Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse, Nio io3. framställning, att hail, för att kunna fortsätta de arbeten i fäderneslandets historia, hvilka han börjat och åt hvilkas fullbordande han önskade hufvudsakligen egna det återstående af en redan framskriden lefnad, vore i behof af en vicarie, för att besörja examina och tentamina, under det Professorn icke destomindre kunde fortfara med föreläsningars hållande, hafva Rikets Ständer, med afseende å förutnämnde historiska arbetens stora allmänna vi«t och för att bereda Professorn tillfälle att deråt uteslutande egna sin tid, godtfunnil bes!ula, att å Allmänna Indragnings-Staten må för Adjuncten i Historien vid Upsala Universitet uppföras ett årligt arfvode af 400R:dr Banco, så länge han ombesörjer de Professoren Geijer åliggande examina och tentamina.
Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M. i underdånighet anmäla; framhärdande &c. Stockholm den 30 September 1840.
Uppfäst och godkändt hos Ridd. och Adeln den oo Sept, 1840.
Preste-Ståndet den 26 — — Borgare-Ståndet den 00 — Bonde-Ståndet den 5o — _ Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse „ angående f. d.
Landshöfdingen j Stats-Rådet af Wingårds underdåniga anhållan om befrielse från ränta för en del honom till ersättning ådömde balance-medel.
(Stats-Utski Uti.
!N:ris 173 och 294.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer vid 1828—1830 årens Riksdag, genom underdånig Skrifvelse, förklarat, att, så vida då varande Landshöfdingen, nu mera Stats-Rådet m. m. J. af Wingård, visade sig inom fem år derefter hafva till fullo betalt de, genom E. K. M:s Utslag den 12 Augusti 1825, i följd af förre Lands-Secreteraren G.
B■ Klemans iråkade balans, Stats-Rådet till ersättning ådörade skuldbelopp till enskilde personer och sådane publika cassör, hvilka icke voro ställde under Rikets Ständers disposition, Stats-Rådet finge njuta befrielse från allt ersättningsansvar för de Rikets Ständers Bank och Expeditions-Utskottets Förslag till tind.
SkriJvelsej IV.-o 1 o3. Riksgälds-Contoirlet, Kongl. Stafs-Gontoiret, General-Tull-Styreisen samt BancoDisconlen, genom omförmäldte Nådiga Utslag tillerkände medel, hvaremot Bikels Ständer funnit någon eftergift icke kunde ega rum, hvarken af en post å 5,000 Kalr, utgörande ett anslag till Invalid-Inrättningen i Carlstad , eller å fyra poster å tillsammans 4,979 R:dr 23 sk. 7 r:st., utgörande bland annat medel, tillhörige Wadstena Krigsmanshus-cassa, Passevolans-cassan och Adelsfane-Regementet, sä har Stats-Rådet af Wingård, uti en till E. K. M. i underdånighet ingifven skrift, jemte förmälan, att, efter det han, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers förenämnde beslut, till Kongl.
Stats-Contoiret inbetalt 1,533 R:dr 13 sk. 7 r:st., utgörande återstoden af Adelsfane-Regementets i Wermland indrifue hemmansräntor för år 1820, hvilka räntor numera blifvit till Stats-Verket öfverlåtne, och E. K. M., genom Nådig Skrifvelse den 7 Februari 1835, förklarat, att Stats-Rådet af Wingårds ansvarighet för ifrågavarande balans-medel upphört, Kongl. Krigs-Collegii Advocat-Fiscals-Embete i executiv väg sökt att af StatsRådet utbekomma ränta å berörde 1,533 R:dr 13 sk. 7 r:st. ifrån den tid medlen till Landshöfdinge-Embetet influtit, intilldess betalningen deraf i Kongl.
Slals-Contoiret erlagls, på anförde skäl,' anhållit om befrielse från utgörande af omförmäldte räntebelopp; och har E. K. M., sedan Kongl. Stats-Contoiret blifvit i ämnet bordt och sig afstyrkande yttrat, uti till Rikets Ständers Statsutskott aflåten Nådig Skrifvelse af den 24 sisth Mars, enär frågan om den af Krigs-Collegii Ad vocat-Fiscals-Embete yrkade rönte-beräkning berodde på en närmare förklaring af Piikels Ständer , rörande tillämpningen af deras vid 1828—1830 årens Riksdag fattade beslut, i afseende på Stats-Rådet af Winga reis ansvarighet för f. cl. Lands-Secreteraren Klemans balans, tilJ Rikets Ständers pröfning och afgörande öfverlemnat, huruvida eftergift af ifrågavarande ränta, i likhet med hvad Rikets Ständer för andra stats-medel, hörande lill Klemans\& balancen, förut beviljat, må Stats-Rådet af Wingård förunnas.
