Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bondeståndet i denna del gjorda anmärkningar icke erfordras; dock liar Utskottet, med tillkännagifvande häraf, trott sig, i anledning af åtskilliga ledamöters inom nämnde Riks-stånd uttalade önskan, böra upplysa dels att priset å hvarje häftadt exemplar af berörde skrift utgör 4 •'•dr 24 sk. banko, och dels att vid jemförelse af Utskottets Framställning i ämnet med de derför anförda motiver, synes det Utskottet afsett, att hvar och en ledamot af Banko-utskottet samt Revisor öfver Bankoverket, som sådant åstundar, må få behålla det honom tilldelade exemplar af omförmälde skrift.
I anledning åter af de anmärkningar, som hos Hederv.
Bondeståndet blifvit framställde mot Utskottets hemställan, angående öfverlemnande af ett exemplar i guld af Bankens jubelmedalj till författaren af oftanämnde skrift, Herr Presidenten m. in. Skogman; så får Uiskottet å nyo uttala sin öfvert37gelse, att ifrågavarande arbete, innefattande ej mindre fullständiga historiska upplysningar, rörande Bankens styrelse och förvaltning från L Bill. lill R. SI.
Fröt. 1847 och 1848. 6 Samt. 1 Afd. 8 Hä[U 1 2 Banlw-Vtskotlets Utlåtande, N:o 21. dess sliftelse intill närvarande tid, än äfven åtskilliga af Herr Presidenten med föranledande deraf yttrade omdömen och reflexioner, eger ett så högt värde, att Herr Presidenten, genom utgifvande af samma arbete, gjort sig väl förtjent af den utmärkelse, Utskottet, på sådan grund, åt honom föreslagit; och Utskottet bör derjemte dels till följd af en ledamots af nyssbemälda Riks-stånd erinran, att, så vida det af Utskottet tillstyrkta inköp af omförmälda arbete verkställdes, författaren redan derigenom erhölle skälig godtgörelse för den möda och kostnad, som arbetets utgifvande för honom medfört, lemna den upplysning-, att Herr Presidenten redan långt före detta till annan person afstått förlagsrättigheten till berörde arbete, så att hvad som genom försäljning deraf kan inflyta, icke i någon mån kommer Herr Presidenten till godo; dels ock meddela, att de exemplar i guld af ifrågavarande medalj, hvilka, i och för åtskilliga Bankostyrelsen lemnade upplysningar, på sätt af 5g § i i845 års revisionsberättelse inhemtas, till vederbörande konsuler blefvo aflemnade, utpräglades af 5o dukater hvardera.
Utskottet anser sig, på grund häraf, böra vördsamt förnya sin, af a:ne Riks-stånd redan bifallna hemställan, att till Herr Presidenten och Kommendören C. D.
Skogman måtte få öfverlemnas ett exemplar i guld af Bankens jubelmedal j. Stockholm den 7 Februari 1848, K: 0 21.
Ank. till Exp.-Utsk. den 8 Febr., kl. 11 f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, att vederhäftighetsbevis, utfärdade af den i hvarje församling valde Sockennämnd, måtte för Länsökande i Diskontverken såsom giltiga antagas.
Bonde-ståndet väckt motion, har Riksdagsfullmäktigen Magnus Månsson från Östergöthland fästat uppmärksamhet å de besvär och omkostnader, som anskaffandet af domarens i orten påskrift Banko-V Iskallets Utlåtande, 1V.o 2/- 3 å Banko-diskont-reversal för lånsökande medföra, samt föreslagit, ”att vederhäftighetsbevis för erhållande af lån i Rikets Ständers Banko-diskontverk, äfvensom vid hvarje skeende omsättning, hädanefter måtte få utgifvas af sockenniimnden i de församlingar, der låntagaren och löftesmännen bo, emot lösen af 24 sk i 11 i siga r banko, hvilken bör tillfalla fattigvården i den församling, der låntagaren har sitt'hemvist, samt, till stöd härför, yttrat, att sockennämnden bättre, än domaren i orten, kände så väl låntagarens, som löftes m a n n e n s ekonomiska ställning”; uti hvilken motion flere af bemälde Iriksstånds ledamöter sig förenat.
Då vid sistförflutne riksdag fråga blifvit i enahanda syftning väckt, har Utskottet tagit kännedom af det, i anledning deraf, från direktionen öfver Banko-diskontvei ket då infordrade yttrande.
