde i Krigs-akademien vore öfverflödiga, skulle blifvit alltför gamla om de vid läroverken qvarstannat så länge som behöfts, för att der erhålla de kunskaper i lefvande språk, som för intagning på Carlberg fordrades.
Följden blef att de ynglingar, hvilka bestämt sig för militär-ståndet tidigt lemnade de allmänna läroverken för att på enskild väg beredas till inträde vid Krigs-akademien, hvilket medförde många och väsendtliga olägenheter.
Så snart derföre 1849 års cirkulär rörande rikets elementarläroverk lemnade utsigt till en förändrad organisation af dessa, indrogs några månader derefter, eller i början af år 1850, den 1:sta klassen vid Carlberg.
Det visade sig dock snart att denna indragning skett för tidigt.
1849 års cirkulär anbefallde väl en ny organisation, men innehöll blott grunddragen dertill, och det samband, som behöfdes mellan undervisningen vid de allmänna läroverken och fordringarne för inträde vid Carlberg, kunde icke vinnas innan elementarläroverken blifvit genom en ny skolstadga fullständigt organiserade och läsningen inom de särskilda klasserna tillräckligt ordnad.
Emellertid hade, till följd af den skedda indragningen, fordringarne för inträde blifvit betydligt höjde och behofvet af Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottett Betänkande A! 90.
11 privatundervisning för beredelse till inträdet, med alla dermed följande olägenheter, ökade i stället för minskade.
Ändtligen utfärdades år 1856 en ny skolstadga, att tjena till efterrättelse från och med höstterminen det följande året.
Uti ett den 10 Juni 1857 til!
Majit ställdt memorial yttrade Krigs-akademiens Styrelse, »att tiden snart vore inne att underställa Kongl. Majits pröfning ett vid läroverket länge påtänkt förslag i afseende på tillvägabringande af ett sådant samband emelian Statens Kri»s-skola och de öfriga elementar-Iäroverken, som emellan dessa allmänna bild O O ningsanstalter kunde och borde ega rum.»
Den nya Skolstadgan hade emellertid knappt hunnit att pröfvas, innan man fick skäl antaga att den ej skulle blifva af lång varaktighet.
En ny Skolstadga utkom också förliden sommar och började på hösten att tillämpas.
I förhoppning att denna stadga blefve beståndande, afvaktades blott den tid, då klass-kurserna i de olika läroämnena vid elementarläroverken hunnit blifva, på grund af tillräcklig erfarenhet så bestämda, att ändringar deruti ej vore att befara, hvartill antagligen fordrades ett till ett och ett halft år.
Så snart man uppnått detta mål, komme kunskapsfordringarne för inträde vid Krigs-skolan att förändras på det sätt, att de fullkomligt motsvarade fordringarne vid afgången från den klass i allmänna läroverken, der ynglingarne befunne sig vid en medelålder af 17 år.
Derjemte erinrade Herr Öfversten, alt, då Kongl. Majit, för sex år sedan uppdrog åt en af sjöofficerare sammansatt Kommitté att företaga en närmare granskning af de för Sjö-krigsundervisningen i vårt land gällande föreskrifter, denna af upplyste och sakkunnige män bildade Kommitté, efter en noggrann pröfning af frågan om landt- och sjökrigs-skolornas förening, ansåg fördelarne af en sådan förening vara så öfvervägande, att de enhälligt tillstyrkte sjö- och landtkadetlernas samfälda uppfostran vid samma läroverk.
I enlighet med den åsigt Rikets Ständer redan i ofvanomförmälda skrifvelse af den 19 December 1840 uttalat, och hvilken äfven uttrycktes i Ekonomi-Utskottets vid sistförflutna riksdag i ämnet afgifna Betänkande, bör Krigs-skolan vid Carlberg vara en mililär-tillämpningsskola.
Med detta ändamål öfverensstämmer det icke, att
Krigsskolan till en del förblir en läroanstalt nästan endast för sådana humanistiska ämnen, hvaruti undervisning meddelas i de allmänna elementarläroverken och rättast der inhemlas.