Rikets Ständer hafva tagit detta ärende i öfvervägande; och då StatsRådet af Wingård, genom E. K.
M:s förenämnde Utslag af den 12 Augusti 1825, jemte ådomd ansvars- och ersättnings-skyldighet för en del af de utaf f. d. Lands-Secreteraren Kleman tillgripne och förskingrade medel, tillika blifvit förpligtad att å samtlige ådömde ersältnings-poster erlägga behörig ränta, samt, på sätt ofvanomförmäldt är, den af Rikets Ständer, vid 1828—1830 åreKs Riksdag, Stats-Rådet af Wingård beviljade eftergift af åtskillige bland de balancerade summorna, icke sträckt sig lill Adelsfane-Regemenlets ifrågavarande för år 1820 i Wermland indiifna hemmans-räntor, alltså och utan afseende derå, att berörde hemmansränlor sedermera blifvit i58 Expedilions-Utskottets Förslag till und, Skrifvelse, iT.-o 10/f. till Stats-verket öfverlåtne, finna Rikets Ständer, i följd af deras meranämnde beslut, det ostridigt åligga Stats-Rådet af Wingård, att för ifrågavarande hemmansräntor, ifrån den tid desamma till Landshöfdinge-Embetet influtit, intilldess betalningen deraf bos Kongl.
Stats-Contoiret blifvit verkställd, erlägga belöpande ränta; hvadan Rikets Ständer, under åberopande i öfrigt af hvad Kongl.
Stats-Contoirets uti den Nådiga skrifvelsen intagne yttrande i ämnet innehåller, icke kunnat bevilja Stats-Rådet af Wingård den sökte befrielsen från utgörande af ifrågaställde räntebelopp; hvilket, till svar å E. K. M:s Högstberörde Nådiga Skrifvelse, Rikets Ständer få i underdånighet anmäla; framhärdande &c.
Stockholm den 30 September 1840.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 23 Sept. 1840, Preste-Ståndet den 26 — — Borgare-Ståndet den 3o —- Bonde-Ståndet den 3o *— — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej (ingående öfverlåtelse till Kyrkoherde-bostället i Westra Tollstads Socken af Kronoängen Skinnarvrån.
N:ris 176 och 295.) K A. K.
Sedan den uti Östergöthlands
Län och Linköpings Stift belägne Westra Tollstads församlings kyrkogård, innehållande omkring 8 kappland, befunnits otillräcklig för den derstädes beslutade nya kyrkobyggnad med tillhörande grifteplats, och alltså borde tillökas med jordegor af Kyrkoherde-boställets område till A tunnland bördig mark, men församlingen saknade utväg att gälda Kyrkoherde-boställets, genom en sådan jord-afsöndring, uppkommande förlust, samt socknemännen hos E. K. M. i underdånighet anhållit om Nådigt samtycke dertill, att Kronoängen Skinnarvrån, utgörande 2 tunne- och 28 kappland mindre bördig jord, i ofvannämnde församling, finge, till ersättning för Kyrkoherde-bostället, i omförmäldte afseende, för everdliga tider öfverlåtas, har E. K. M., enär ifrågavarande Kronolägenhet y@- Expeditions-Viskottets Förslag till und.
Skrifvelsej N-o io5. re Liand antalet af dem, hvilka icke kunna, utan Rikets Ständers medgifvande, Kronan afhändas, jemlikt Regerings-formens 77 §., uti Nådig Proposition af den 15 sisth Februari, till Rikets Ständer öfverlemnal,huru vida och med hvad vilkor den sålunda gjorda underdåniga anhållan må kunna bifallas.
Efter öfvervägande af de i den Nådiga Propositionen fullständigt utredde förhållanden, och med afseende å församlingens behof af ökadt utrymme för den nya kj-rkobyggnaden, samt då den ifrågaställde upplåtelsen icke för Stats-verket medför någon förlust, hafva Rikets Ständer bifallit, det må Krono-ängen Skinnarvrån af Westra Tollstads sockens invånare under everldJig besittningsrätt få öfvertagas, på de vilkor, E. K.