Bemälde direktion har deruti, med åberopande af de uti Kongl, förordningen örn sockenstämmor å landet af den 29 Augusti i843 gifna föreskrifter, angående ej mindre nämndens sammansättning, såsom bestående af obegränsadt antal ledamöter, de der årligen kunna ombytas, än dess sammanträden, hvilka skola ega rum på vissa, efter förut fattadt beslut, bestämda tider, och i öfrigt endast efter ordförandens bepröfvande, eller nämndens Jlesta ledamöters påkallan, hvarvid minst hälften af ledamöternes antal måste vara tillstädes, derest ett mål skall kunna företagas, anfört, att då det för Diskont-direktionen vore omöjligt alt känna af hvilka ledamöter nämnden utgjordes och om densamma vid betygs meddelande varit fulltalig, samt härtill ytterligare komme, dels att, med afseende å föreskifterna rörande nämndens sammanträden, för en extra sammankomst med skäl torde kunna motses tidsutdrägt, oftast oförenlig med den skyndsamhet, som erfordras för anskaffande af vederhäftighetsbetyg vid diskontlåns omsättning, dels ock att, om än rättighet till vederhäftighetsbetygs utfärdande sockennämnd medgåfves, af högstberörde förordning likväl ingalunda följde skyldighet för nämnden att sådana bevis utgifva, utan deremot bestämdt stadgades, att åt nämnden icke må uppdragas sådana angelägenheter, hvilka tillhöra embets- och tjenstemäns-befaltningar; så syntes det direktionen, alt nu gällande föreskrift om meranämnde officiella intygs utfärdande af antingen länsstyrelsen eller domhafvande i orten, eller magistrat, eller å embetes vägnar af borgmästare , borde bibehållas.
I betraktande af hvad sålunda blifvit emot den föreslagna förändringen anfördt, och enär det för diskont-direktionerna icke torde vara möjligt alt känna hvarken de olika grunder hvardera socken-nämnden kunde för 4 Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 22. bevisens meddelande följa, eller de serskilda ledamöternas i hvarje sockennämnd namnteckningar, i följd hvaraf icke allenast väldet af sådana bevis skulle betydligen förringas, utan äfven förfalskningar af desamma ofta kunna förekomma, får Utskottet vördsamt afstyrka bifall till Magnus Månssons ifrågavarande motion.
Stockholm den 7 Februari iS/jS» N:o 22.
Ank. till Exp.-Utsk. den 8 Febr., kl. 11 «. m.
Utlåtande j i fråga om afskrifning af åtskilliga frun Lanekontoret i Götheborg utgifna
Diskont-lån j äfvensom af derstädes balanserade öfverräntor.
Hos Utskottet har Direktionen öfver Pukets Ständers Lånekontor i Götheborg hemställt, att ej mindre 17 stycken i kontorets böcker balanserade lån, till hvilkas gäldande all tillgång skall saknas,~sedan så väl låntagare, som löftesmän, antingen för flera år sedan i konkurstillstånd aflidit, eller blifvit försatta i så utblottade omständigheter, att någon vidare betalning af dem icke vore alt förvänta, måtte till återstående kapital, r:dr 8<) 14: 24* *•> 211 äfven sammanräknade beloppet 1497 r‘dr 24 9 rst- upplupna öfver räntor å andra 17 stycken lån, för hvilka, efter det kapitalbeloppen blifvit indrifne, ytterligare liqvid icke vore att vinna, få utur räkenskaperna afskrifvas.
Utaf de för hvarje serskildt lån meddelade upplysningar har Utskottet inhemtat, att de gäldenärer, som ännu ej med döden afgått, finnas urståndsätta att för det närvarande gälda det ringaste af Lånekontorets hos dem egande fordringar, men då det likväl är möjligt, att åtminstone någon af dem i en framtid kan komma i förbättrade omständigheter, anser Utskottet sig icke böra i vidsträcktare mån understödja Direktionens, i afseende på de utestående lånen, gjorda hemställan, än att Utskottet hos Rikets Ständer vördsamt tillstyrker, att, af ofvanberörde 17 st. inom linien förda lån, följande 10 lån, om Banko-Vtskotlets tlHatande, No 22. 5 om hvilka tillförlitlig upplysning vunnits, att sa viii låntagare, sorn löftesmän i utfattigt tillstånd allidit, niåtLe lill deras nuvarande kapital-återstod, utgörande å Lånet,DiariiM »88, J.
F.Degerholm,förfallet år r825,R:dr54: 16.— 555, Sven åndersson . . . 182(1, i5o:— — 568, G.
