Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då nemligen Kongl. Majit härutinnan yttrat den mening att — ehuru det utan tvifvel läge i sakens natur att flertalet af pedagogierna i rikets städer småningom skulle vinna den utveckling och det ökade antal lärjungar, att de borde upptagas bland clemen tur-läroverken och ställas under de för dessa gällande föreskrifter, — det likväl icke vore nödvändigt, att genom ett beslut åstadkomma en sådan förändring förr, än den af städernas eget behof, oaktadt i sednare tider gjord tillökning i lärarekrafter och derom uttalade önskningar påkallas, helst det onekligen för vissa städer innebure en fördel, att läraren vid pedagogien kunde leda de fåtaliga lärjtmgarncs undervisning längre, än Skolstadgan för två- eller trcklassiga elementar-läroverk medgifver; samt Kongl. Majus nådiga Förslag i ämnet sålunda endast afser beviljandet af behöflig löneförbättring för lärarne samt utvidgning af åtskilliga pedagogier, utan att desamma skulle upptagas bland elemontar-låroverken; — hafva deremot såväl do af ofvanbemälde motionärer — Biskop Björck och Doktor Björkman — hvilka yttrat sig i fråga om denna allmänna grundsats, som samtlige öfrige motionärer, hvilka blott 94 Stats- Utskottets Utlåtande N:o 123. gjort framställningar om särskilda skolor, utgått från den förutsättning, att alla större och mer besökta pedagogier nu borde såsom sådana upphöra och bland elementar-läroverken uppflyttas.
Utskottet kan för sin del ej undgå att erkänna giltigheten af det skäl, som väsendtligen legat till grund för Kongl. Maj:ts i detta hänseende tillkännagifna åsigt.
Då nemligen pedagogierna tillhöra folkundervisningens område, och följaktligen deras hufvudsakliga ändamål i allmänhet måste vara att bereda sina elever en så beskaffad undervisning, som kan vara nödig och lämplig för dem, hvilka antagligen icke komma att fortsätta sina studier vid elementar-läroverken, synes det Utskottet icke vara följdriktigt eller ändamålsenligt, att dessa skolor skulle, så snart lärjunge-antalet något mera tillvexer, blifva förvandlade till elementarläroverk, hvarigenom undervisningen från första början komme att erhålla det strängt begränsade omfång i hvarje lärokurs, som vid nämnda läroverk eger rum, och för dem är icke allenast lämpligt utan äfven nödvändigt under förutsättning, att deras lärjungar i allmänhet genomgå flera klasser af skolan.
Den större frihet med hänsigt till undervisningens omfång, som folkskole-stadgan medgifver, utgör derföre, enligt Utskottets tanke, en väsendtlig fördel, hvilken det ej synes vara skäl att undandraga pedagogierna i andra fall, än der deras förändring till flerklassiga elementar-läroverk af särdeles vigtiga omständigheter påkallas.
— När åter fråga om sådan förändring uppstår, kan väl, enligt Utskottets tanke, någon pedagogis utvidgning till mer än tvåklassigt läroverk icke medgifvas, utan att Rikets Ständer dertill beviljat erforderligt anslag; men deremot anser Utskottet beträffande de pedagogier, som redan blifvit eller framdeles blifva försedda med tvänne lärare, lämpligast, att Rikets Ständer öfverlemna till Kongl. Majits nådiga pröfning och afgörande, om och när sådane omständigheter kunna vara för handen, att vid en eller annan af dessa pedagogier undervisningen bör ordnas i enlighet med Stadgan för rikets elementar-läroverk, och denna skola således uppflyttas från tvåklassig pedagogi till tvåklassigt elementar-läroverk.
Hvad vidare angår lärarnes ställning vid dessa skolor, har Utskottet icke kunnat förbise, att de, som äro anställde vid större pedagogier, måste i anseende till beskaffenheten af den dem åliggande tjenstgöringen i allmänhet vara fullt jemförliga med lärare vid elementar-läroverken, samt att do i vissa fall, såsom till en del just i följd af den större friheten vid undervisningen, torde vid uppfyllandet af sitt ansvarsfulla kall hafva större svårigheter att bekämpa.