M. för nyttjande-rätten deraf i Nåder funnit för godt tills vidare bestämma, eller en årlig afgift af 27 R:dr 24 sk.
Banco, utgörande medeltalet af hvad ängen efter de sista tio årens markegångspris afkastat, samt att socknemännen för denna arrendesumma gemensamt ansvara; hvilket till svar å E. K. M:s Nådiga Proposition Rikets Ständer få i underdånighet meddela.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 30 September 1840.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 23!
Sept. iS-fo.
Preste-Ståndet den 26 — — Borgare-Ståndet den 3o — — Bonde-Ståndet den 3o — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af framställdt förslag, att halfva Tull-uppbörden för inkommande utländska Stenkol må till understöd för Höganäs Stenkolsverk anvisas, (Stats- och Bevilln.
Bet. !X:o 22.) S. K.
I anledning af en utaf Directionen för Stenkolsverket vid Höganäs till E. K.
M. ingifven underdånig skrift, innefattande, å ena sidan, en berättelse om de betydliga understöd, Stenkolsverket af staten åtnjutit genom andel af sSo Expeditions-Utskoltets Förslag till und.
SkriJvelsej N. o io5. tullen för inkommande utländska stenkol, genom prsemier för hvarje från grufvan afyttrad tunna stenkol, genom eftergift af en statens fordran hos stenkolsverkets fordne egare samt genom hög skyddstull å utländska stenkol, äfvensom om de dryga kostnader, som för verkets fullkomliga iståndsättande måst bestridas, och, å den andra, en underdånig anhållan, att, enär stenkolsverket för bestridandet af dessa kostnader måst åsamka sig betydlig skuld och derjemte, i anseende till en på senare tider ökad införsel af Engelska stenkol, nödgas nedsätta prisen å de inhemska, hvaraf följt, att stenkolsverket icke lemnade någon behållning, utan hotades med upplösning, derest icke biträde från det allmänna lemnades, halfva tull-afgiften för de stenkol, som från utrikes orter till Riket införas, måtte till understöd för Skånska stenkolsverket varda anslagen, har E. K. M., Som jemväl ansett berörde stenkolsverk, såsom ett med betydliga uppoffringar, så väl å statens, som å enskildes sida, numera fullbordadt företag, vara i flere afseenden förtjent af allmänt hägn och understöd, uti Nådig skrifvelse af den 24 sisth Mars, behagat lemna Rikets Ständer del af den genom förrbemälde
Direction sålunda gjorda framställning, på det Directionens förslag måtte, i sammanhang med öfriga tullregleringen rörande frågor, hos Rikets Ständer komma i öfvervägande.
Rikets Ständer hafva detta ärende till pröfning förehaft, men icke funnit genom ifrågavarande ansökan vara ådagalagdt, att något understöd af allmänna medel är för stenkolsverkets fortfarande bestånd af nöden, hvadan Rikets Ständer icke funnit skäl bifalla, hvad Directionen sålunda hegart.
Hvilket till svar å E. K.
M:s Högstberörde Nådiga Skrifvelse, Rikets Ständer få i underdånighet meddela; framhärdande &c. Stockholm den 30 September 1840.
N.o 1'06.
Expeditions-TJtskottcts Förslag till und.
Skrifvelse j A-0 106, N:o 106.
Preste-Ståndet den 26 — — Borgare-Ståndet den 3o — — Bonde-Ståndet den 3o — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse j angående tillverkning vid Rikets Ständers pappersbruk
Tumba af papper för Chartce-Sigillatce-Contoirets behof j m. m.
N:o 24.) S. A. K.
IIos Rikets Ständer liar blifvit föreslaget, att, med afseende å den icke obetydliga inkomst, afgiften för stämpladt papper
Ärligen lill staten inbringar och det deraf följande beliofvet af noggranna controller mot missbruk eller förfalskning af sådant papper, samt då dessa controller, hvilka bestå dels i papperets beskaffenhet och uppsigten vid dess tillverkning, och dels i den serskilda stämpel, hvarmed detsamma förses, innan det blifver gällande, kunde ernås, i förra hänseendet, derigenom att sådant papper alltid korame att tillverkas vid Rikets Ständers pappersbruk Tumba, hvarest nu mera både större kanstfärdighet hos arbetarne, bättre materialier och strängare controller mot underslef vid tillverkningen, än vid något annat pappersbruk i Riket, erbjuda sig, samt, i senare hänseendet, genom upphörandet af den så kallade hvitstämplingen, hvilken, enligt i Rikets Ständers Bank anställde försök, vore högst 0- tjenlig, och begagnandet i stället af Bankens stereotyperings-anstalt för slämplarnes anbringande, Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, att E. K.