Pettersson . . . . ,, 2^3: 16.— 5^3, D. Wennerblad . . . 1827, i58:2Ö. 4- 801, G. Horn 5,902:40.— 1064, Hans Bachman . . . 1828, 207:— — i493, Sven Larsson ....
1829, 3*4* 41 * 7* iq35, Andr.
Olsson .... i83o, 82: 12.— 2358, Sven Svensson .... „ 261:46. 8. 3420, Z.
Ullander .... i832, 6o3: 36.— tillsammans B:koR:dr 8,008:42.
7. få utur räkenskaperna afskrifvas.
Och som, vid verkställd granskning af ofvan omförmälda öfverräntebalans, befunnits att, sedan för 7 stycken lån, genom dels utmätningar, dels från konkursmassor erhållna utdelningar, jemte kapitalbeloppen,influtit 281 r:dr 3r sk. 11 rst. i afräkning å upplupne öfverräntorna , någon godtgörelse hvarken nu eller framdeles kan påräknas för derå återstående 297 r:dr 32 sk. 11 rst., samt alt skillnaden emellan detta och det till afskrifning hemställda belopp, eller 1 199 r:dr 89 sk. 10 rst., utgöres af öfverräntor å 10 stycken lån, hvilka, utgångne emot sedermera falska befunna reversaler, efter hvarje måls utredning, blifvit till kapitalbeloppen fullt betaldta af lånedokumenternas inlemnare, sorn, jemlikt Kongl. Maj:ts i dylika frågor gifna nådiga beslut, icke äro skyldige att vidkännas annan ränta, än 5 procent å kapitalen från den dag, då infemnaren blifvit för sin förbin delse sökt, får Utskottet, vid sådant förhållande, hos Rikets Höglofl.
Ständer vördsamt hemställa. att de för berörde 17 stycken lån, med en sammanräknad summa af i4,Q7 r-dr 24 sk. 9 rst., balanserade öfverräntor mätte få från räkenskaperna afföras.
Prot. 184-7 och 1848. 6 Sami. 1 Afd. 8 Håff.
\ STOCKHOLM, f. d. Schnltzes Boktryckeri, 1848.
Banko-Utskottets Utlåtande A':o 23.
1 N:o 23 Ank. till Eip.
Utsk. den 15 Februari kl. 11 f. m.
Utlåtande öfver väckt fråga om bestämmande af preskriptionstid för inlösen af åtskilliga Läne-banko-obligationer, Bankens under-styrelse har uti dess till Utskottet afgifne berättelse anmält, att följande i äldre tider utfärdade Tio
Låne-banko-obligationer för insatte kapitaler ännu finnas utelöpande, derå ränta för en tidrymd af 84 till och med 146 år är outtagen, nemligen:
Num - Kapital-belopp efter evalvation vid 1820 Innestående ränta års slut. från. 1237 30: 3. ÖjV 1701 Novemb. 12 1978 24: 11. 2. 1709 Novemb. 12 4132 33: 46. 1. 1721 Septemb. 30 5725 228: 30. 9. 1715 Oct. 17 5801 161: 32. 99 1709 April. 30 6304 16: 8. 99 1711 April, 24 7273 6: 25. 8. 1713 Mars. 1 7762 27: 9. 2b 1713 April. 5 8089 132: 11. 8. 1713 Juli. 4 11,411 50: 9. 11b 1763 Juni. 12 Ränta, beräknad dels till fiirfallodagen år 1756, och dels till 1846 års slut. Q Q Q. H\ ” å 4 procent med ränta 4/1: 16. 6\ på ränta. 166: 18. 21 421: 35. 91 873: 38. 61 86: 7. U\ å 4^ procent ränta. 12: 3fi! 8/ 53: 4. 9l 685: 19. 5| 148: 30. 41 Summa 680: 40. 6. 2919: 15.
Som vid det förhållande, att ränta under en så lång följd af år icke blifvit å ifrågavarande obligationer lyftad, med säkerhet kunde antagas, att samma obligationer på ett eller annat sätt förkommit, har under-styrelsen hemställt* att någon viss preskriptionstid måtte bestämmas, efter Ilvars förlopp obligationerne icke af Banken inlösas; uti hvilket förslag Banko-fullmäktige, uppå anförda skäl, instämt.
Prat. 1847 & 1848. 6 Sami. 1 Afd. 9 Baft. 1 2 Banko- Utskottats Utlåtande, N:o 24.