Utskottet erkänner således icke allenast billigheten deraf att desse lärare fortfarande komma i åtnjutande af de förbättrade aflöningsvilkor, Kongl. Maj:t för innevarande statsreglerings-period dem beviljat samt afsett att framgent bereda dem, utan tror sig derjemte uti nyss anförda förhållande cga grundad anledning att i så måtto förorda ofvannämnde motionärers framställningar, att lärarne vid de tvåklassiga pedagogierna må berättigas till enahanda aflöningsförmåner, som äro medgifna lärarne vid rikets elementar-läroverk, dock under förutsättning att de förre fullgjordt samma prof, som fordras för att erhålla ordinarie anställning vid de sednare läroverken.
På grund af hvad nu blifvit anföx-dt, får Utskottet hemställa, a) att de utaf förutnämnde motionärer väckta förslag — att alla pedagogier, som redan erhållit eller enligt motionär er nes derom gjorda framställningar skulle vid innevarande riksdag erhålla mer än en lärare, borde uppflyttas bland rikets elementar-läroverk — ej måtte bifallas; men att Rikets Ständer till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemna, att pröfva Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. 95 och bestämma, huruvida för en eller annan af de pedagogier, som blifvit eller blifva utvidgade till tvåklassiga skolor, anledning må förefinnas, att, i anseende till lärjuugarnes ökade antal eller andra omständigheter, derstädes ordna undervisningen i enlighet med Stadgan för rikets elementar-läroverk; samt b) det Rikets Ständer måtte medgifva, att lärarne vid sådana pedagogier, vid hvilka, efter Kongl. Maj.ts nådiga pröfning, tvånne lärare blifvit anställda, må, med vilkor att de hafva funllgjort stadgade prof för kompetens till lärare-befattning vid rikets elementar-läroverk, erhålla enahanda aflöningsförmåner, som lärare vid tvåklassiga läroverk, och att således för
Rektor vid en dylik pedagogi bestämmes en lön af 2,000 R:dr och för Lärarne af 1,000
R:dr, med rättighet till löneförhöjning etter vissa år, på sätt för de förre är stadgadt; dock att don förhöjda löneturen må beräknas först från och med året efter det, då pedagogiens utvidgning till två klasser trädt i verksamhet.
Hvad särskildt vidkommer dem utaf ofvanberörda motioner, som afse att vissa pedagogier skulle förändras till tre-klassiga elementar-läroverk — hvarom för pedagogierna uti Arboga, Enköping och Söderhamn framställning skett af Hrr Holmqvist, Kistner och Ellberg — så enär
Utskottet af redan anförda skäl icke ansett lämpligt, att för närvarande tillstyrka någon pedagogis uppflyttning bland elementar-läroverken, samt, enligt Utskottets tanke, det icke heller kan vara ändamålsenligt, att undervisningen vid pedagogierna utsträckes till mer än två klasser, finner Utskottet sig böra hemställa, c) att ifrågavarande motioner, såvidt de åsyfta en tredje lärares anställande vid omförmälda Irenne pedagogier, ej må vinna afseende.
Beträffande nu frågan, åt hvilka pedagogier anslag hör beviljas för en på ofvannämnde sätt — medelst två klassers inrättande — utvidgad undervisning och till förbättring i lärarnes löner, får Utskottet erinra, hurusom, enligt hvad ofvan blifvit omnämndt, Kongl. Maj:t redan i nåder förordnat om en extra lärares anställande vid de 12 pedagogier, der sådant ansetts företrädesvis behölligt, nemligen uti Söderhamn, Enköping, Hjo, Södertelje, Köping, Nora, Arboga, Hedemora, Grenna, Kongsbacka, Kongelf och Borgholm; — äfvensom Kongl. Maj:t, enligt hvad Utskottet inhemtat, nyligen, uppå derom gjord och af Konsistorium i Skara förordad underdånig framställning, medgifvit att vid
Sköfde pedagogi må under nästkommande hösttermin anställas en extra lärare.
— Nödvändigheten af att dessa pedagogier blifva tvåklassiga år således af Kongl.
Maj:t vitsordad och de flesta af de i detta ämne väckta motioner afse äfvenledes dessa skolor; men derjemte hafva framställningar förekommit om beredande af enahanda utvidgning af pedagogierna uti Laholm, Cimbritshamn, Ulricehamn och Falköping.
— Då emellertid Kongl. Maj:t, som bäst kan bedöma, om och i hvad mån förstärkning i lärare-krafter erfordras för undervisningens uppehållande vid ifrågavarande skolor, icke funnit skäl att vid sistnämnde pedagogier anställa mer än en lärare eller att derom till Rikets Ständer aflåta nådig framställning, vore det, enligt Utskottets tanke, icke lämpligt att de åtgärder, som i detta hänseende vidtagas af Rikets Ständer, skulle utsträckas till andra eller flera skolor, än dem Kongl. Maj:t funnit 96
États- Utskottets Utlåtande N:o 123. vara i behof af ökade lärare-krafter; och torde sådant äfven desto mindre vara behöflig!, som Kongl. Maj:t ansett de för nästa statsreglerings-period påräknade anslagsmedel lemna tillgång jemväl för att bereda den ytterligare utvidgning af pedagogierna, som inom vissa städer kunde ifrågakomma, — På Kongl.
