Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Så snart b o d k l o c k a n d e n n a heta h ö g s o m m a r d a g h ö r e s p i n g l a, nästan s p r i n g e r fru D e l l i n g från k ö k e t g e n o m m a t o c h s o f r u m m e t ut i b o d e n, e x p e d i e r a r kunderna m e d n e r v ö s b r å d s k a, m e n m e d en m i n så v ä n l i g, att d e n s t u n d o m f ö r l e d e r p r a t s a m m a p i g o r till att g ö r a a n m ä r k n i n g a r o m v ä d r e t eller l ä m n a o m o t i v e r a d e u p p l y s n i n g a r o m o r s a k e n till, att » f r u n - j u s t i d a g vill ha den b r ö d s o r t e n o c h i n g e n annan.
D y l i k a u p p l y s n i n g a r b e s v a r a s d o c k alltid b l o t t m e d en liten n i c k; fru D e l l i n g s t a n k a r ä r o ute v i d b a k u g n o c h s p i s; så fort k u n d e n är u t o m d ö r r e n, sprin ger hon t i l l b a k a till k ö k e t.
D e t är s o m o m inan s å g e en s k o t t s p o l e hafva tagit m ä n s k l i g gestalt.
D å h o n i sina m j u k a s k o r f ö r s j u n d e eller å t t o n d e g å n g e n u n d e r en h a l f t i m m e ilar f ö r b i den ena l i g g s o f f a n, reser sig en d ä r l i g g a n d e s j u k l i n g på a r m b å g e n.
» D e t t a är i c k e att u t h ä r d a, E l l a!
» F r u D e l l i n g stannar tvärt.
» P l å g a s du så svårt, Marie? » » Ja, v i d att se dig f ö r a ett sådant lif.
Jag k a n k n a p p t förlåta m i n b r o r, så d ö d han är, o c h ert e n d a b a r n t y c k e s likna h o n o m i s j ä l f v i s k h e t.
» F r u D e l l i n g s s v ä g e r s k a talade f ö r m ö b l e r o c h väggar; dörren emellan rummet och köket blef s t ä n g d m e d ett litet e f t e r t r y c k, s o m d å m a n sätter p u n k t f ö r en m e n i n g, h v i l k e n hotat b l i f v a f ö r lång.
F r u D e l l i n g d r o g ut sina b r ö d p l å t a r ur u g n e n, m e n o a k t a d t d e n u t s t r ö m m a n d e hettan v a r h o n nu b l e k s o m en d ö d s s j u k m ä n n i s k a o c h h o n satte sig t u n g t n e d på en k ö k s s t o l, m e d a n h o n sorterade det heta s m å b r ö d e t.
t Jag står n o g i c k e h e l l e r l ä n g e ut, » m u m l a d » hon o c h tillade, i d e t h o n hastigt reste sig u p p: » N u m e r a l i g g e r d e t en viss tröst i d e n n a tanke. » H o n g i c k b o r t till u g n e n, p r o f v a d e dess v ä r m o o c h s k ö t så in n y a plåtar, fullsatta m e d t e b r ö d.
Å t e r p i n g l a d e k l o c k a n, o c h h o n s k y n d a d e in i boden.
Guld-Damfickur Silfver-Damflckur Drottninggatan 6 2: fr. 2 5, 3 0, 3 6 o.
st. a f n i c k e l fr. 1 0 kr., a f silfver fr. 15 kr.
F ö r urena g o d h e t Goss-ur 1 ' R K V I L I O R fr. 1.
1.80.
2 o. 3 kr.
Ljttngdaht.)
V I I I U R FR in KR ST V F I R H A R N R FR R KR AT garanteras
1893 IDUN h o n m e d en viss h a s t: » H o n har d e t f o r t f a r a n d » m y c k e t bra. » D e n sjuka r ö r d e h ä f t i g t på sig, m e n åter klin- g a d e b o d k l o c k a n o c h f ö r h i n d r a d e M a r i e från att g ö r a sitt i n l ä g g i f r å g a n.