M. täcktes i Nåder anbefalla Dess och Rikets Stats-Contor att vid Tumba pappersbruk låta tillverka det för Chartae-Sigillatae-Contoret nödiga papper, så väl till skrifnings- som biläggnings-chartor, af hvilka de förra borde skäras till enahanda format och storlek, på det icke, såsom nu skall hända, olika och ojemna ark må finnas i expeditioner, som från Domstolar och Embetsverk utgå, samt till båda slags chartoma papperet, i afseende å lätthet att från annat åtskiljas och svårighet alt eftergöras, erhålla all möjlig fullkomlighet; äfvensom att Rikets Ständer måtte tillika besluta, att, i stället för den fiih lln R.
Prot. 1840. 10 Sami. 1 Afd. 21 162 Expeditions-Utskottcls Förslag till und.
Skrifvelse, N.o 106. nu i Riksgälds-Contoret verkställda hvitslämpling, en annan, af möjligaste svårighet alt eftergöra, borde, med tillhjelp af Bankens stereotyperings-anstalt och under derstädes för sedel-tillverkningen införda controller, begagnas; hvarförutan äfvenledes blifvit yrkadt, dels att, då den stämpel, sorn å spelkort anbringas, vore högst ofullständig och svårligen kunde urskiljas från en utan serdeles konstfärdighet anbragt falsk stämpel, samma method, som i flera andra länder vidtagits, äfven här måtte införas, eller alt sjelfva convolutet, hvari spelkort skola inneslutas, förses med en större och ändamålsenligare stämpel, än som å ett kort kan anbringas; att ccnvoluten förfärdigas af papper, som genom sin egna beskaffenhet lemnar säkerhet mot eflergöring och derjemte icke medgifver öppnande, utan att papperet förslöres, samt att kortfabrikörer ne vid strängt vite åläggas förse sig med stämplade convolut, hvaruti hvarje kortlek, som till salu utbjudes, äfvenledes bör, vid ett lika vite, inneslutas, och att den konstskicklighet, Bankens pappersbruk och stereotyperings-amtalt erbjuda, äfven måtte för dessa ändamål anlitas; dels ock att, till förbättrande af de stämpelsedlar, hvarmed inkommande tyger m. m. vid Tullverket beläggas och hvilka nu under de mest ofullständiga controller skola af Verkets egen betjening tillverkas, Rikets Ständer mätte underdånigst anhålla, att E.
K, M. täcktes i Nåder anbefalla Dess General-Tullstyrelse att tillse, detstämpelsedlarne" blifva tillverkade på ett ändamålsenligare papper och på ett sätt, som i möjligaste måtto försvårar deras efterapande, samt att så väl vid deras tillverkning som förvarande all noggrannhet iagttages, varande vid den i Rikets Ständers Bank inrättade stereotyperings-anstalit äfven tillfälle alt under den strängaste controll och med möjligaste konstskicklighet erhålla dessa stämplar förfärdigade.
Efter noggrannt öfvervägande af hvad sålunda förekommit, hafva Rikets Ständer funnit de föreslagna förändringarne, i afseende å så väl beskaffenheten och stämplandet af Chartae-Sigillatse-Conloirets papper och Tull-verkets stämpel-sedlar, som ock sättet för spelkorts stämplande, vara af behofvet högeligen påkallade, hvadan Rikets Ständer i anderdånighet anhålla, att E. K.
M. täcktes låta anbefalla vederbörande embetsverk och myndigheter att vidtaga de åtgärder, som för verkställigheten af berörde förändringar äro erforderlige; anmälande Rikets Ständer derjemte underdånigst, att, som stämplandet å spelkort-convoluten endast lemnar controll vid kortens försäljning, men den nu begagnade stämpeln å sjelfva spelkorten tillika afser en controll deröfver, att ostämplade kort icke kunna, utan fara alt upptäckas, af enskilde personer innehafvas och begagnas, Rikets Ständer ansett nödigt, alt å sjelfva korten, Expeditions-Utskotlels Förslag till tind.