Genom vidtagande af den föreslagna åtgärden, skulle visserligen, såsom Fullmäktige antydt, reda och enkelhet i räkensk. pen vinnas, men ehuru det är sannolikt att ofvanberörde obligationer förkommit, och att, i följd deraf, fråga om desammas inlösen aldrig skall uppstå; likväl och som det i allmänhet icke torde vara lämpligt, att, medelst bestämmande af preskriptionstid, Banken befrias från betalning af ett i föilitande till dess säkerhet derstädes insatt kapital, samt besagde obligationer framdeles kunna komma att i Banken företes; anser Utskottet någon preskriptionstid ej böra bestämmas; dock enär Banken icke fortfarande bör påföra sig ränta för medel, hvilka i och för dess rörelse ej erfordras, samt lånebanko-obligationerna innefatta det vilkor, att insatta kapitalet skall efter 6 veckors uppsägning återbetalas; så och då allenast å trenne af ofvanupptagna obligationer, nemligen N:ris 5725, 7273 och 7762 ränteberäkningen, till följd af Kongl, kungörelse under den 26 April 1756 redan upphört, får Utskottet till Rikets Höglofl.
Ständers bepröfvande öfverlemna den vördsamma hemställan, att öfriga sju låne-banko-obligationer måtte få genom kungörelse i Post och Inrikes Tidningar till betalning uppsägas sex veckor ifrån den dag, kungörelsen linnes Irsta gången i berörde Tidningar införd, samt att, efter omförmälda 6 vecko-rs förlopp, ali ränteberäkning å de insatta kapitalen upphör.
Stockholm den 10 Februari 1848., Nro 24.
Ant. till Exp. Utsk. den 15 Februari, kl 11 f. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition_, angående serskilda jemkningar uti det af Kongl. Majit och Rikets Ständer antagna mynt-system.
Sedan Rikets SLänder vid sistförflutna Riksdag beslutat, att
Svenska myntets räkneenhet skulle fastställas till i Rrdr Silfver, i enlighet Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 24. 3 med det skrot och korn, som Myntordningen af den 9 Maj 1835 bestämmer, och att denna väkne-enhet, svarande mot 1 R:dr R:gs eller 32 skilling banko, borde benämnas Riksdaler samt indelas i 48 skillingar, och hvarje skilling i 4 styfver; samt Kongl. Majrt, uppå Rikets Ständers derom gjorda underdåniga anhållan, härå lemnat sin nådiga sanction, med förklarande derjemte, att Kongl. Majrt, sedan de för det nya myntsystemets fullständiga ordnande och tillämpning i afseende på allmänna räkenskapers förändring, utskylders debitering, vexelkursens noterande, höters beräkning m. m., nödiga upplysningar hunnit inhemtas, ville i nåder förordna om tiden och sättet att bringa samma system i verkställighet; så har Kongl. Majrt, uti en till Rikets nu församlade Ständer aflåten proposition af den 20 December nasti, år, gifvit i nåder tillkänna: att vid de öfverläggningar, som föregingo Kongl, Majrts nyssomförmäldta beslut, det icke undfallit Kongl. Majrts uppmärksamhet, hurusom, bland de flere förslag till ett ordnadt myntsystem, hvilka tid efter annan blifvit framställda, de, som afsett decimal-räkningens införande, rättvisligen tillvunnit sig många anhängare och att, bland åtskilliga härvid uppgifna alternativer, räkne-enhetens indelning i 100 delar erbjöde Väsendtliga fördelar, så väl med hänsigt till enkelhet och lättnad vid räkenskapsföring, enär i afl räkning skulle erfordras endast 2:ne kolumner och vid serskilda summors sammanräknande blott behöfde användas enkel addition med de 2:ne sista zifli ornas frånskiljande, för att finna det i slutsumman ingående belopp af hvardera myntsorten, som ock i anseende till detta systems öfverensstämmelse med bruket inom de fleste civiliserade länder; dock hade Kongl. Majrt trott sig, det oaktadt, böra lemna företräde åt Rikets Ständers ofvanberörde förslag, emedan detsamma i afseende på verkställigheten syntes vara förenadt med ett, jemförelsevis till fördelarna af förändringen, ringare mått af kostnader och besvär, än införandet af den, från förra räknesättet mera afvikande, tio- och hundradetals räkningen; att de utlåtanden angående sältet för det vid sednaste