Majits nådiga pröfning anser derföre Utskottet, hädanefter såsom hittills böra bero, för hvilka pedagogier de till utvidgning af dessa skolor äfvensom till löneförbättring för de vid dem anställda lärare beviljade anslag må användas; — och torde således d) de i afseende å medels anvisande till ofvan omförmälda fyra särskilda pedagogier väckta motioner icke till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Hvad slutligen angår anvisandet af den utgiftssumma, som bör afses för pedagogier nas utvidgning på nu föreslagna sätt samt till löneförbättring åt der anställda lärare, har Kongl. Maj:t, såsom ofvan är anfördt, föreslagit, att ett belopp af 24,000 R:dr årligen måtte härtill anvisas att utgå af den för folkskoleväsendets befrämjande afsatta andel af personliga skyddsafgiften.
— Då emellertid utgifterna för dessa pedagogier torde hädanefter blifva af lika ständig beskaffenhet som anslagen till elementar-läroverken, samt äfven lärarne vid ett stort antal af ifrågavarande skolor, ifall Utskottets härom afgifna förslag godkännes, skulle i afseende å aflöuingsförmåner och lönetur, erhålla samma rättigheter som lärarne vid elementar-! ärovorken, har Utskottet för sin d"el ansett det vara lämpligast, att de medel, som varda anvisade för pedagogierna, upptagas i Riks-staten såsom ordinarie anslag och sammanföras med det för folkskolorna anvisade belopp under den gemensamma rubriken pedagogier och folkskolor; och då de af Kongl. Majit till 24,000
R:dr årligen beräknade utgifter för pedagogierna skulle, enligt Utskottets förslag, ökas med hvad som erfordras för att höja rektors-lönerna vid 13 af dessa skolor från 1,200 till 2,000 R-jdr eller tillhopa 10,400 R:dr, men, efter hvad Utskottet iuliemtat, utom nu ifrågavarande anslag för pedagogierna finnas särskilda af donationer m. m. uppkomna tillgångar, hvilka kunna uppskattas åtminstone till 3,000 å 4,000 R:dr, skulle anslaget blifva fullt tillräckligt, om det bestämmes till 31,000 Ridr; dock torde med afseende derå att något aflöningsbidrag från vederbörande kommuner hädanefter icke lärer vara att påräkna för de pedagogier, hvilkas lärare komma i samma ställning som lärarne vid elementar-läroverken, anslaget böra ytterligare ökas med ett belopp af 4,000
R:dr; hemställande alltså Utskottet, e) att, i stället för Riks-statens anslag till folkskolorna, som, med iakttagande af de uti 54:de punkten tillstyrkta öfverflyttningar, utgör 21,713 R:dr, må för pedagogier och folkskolor uppföras en summa af 56,713 R:dr; börande tillökningen i detta anslag användas till löneförbättring vid samt utvidgning af sådana pedagogier, uti hvilka undervisningen vunnit en högre grad af utveckling. 63:o.
Beträffande folkundervisningen, har Utskottet genom remisser från Riks-Ståndcn fått emottaga dels en af Kongl. Majit den 21 Oktober nästlidet år till Rikets Ständer afbiten nådig Proposition (Nio 34), angående anslag till denna undervisnings befrämjande, dels ock flere inom Riks-Stånden väckta motioner i samma ämne, för hvilka framställningar, jemte i anledning deraf inom Riks-Stånden afgifna yttranden och väckta förslag, Utskottet nu går att redogöra; börande likväl Utskottet först i minnet återkalla, hurusom Rikets sednast församlade Ständer, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. 97 der, enligt deras underdåniga skrifvelse den 2 Mars 1858, bestämt det sammanlagda bidrag, hvilket för innevarande statsreglerings-period borde af Statsverket lemnäs för folkundervisningens befrämjande, till den personliga skyddsafgiftens halfva belopp, som antogs uppgå till omkring 250,000 R:dr Runt; hvarjemte Rikets Ständer, i afseende på fördelningen af dessa medel, medgåfvo, att till uppmuntran för småskolors ändamålsenliga inrättande och till understöd för examinerade folkskolelärare skulle afsättas ett årligt belopp af R:mt R:dr 100,000: — att under vissa vilkor utgå, samt till understöd för högre folkskolor 24,000: — och anvisade Rikets Ständer till Kongl. Maj:ts nådiga disposition följande anslagssummor att likaledes årligen utgå, nemligen: a) till Seminarierne . . . 26,000: — b) till understöd för seminarie-elever . 20,000: — c) till förbättrande och tillhandahållande af undervisningsmateriel samt till understöd för lifgifvande af lämpliga läroböcker, kartor m. m. för folkskolorna 12,000: — Runt R:dr 182,000:
— Och återstod således till Kongl. Majds nådiga disposition för andra till folkundervisningen hörande föremål ett belopp af 68,000 R:dr Runt.