Skrifvelsej If.O 107.
165 på sätt hittills egt ruin, äfven hädanefter må anbringas stämpel, svårare att efterapa, än den nuvarande.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den a3 Sept. 1840.
Preste-Ståndet den 26 — — Borgare-Ståndet den 5o — — Bonde-Ståndet den 5o — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående inskränkning i allmän åklagares rätt att anställa åtal å brott emot 14 Cap. 3 §.
Bet. N:o 97.) S. A. K.
Uti underdånig skrifvelse af den 5 Januari 1835, hafva Rikets då församlade Ständer anfört: att de så kallade injurie-målen ej sällan voro förenade med omständigheter af den ömtåliga beskaffenhet, alt den förfördelade sårades mera genom den offentliga behandlingen af desamma, än af den skymf, han lidit; att detta i synnerhet inträffade vid ransakning, angående misshälligheter emellan barn och föräldrar, hvilka senare derföre ock syntes böra hafva någon rättighet alt sjelfva bestämma, om åtal skulle ega rum eller ej'; att det i öfrigt borde verka fördelaktigt på begreppet om den vördnad och den kärlek, hain voro skyldige sina föräldrar, derest lagen fästade allt möjligt afseende på deras förlåtelse för hvad emot dem blifvit brutet; samt att den felande häruti borde finna en ökad anledning att söka göra sig förtjent af tillgift derigenom, att han i möjligaste måtto upprättade och godtgjorde siLt fel; hvadan Rikets Ständer, som trodde, att rättighet till åtal af de i 14 Cap. 3 §.
Missgernings-Balken omförmälde förbrytelser, att barn fäller smädeord emot fader eller moder, eller emot stjufföräldrar eller svärföräldrar, borde få ankomma på målseganden, derest de ej skett å tid och ort, som fridlyst vöre, i underdånighet begärde, att nämnde §. måtte erhålla ett dermed x64 Expeditions-Utskotteti Förslag till lind.
Öfverensstämmande tillägg; men detta förslag har icke blifvit af E. K. M. i Nåder antaget.
Riksdag liar berörde fråga åter blifvit väckt, under åberopande, huruledes erfarenheten visade, att det moraliska tillstånd hos barn, som kunde föranleda brott emot föräldrar af nyssnämnde art, vanligen från början härledde sig af föräldrarnes egen vårdslöshet vid barnens uppfostran; att föräldrarne för detta fel redan blifvit straffade genom barnens förderf och vanart, samt alt lagen således icke horde
Öka detta föräldrarnes lidande eller tillämpas emot dylika förhållanden inom slägten för annan händelse, än om föräldrarne sjelfve påkallade dess skydd eller yrkade den brottsliges bestraffning, Rikefs Ständer, som tagit detta ämne i Öfvervägande, hafva, på de härofvan upptagna skäl, ansett, att föiäldrar bör vara tillåtet förlika mål af ifrågavarande beskaffenhet, utom i den händelse, alt brottet åstadkommit allmän förargelse; oell då ett sådant förhållande inträffar, icke allenast om brottet begås å fridlyst tid och ort, utan jemväl när det sker i samqväm, hafva Rikets Ständer funnit allmän åklagares rätt alt i sistnämnde fall anställa åtal, böra bibehållas; på grund hvaraf Rikets Ständer pröfvat skäligt, för deras del, besluta, alt i slutet af 14 Cap. 3 §.
Missgernings-Balken må göras följande tillägg; Ej må i de mål, hvarom i denna §. skiljes, annan kära, än rätter målsegande, så vida ej brottet skett i samqväm, eller å tid och ort, som fridlyst är.
Expcditions-U tskoltcts Förslag till u?id. Skrifvelset N;0 108.
N:o 108 Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den Sept. 1840.
Preste-Ståndet den 26 — — Borgare-Ståndet den 00 — — Bonde-Ståndet den 3o — — Rikets Ständers umderdåniga Skrifvelse> angående tiden för tilllåmpning af den blifvande nja Författningen rörande bränvins-bränningen.
(Beviiln. samt Allm.