Riksdag antagna myntsystemets tillämpning i afseende på allmänna räkenskapers förändring m. m., hvilka sedermera till Kongl. Maj:t inkommit, emedlertid utvecklade förhållanden, på grund hvaraf det kunde antagas, alt decimalräkningens införande hvarken åstadkomme betydligare kostnader eller företedde andra och större svårigheter, än som skulle uppkomma vid tillämpningen af förstnämnde myntsystem, helst om samtida verkställighet komme att beredäs ät det förslag i afseende på hemmansräntornas förenkling och nya jordeböckers upprättande, 4 Banko- Utskottets Utlåtande, N:o 24. om antagande hvaraf Kongl. Maj:t beslutat att vid denna riksdag hos Rikets Ständer göra framställning; att mynt-enhetens indelning i 100 delar äfven stöde i samband med det på 100:tals räkningen grundade nya systemet för mått, mål och vigt, hvilket Rikets Ständer redan år 1823 för sin del antagit; och då Kongl Maj:t vore sinnad, att inom en icke aflägsen tidpunkt bringa detta i verkställighet, hade Kongl. Maj:t ansett det jemväl af denna anledning vara lämpligare, att förändringen af systemet för rikets mynt verkställdes efter decimai-systemet; samt att Kongl. Maj:t, som i öfrigt, vid förnyad granskning af frågan om den nya räkne-enhetens benämning, funnit öfvervägande skäl vara för handen att, till åtskiljande från de flere slags Riksdaler, som under namn af Specie, Banko eller Riksgälds, för det närvarande i räkning förekomma, antaga en annan än blott Riksdaler, utan något tillägg, ville då tillfälle nu erbjöde sig att, efter ytterligare samråd med Rikets Ständer, gifva åt det nya räknesättet en större fullkomlighet, uti sådant afseende i nåder föreslå: l:o att, med bibehållande af beslutet om räkne-enhetens fastställande till i R:dr silfver, enligt mynt-ordningen af den 9 Maj 1835, denna räkne-enhet, motsvarande 1 R:dr R:gs, eller 32skiiling banko, må, i öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer vid 2:ne föregående Riksdagar beslutat, benämnas Riksdaler Kurant, till skillnad ej blott från den nu varande räkne-enheten, R:dr banko, utan ock från den ursprungliga myntenheten R:dr silfver; 2:o att räkne-enheten indelas i 100 lika delar, benämnda penning, deraf alltså hvar och en i värde motsvarar l/A rst. i silfver, 3T8„V rst. banko, 5 rst. riksgälds, eller nära 4 skilling sistnämnde mynt; 3:o att, efter det nya systemets verkställighet, all räkning föres i 2:ne kolumner,
Riksdaler Kurant och Penning; hvarvid, likasom i andra länder, der myntets indelning i lOOdelar är antagen, je mte penningtalet utsättas deraf uppkommande bråk; 4:o att, vid omsättning eller reduktion af jordeboks- och hemmanstalsräntor, äfvensom vid debitering af afgifter, som, e fter det nya myntsystemets införande, äro i annan myntsort bestämda, må, under iakttagande af de närmare föreskrifter, som af Kongl.
Maj:t varda meddelade till förmån lör den skattskyldige uteslutas allt bråk, som icke uppgår till 1 penning, samt att bråk, öfverstigande 1 penning, dertill jernnäs; Banko- XJlskottets Utlåtande, N:o 24. 5 5:o att taxor för allmänna afgifter undergå skälig jemkning, till öfverensstämmelse med det nya myntsystemet, så att bråk öfver eller understigande | penning i möjligaste måtto undvikes; 6:0 att, med tillämpning af det nya räknesättet, följande mynt af silfver och koppar må präglas: af silfverenligt Mynt-Ordningen af den 9:de
Maj 1835, så att alla mynten blifva 12-lödiga, eller innehålla 3 delar fint silfver mot en del koppar, silfret till den i nämnde förordning bestämda vigt, under förbehåll af deri tillika utsatta remedia, nemligen: 1 å 1 R:dr Silfver eller 4 R:dr Kurant
^ I 1) 33 33 ^ 33 33
å 10 penning , som utmyntas efter 600 r:dr kurant, per skepp, koppar stapelstadsvigt och i värde motsvarar 3 sk. 2f rst. b:ko
För öfrigt har Kongl. Maj:t ansett att, i sammanhang med heslutet om det nya kopparmyntets prägling, bör, i öfverensstämmelse med nu gällande stadgande, förklaras, att ingen är pligtig i betalning eller vexling på en gång emottaga mera, än en r:dr kurant; hvarförutan Kongl.