Enligt hvad uti högstberörda nådiga Proposition omförmäles, bade de medel, Rikets Ständer sålunda för folkundervisningens befrämjande anvisat, i de flesta fall visat sig fullt motsvara behofvet.
Det varma deltagande Rikets
Ständer egnat denna för samhället högst vigtiga angelägenhet, borde i en ej aflägsen framtid bära välgörande frukter.
Härtill fordrades likväl icke blott att folkskolan ännu en längre tid åtnjöte den uppmuntran och det understöd, som bragt henne till lif, utan ock att ytterligare åtgärder till hennes fullkomnande vidtoges, i hvilket afseende Kongl. Majit påräknade Rikets Ständers fortfarande nitiska medverkan.
Hvad först anginge de dels till understöd för inrättande af mindre skolor för den första förberedande undervisningen och dels till löneförhöjning för examinerade folkskole-lärare, under vissa vilkor, afsatte 100,000 R:dr, hade af dessa medel i nåder blifvit beviljade 64,277 R:dr 49 öre årligen för 1,017 nya småskolor, samt 4,871 R:dr 26 öre till förhöjning i examinerade folkskole-lärares löner, hvaremot vederbörande församlingar åtagit sig afgifter till dubbla beloppet, eller 138,297 R:dr 40 öre.
Oaktadt dessa berömvärda bemödanden å församlingarnes sida, kunde likväl såsom sannolikt antagas, att den utomordentliga tillvexten i folkskolornas antal, under den korta tiden af omkring ett år, skulle lemna rum för ett nära lika hastigt aftagande, derest det af statsmedel åt dem beviljade understöd komme att med nästa år upphöra.
Det vore jemväl antagligt, att antalet af småskolor skulle, till väsendtlig vinst för undervisningen, småningom ökas, och det för dem afsedda anslag således tagas i stigande anspråk.
I afseende på folkskole-lärarnes löner hade förekommit, att 964 folkskolelärare från Upsala, Linköpings, Strengnäs, Wexiö, Lunds, Götheborgs och Wisby stift hos Kongl.
Majit i underdånighet anhållit, att, enär deras löner vore i högsta måtto otillräckliga, Kongl. Majit måtte täckas till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om förhöjning i dessa löner, hvilken de fleste önskat sålunda bestämd, att hvarje lagligen examinerad och antagen folkskole-lärare, som af sitt skoldistrikt vitsordades för duglighet och flit, måtte, utan afseende på huruvida skoldistriktet höjt hans lön öfver minimum eller icke, af Statens medel årligen få tillgodonjuta en sådan löneförhöjning att hela lönen, utom lämpligt jordland, kofoder, Bih. till B.
Prot. 1859 & 1860. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 16 Haft. 13 98 Siats-Utskottets Utlåtande N:o 123. husrum och vedbrand, uppginge till 400 R:dr Hant; men enär det belopp, sorn iör det ifrågasatta ändamålet skulle erfordras, vore allt för betydligt, och då åliggandet att aflöna folkskolelärare hufvudsakligen tillhörde vederbörande kommuner, hvilka dessutom häri skulle erhålla en väsendtlig lättnad, om qvinnor mera än hittills blefve för folkundervisningen använda, hade Kongl.
Maj:t icke funnit skäl att till berörde ansökning lemna nådigt bifall.
Emellertid kunde det ej förnekas att de examinerade folkskole-lärarnes löneförmåner i allmänhet vore så ringa, att de på de flesta ställen oundvikligen kräfde förhöjning, äfvensom att Statens mellankomst dervid understundom vore af bohofvet påkallad.