Då Rikets Ständer ansett det vara af största vigt för de af Rikets jordbrukande invånare, som vilja begagna sig af rättigheten lill brän vins-bränning, att icke längre vara i okunnighet, om hvad, i afseende å denna fattlighet, för nästinstundande år må varda förordnadt, och Rikets Ständers beslut, angående den bevillning, som af bränvins-bränningen bör utgå, icke kan blifva fastställdt så tidigt, att E. K. M:s, i anledning deraf, utfärdande Nådiga Författning kan hinna att förr, än emot slutet af innevarande år kungöras, hafva Rikets Ständer, till undanrödjande af de olägenheter, sorn för denna handtering otvifvelagtigt skulle uppstå, derest de förändrade föreskrifter, hvilka under loppet af detta år tilläfventyrs komma att af Rikets Ständer bestämmas, skulle med nästinstundande år börja att blifva gällande, funnit skäligt för år 1S41 fastställa bevillningen af bränvins-bränningen alt utgå lill likhet med den i Kongl. Förordningen den 19 Juni 1835 bestämda, ulan hinder deraf, att andra beskattnings-grunder och förändrade föreskrifter i delta ämne kunna under loppet af innevarande år utaf Rikets Ständer antagas; med anmälan hvarom Rikets Ständer få i underdånighet anhålla, att E. K. M. täcktes, så fort ske kan, genom utfärdande Nådig Kungörelse, gifva Rikets invånare tillkänna, att Högstberörde Kongl.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 30 September 1840. i66 Expeditions-Utskottets Förslag till tind.
Skrifvelse, N.otog•
Preste-Såndet den 26 — — Borgare-Ståndet den 3o — — Bonde-Ståndet den 3o — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående beviljande af transito- och nederlags-rätt för Slitö hamn.
(Allm. Besv.- och Ekon.
Bet. N:o 98.) S. A. K. Hos Rikets Ständer liar framställning blifvit gjord derom, att transitooch nederlags-rätt måtte beviljas Slitö hamn å Gottland; hvarjemte till Rikets Ständers kännedom kommit, huruledes, då fråga härom redan i enskild väg, genom underdånig ansökning, blifvit föremål för E. K. M:s Nådiga pröfning, ej mindre Handels-societelerne i Stockholm, Wisby och öfrige vid Östersjön belägne stapelstäder, äfvensom i Götheborg, än ock nedannämnde auctoriteter sig i ämnet yttrat, hvarvid, med tillstyrkan af bifall till ansökningen, såsom skäl derföre är vordet anfördt, af E. K. M:s Befallningshafvande på Gottland: alt ett nederlag vid Slitö, uppburet af en betydande transito-handel, otvifvelagtigt skulle vara för ön Gottland af en stor ekonomisk fördel, utan att någon skadlig medtäflan deraf för någon på Sveriges fasta land belägen handelsplats vore alt befara, samt att, om äfven resultatet af den beviljade transito- och nederlags-friheten skulle inskränka sig till en i ansökningen omförmäld liandels-förbindelse, såsom upplags-oit af skogsproducter och afhemtnings-ort af styckegods för de af is länge tillstängda handelsplatser inom Finska och Bottniska vikarne, och såsom en nöd- och vinterhamn för deras fartyg, skulle fördelen för landet icke blifva obetydlig; och af General-Tull-Styrelsen: alt de ogynnande förhållanden, Gottlands fordna så vigtiga utförsels-artiklar, kalk och skogs-producter, så väl in- som utrikes, i senare åren blifvit underkastade, fordrade att gifva öns handel i annan väg någon ersättning; ali äfven efter upphörande af Gottlands lysande handelsperiod tider förflutit, då handelns allmänna rigtning kunnat göra denna ö i commercielt hänseende lill en för Sverige synnerligen vigtig ort, derest nederlags- eller så kallad transito-rätt då varit för någon passande hamn derstädes medgifven; samt att organiserandet af en nederlags-inrältning vid Expeditions-Utskoltets Förslag till und.
Skrifvelsej N.o tog. 167 Slilö i alla häfidelser kunde betragtas såsom ett oskadligt försök till återupphjelpande af provinsens välmåga, hvilket, om det vunne framgång, äfven ur allmän synpunkt skulle linnas vara af större vigt, än att lill dess återhållande borde afses den något högre aflöningskostnad, Tullverket kunde komma att vidkännas.
Uti derefter af Kongl.
Cömmerce-Collegium den 2
Maj 1838 afgifvet underdånigt utlåtande, har Collegium upplyst, bland annat, att genom Kongl.
Brefvet den C September 1834 är medgifvet, alt fartyg, som för reparationers besörjande eller proviantering besöka Slitö eller andra hamnar på Gottland, der erforderlig