Genom den hittills bibehållna organisationen förlänges onödigtvis tillämpningskursen för eleverne, så att endast ett mindre antal än hvad eljest blefve fallet kan vid Statens Krigs-skola utbildas, och till skada för officersbildningen har behof uppstått af en mängd enskilda läroanstalter för nämnda ändamål.
Dessutom medför denna organisation, på sätt anmäldt blifvit, den väsentliga olägenhet, att de ynglingar, som vilja genomgå Krigsskolan, nödgas alltför tidigt bestämma sig för val af lefnadsyrke, innan de uppnått den ålder att deras större eller mindre anlag för militäryrket kunna med säkerhet bedömas.
Om emellertid ställningen vid de allmänna läroverken förut skulle lagt hinder i vägen för borttagande af de hufvudsakligen för undervisningen i humanistiska läroämnen afsedde delarne af Krigs-skolan, 12 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande Al 90. torde väl genom tillämpning af den sednaste skolstadgan ett förändradt förhållande inträdt.
Det har derföre synts Utskottet;, som tiden vore inne att, med afskiljande från Krigs-skolan af nyssnämnde delar, göra densamma endast till en tillämpningsskola der, om möjligt, alla arméens officerare kunde för sitt yrke utbildas
På dessa grunder får Utskottet, som i afvaktan på de förändrade förhållanden, en reorganisation i ofvanantydda syftning må medföra, icke ansett lämpligt att för närvarande ingå i bedömande af de flera detaljfrågor, hvarom förslag blifvit framställda, härmed tillstyrka Rikets Ständer, att i underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, det Kongl. Majit täcktes, så snart sig göra låter, vidtaga sådana förändringar i organisationen af Krigs-skolan på Carlberg, att inträdet derstädes icke måtte ske vid så tidig ålder, som hittills, äfvensom att läroverket kunde blifva en allmän tillämpnings-skola för bildande af officerarne vid arméen, så att behofvet af enskilda läro-anstaller för detta ändamål upphörde.
Vidkommande slutligen Herrar Montgomerys och Bosenqvists förslag om åtgärder för åstadkommande vid alla läroverk af krigsöfningar för lärjungarne, anser Utskottet den stora vigten och nyttan af rätt ordnade sådana öfningar ej mindre för landets försvar än för lärjungarnes helsa och utbildningen af deras kroppskrafter icke kunna bestridas.
Utskottet har emellertid inhemtat, att sammansatta Stats-, Lag- och Ekonomi-Utskottet, som, i sammanhang med frågan om inrättningen af allmänna beväringsmanskapet, förehaft motioner om militäröfningar i skolorna, uti sitt Betänkande J\fs. 7 yttrat, att, ehuru lång lång tid torde åtgå innan man kunde hoppas att af ungdomens tidiga öfvande i militäriska sysselsättningar vinna resultat, som kunde verka till lindring i bevärings-skyldigheten, och ehuru i de af Utskottet behandlade motioner, som rörde denna fråga, icke funnes framlagdt något närmare utveckladl förslag, som Utskottet ansett sig kunna förorda, förtjenade dock principen någon uppmärksamhet, desto hellre, som öfningar i marscher, gymnastik och vapenkonst i sig sjelfva egde uti fysiskt hänseende ett högst välgörande inflytande på det uppvexande slägtet, hvilket erfarenheten äfven ådagalagt vid de skolor, der sådana öfningar redan voro införda; af hvilken anledning Utskottet äfven tillstyrkt Rikets Ständer att hos Kongl.
Majit göra underdånig framställning derom, att Kongl. Majit täcktes tillse på hvad sätt undervisning i militäriska öfningar redan i skolorna måtte kunna mera allmänt bibringas den uppvexande ungdomen.
Då sålunda frågan om krigsöfningar i skolorna är behandlad af annat Utskott, som deruti afgifvit yttrande, hvarigenom densamma redan blifvit vid denna riksdag till Rikets Ständers slutliga pröfning öfverlemnad, anser sig Ekonomi-Utskottet icke böra i anledning af ifrågavarande motioner något yttrande i ämnet afgifva.