Af alla dessa skål ansåge Kongl. Maj:t högst angeläget, att ofvan omförmälda belopp 100,000 R:dr
Runt måtte jemväl under instundande statsreglcrings-period få för samma ändamål och under samma vilkor, som hittills, af Kongl. Maj:t disponeras.
Af det vid sistlidne riksdag för högre folkskolor beviljade statsbidrag, 24,000 R:dr, hade för 9 sådaue skolor blifvit i nåder anvisade 8,406 R:dr 67 öre, hvilket understöd äfven framgent tillsvidare borde utgå, såvida dessa skolor skulle uppehållas och på önskvärdt sätt utveckla sig.
I hvad mån dylika skolor under den närmaste framtiden ytterligare kunde uppstå, vore väl icke möjligt att beräkna, men äfven om deras antal skulle under nästkommande statsreglerings-period fördubblas, hvilket vore det högsta, som förväntades, kunde det af Rikets sednast församlade Ständer för detta ändamål afsedda belopp minskas med en fjerdedel.
De från vederbörande konsistorier meddelade uppgifter, angående Folkskolelärare-seminarierna i riket, utvisade, att undervisningen vid de flesta af dessa läroanstalter, — af hvilkas ändamålsenliga ordnande hela folkundervisningen i väsendtlig mån Berodde, — hufvudsakligen bestriddes af en enda lärare, men att för öfrigt icke blott lärarnes tjenstgöringsskyldighet, lärotiden med mera, utan äfven undervisningens plan och omfång vore på olika ställen högst skiljaktiga.
Af sistnämnde skiljaktighet blefve äfven olikhet i fordringarne vid afgångsexamen en följd, hvilket åter, då nämndö examen, aflagd vid hvilket seminarium som helst, medförde lika rätt att öfver hela riket söka skollärare-befattning, gjorde det svårt eller snarare omöjligt för vederbörande skolstyrelser, att, vid tillsättandet af dylika platser, anställa en fullt tillförlitlig jemförelse mellan sökande, som icke vid samma seminarium erhållit sin bildning.
Om således en förbättrad anordning af seminarierna i flere hänseenden vore önskvärd, — med afseende hvarå förslag till allmänt reglemente för berörde anstalter blifvit upprättadt och till vederbörande konsistoriers utlåtande remitteradt, — så vore likväl en tillökning i lärare-krafter det behof, som i främsta rummet borde afhjelpas.
De theoretiska insigter, som i ett seminarium borde meddelas, vore visserligen icke särdeles omfattande, men destomera vigt låge derpå, att hvad som der lärdes, inhemtades väl och grundligt.
Icke mindre angeläget vore, att elevernas praktiska öfningar sorgfälligt leddes och öfvervakades.
Att i båda dessa hänseenden handleda seminariets alla elever vore för en lärare så mycket mindre möjligt, som en del bland eleverna, enligt sakens natur, vore helt och hållet nybörjare; andra åter under ett större eller mindre antal terminer deltagit i undervisningen.
Yid hvarje seminarium vore derföre minst tvänne lärare bchöflige, förutom dem, som, för bestridande af undervisning i musik, gymnastik, trädgårdsskötsel m. m., erfordrades, men hvilka, till följd af de på hvar och en belöpande färre undervisningstimmar, kunde åtnöjas med mindre arfvoden.
I vissa fall, såsom till exempel om lärjungarnes antal under en viss tid vid något seminarium skulle blifva särdeles betydligt, kunde väl biträde af extra lärare blifva nödigt, hvarå afseende dock vid beräkningen af kostnaden för seminarierno ej be - Stats- Utskottets Utlåtande N:o 123.
99 höfde fästas, då högre elementar-läroverk funnes i alla de städer, der seminarierne vore förlagda och svårighet således oj mötte, att för en jemförelsevis ringa ersättning erhålla det tillfälliga biträde, sorn kunde pröfvas oundgängligen bohöfligt.
Då emellertid ett ändamålsenligt ordnande af seminarierna i riket för hvarje sådant kräfde ökade utgifter, hade Kongl. Mnj:t tagit i öfvervägande, huruvida ej, genom inskränkning i deras antal, kostnaden för dem i det hela skulle kunna förblifva oförändrad, hvilket voro så mycket lämpligare, sorn lärjungarnes antal vid vissa seminarier härtill kunnat lemna anledning.
Mot en sådan åtgärd hade likväl redan förut åtskilliga skäl blifvit anförda, och dertill komme nu ytterligare ett förhållande, som föranledt Kongl. Maj:t att anse frågan derom åtminstone för närvarande böra förfalla.