Maj:t slutligen ansett: 7:o att det nya räknesättet kan träda i verkställighet under loppet af år 1850, från och med den dag, som af Kongl. Maj:t genom minst sex månader förut utfärdad kungörelse bestä.nmes, och inom hvilken tidpunkt Kongl. Maj:t ville låta iakttaga aila de förberedande åtgärder för detta 6 Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 24. ändamål, som af Kongl. Maj:t bero och hvarförinnan de för Bankens sedlar erforderliga nya formulärer äfven borde hinna förfärdigas.
Denna Kongl. Majrts nådiga Proposition, som under den 23 och 29 December nästlide tår af Hogv.
Preste-ståndet, Vällofl.
Bonde-ståndet remitterades till Banko-utskottet, blef deremot sistnämnde dag af Högloft.
Ridderskapet och Adeln hänvisad till Stats- och Banko-utskottens gemensamma behandling; men efter det Högloft.
Statsutskottet, uti dess till Rikets Ständer aflåtna memorial, N:o 11, hemställt, att högstberörde nådiga proposition måtte till Banko-utskottet ensamt remitteras, hafva samtlige Riks-stånden, enligt Utskottet tillhandakomne Protokolls-utdrag, denna hemställan bifallit; varande derjemte till Utskottet öfverlemnade cj mindre de i Stats-Rådet uti förevarande fråga hällne protokoll, än äfven de yttranden, som vid föredragning hos Riks-stånden, blifvit af åtskillige ledamöter inom Högloft.
Bonde-ståndet afgifna.
Då Banko-utskottet, som i följd häraf funnit sig förpligtadt att ensamt behandla alla de frågor, Kongl. Maj:ts nådiga Pioposition omfattar, nu går att sitt utlåtande deröfver afgifva, får Utskottet, hvad först angår förslaget, att den af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer vid sistförflutna Riksdag antagna räkne-enhet måtte benämnas Riksdaler kurant, vördsamt anmäla, att Utskottet, i likhet med sednast församlade Banko-utskott, hyser den åsigt, att ordet ^kurant” möjligen kan leda till förvillelse, angående myntets rätta värde, helst uti vissa länder med denna benämning förstås ett mynt af ringare värde., än sjelfva hufvudmyntet; och då Utskottet derjemte anser skäl destomindre vara för handen att tillstyrka någon förändring uti den af Rikets Ständer vid nämnda riksdag å räkne-enheten antagna benämning, som denna, i Utskottets tanka, icke bör komma att föranleda missförstånd eller förvillelse, enär beräkning i banko-mynt, hvarmed en förvexling möjligen torde kunna förutsättas, icke är serdeles gängse bland den större allmänheten, utan denna redan vant sig vid att med ”riksdaler” betecknas riksdaler riksgälds, eller det räknevärde, sorn af den nya enheten motsvaras, håller Utskottet före, att räkne-enhetens af Rikets Ständer sålunda gillade benämning af riksdaler bör oförändrad bibehållas, serdeles som det föreslagna tillägget ”kurant” utgör ett för Svenska, språket främmande och följaktligen för Sveriges allmoge mindre bekant ord. Banko-Vtskoslrls Vlåtande, N:o 24.
7 Beträffande dernäst den ifrågavarande räkne-enhetens indelning i 100 lika delar, benämnda penning, och i sammanhang dermed förslaget om decimalsystemets införande i rikets mynt- och räkneförhållanden; såyenär berörde system, i följd af dess enkelhet icke blott vid all räkenskapsföi ing, utan äfven vid liqvider, man och man emellan, erbjuder så väsendtliga och öfvervägande fördelar, att, utan antagande af detsamma, det ändamål, som med elt väl ordnadt mynt-system åsyftas, icke kan anses vara i allo vunnet; samt, efter Utskottets öfvertygelse, det icke bör befaras att decimal-systemets införande skall föranleda misstag och oredor, då erfarenheten ådagalagt, att decimalräkningen blifvit med lätthet fattad äfven af tfe arbetande klasserna i länder, der för dessa klassers bildning och upplysning sådana utvägar icke funnits att tillgå, som inom detta land redan af ålder äro vidtagna, har Utskottet, för hvilket den föreslagna benämningen: ”penning” synts lämplig, ansett sig böra instämma uti hvad Kongl. Maj:t i omförmäld te måtto behagat i nåder föreslå.