Vid sednaste riksdag anköllo nemligen Rikets Ständer i underdånighet det stadgas måtte, att qvinnor fingo såsom lärarinnor anställas såväl i småskolorna sorn ock vid sådana skolor, der annan examinerad lärare voro anställd och slutligen vid alla flickskolor.
Uti en stor del af do redan sistlidne riksdag inrättade mindre folkskolor, hade också undervisningen blifvit bestridd af lärarinnor, och då äfven främmande länders erfarenhet bevittnade lämpligheten häraf, bade Kongl. Majit funnit skäligt, att åt qvinnors anlitande vid folkundervisningen gifva en större utsträckning, samt fördenskull täckts bevilja qvinna, som vid seminarierne aflagt godkänd afgångs-examen, rättighet att söka anställning såsom lärarinna vid alla folkskolor utom do högre, der undervisningen skall af akademiskt bildade läraro handhafvas, i sammanhang hvarmed Kongl. Majit jemväl beslutat, att vid seminarierne i Skara, Strengnäs och Calmar, från och med nästkommande läseår, endast qvinliga lärjungar tingo emottagas.
Innan någon erfarenhet kunnat ådagalägga i hvad mån öfriga seminarier till följd häraf blefve mer än hittills besökta af manliga lärjungar, vore det således för tidigt att åstadkomma någon minskning i deras antal.
Beträffande det anslag af statsmedel, som för ett ändamålsenligarc ordnande af undervisningen vid seminarierne erfordrades, hade Kongl. Majit ansett detsamma uppgå för hvarje seminarium till ett belopp af omkring 3,400 Ridr Runt, nemligen: eller för 13 seminarier tillsammans 44,200 Ridr, men då särskilda förhållanden vid något tillfälle kunde göra en nedsättning af det för hvarje seminarium beräknade belopp möjlig, men vid ett annat kräfde dess förhöjande, hade Kongl. Majit föreslagit att Rikets Ständer måtte för berörda ändamål till Kongl. Majits disposition ställa en summa af i rundt tal 45,000 Ridr Runt.
I det vid sistlidne riksdag till understöd för lärjungar vid Folkskole-lärareseminarierne anslagna belopp 20,000 Ridr, syntes Kongl. Majit någon förändring icke vara af omständigheterna påkallad.
Yisserligen vore det sannolikt att, då trenne seminarier blefve tillgängliga för qvinnor, antalet af lärjungar skulle i någon mån till en början ökas, men då beloppet af de under innevarande år beviljade stipendier endast utgjort 14,450 Ridr bordo det sednast för ändamålet beviljade anslag äfven för instundande statsreglerings-period blifva tillräckligt, äfven under förutsättning, att de i Kongl. Majits nådiga Stadga angående folkundervisningen i riket, don 18 Juni 1842, bestämda stipendiibeloppen af dels 75 Ridr och till arfvode åt Föreståndaren 1,500: — 1,350: — 450: — 100: — ,, arfvoden åt öfriga lärare „ hyra för lokal samt till ljus, ved och städning „ undervisningsmateriel Ridr Runt 3,400: — 100 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. dels 50 Ridr Runt, bl ofve något förhöjda, hvartill anledning kundo fö ro fin nas dels i en ökad lefnadskostnad, dels i de längre resor till seininarierne, som för lärjungarnc i vissa stift hädanefter klefve nödiga.
Af do vid sistlidna riksdag till anskaffande af undervisningsmateriel samt till understöd för utgifvande af läroböcker, kartor m. m. för folkskolorna beviljade 12.000 li:dr årligen eller tillsammans för tre år 36,000 R:dr, hade hittills 26,467
R:dr 20 öre blifvit använda.
Fortfarande af ett anslag för detta ändamål vore utan tvifvel af vigt, då endast derigenom klefve möjligt att hastigt sprida och bringa till allmänhetens kännedom sådana nyare undervisningsmedel, som befunnes synnerligen tjenliga, äfvensom att, dels genom understöd för utgifvande af för folkskolorna lämpliga arbeten, bereda sådane till ett lägre pris, dels genom belöningar för utmärkta läroböcker framkalla sådane i ämnen, hvari dylika ännu för folkskolan saknades.
Då emellertid anskaffandet och underhållet af nödig undervisningsmateriel hufvudsakligen borde förblifva ett församlingarnes åliggande, funne Kongl. Majit anslaget för detta ändamål utan olägenhet kunna nedsättas till 10,000 R.dr årligen.