F r u D e l l i n g reste sig m e d en o m e d v e t e n s u c k af lättnad; d o k t o r n sade n å g o t o m M a r i e s snara t i l l f r i s k n a n d e o c h t o g a f s k e d, M e n e n s a m v o r d e n ute i b o d e n s k a k a d e s fru D e l - l i n g s fina gestalt a f häftig, m e n u n d e r t r y c k t g r å t; h o p p l ö s h e t e n b ö r j a d e s e g r a efter ett t r e t t i o å r i g t l i f af försakelser, arbete, s l ä p o c h d a g l i g a b e k y m m e r.
&gt; A h, d o k t o r K j ä l l s o n!
Så s n ä l l t!
Men M a r i e hår ej v e l a t, att j a g s k u l l e s k i c k a b u d, h o n.
» » T r o r n a t u r l i g t v i s, att d e t är b a r a en f ö r k y l n i n g, het h o n är j u i själfva v e r k e t e n d ö d s d ö m d.
» De talade sakta o c h d ä m p a d t; m e n p l ö t s l i g t h ö j d e d o k t o r n r ö s t e n: » J a g k o m m e r m e d en intressant b o k åt M a r i e o c h d i g!
» o c h i d e t h a n s j ä l f ö p p n a d e d ö r r e n till s o f r u m m e t: » H v a d, M a r i e!
Ä r d e t den rika t i l l g å n g e n på frukt o c h b a k e l s e r, s o m.
» F r u D e l l i n g m å s t e åter ut till sina plåtar.
» H u r står d e t till, M a r i e?
H v a d, skall en t a p p e r k v i n n a ta till l i p e n a f.
» » H a r m o c h sorg, j a!
» h v L k a d e h o n feberaktigt.
» T y c k e r d u, att detta är ett trällif, p a s s a n d e f ö r en dam s o m E l l a?
H o n m e d sina r e n t k o n s t n ä r l i g a anlag, sitt lifliga intresse f ö r allt h v a d s o m r ö r sig i t i d e n?
J a g flyttade till h e n n e i fjol h ö s t i h o p p att g e n o m m i t t a r b e t e i n å g o n m å n k u n n a g ä l d a vår f a m i l j s s k u l d till h e n n e, o c h så h a r h o n i m i g fått en n y b ö r d a n u v i d sina s e x t i o år!
— O c h så därtill en sådan d o t t e r!
» » Tyst, klockan! » Ä t e r s k ö t fru D e l l i n g g e n o m r u m m e t, s ä n d e d e n s j u k a ett v ä n l i g t l e e n d e, e x p e d i e r a d e ett p a r k u n d e r o c h f o r åter f ö r b i d o k t o r n s s t o l.
» S i s t a plå- tarne, sedan får M a r i e m e r a fred, » a n m ä r k t e h o n ursäktande, i det h o n stängde dörren emellan rum- met och köket.
» H v a d är d e t m e d P a u l a?
H o n har d e t j u fort farande b r a d ä r u t e i A m e r i k a?
» » Å h, alldeles utmärkt!
Förtjänar dollar s o m g r ä s p å sitt » g y m n a s t i s k a i n s t i t u t », s o m h o n k a l l a r det.
I h v a r j e b r e f får m o d e r n en d e t a l j e r a d b e - s k r i f n i n g p å alla d e h ä r l i g h e t e r, d o t t e r n r å d e r ö f v e r.
M e n, d u, j a g har tagit m i g d e n friheten att titta i alla d e breflappar, s o m E l l a fått från m i n ä r a d e b r o r s d o t t e r, o c h i d e m linnes i c k e ett o r d, i c k e en fråga, s o m t y d e r på, att P a u l a t ä n k e r på, h u r m o d e r n själf m å n d e h a f v a d e t.
» » E l l a skrifver d å a l d r i g, att h o n t r ä l a r h å r d t för sin u t k o m s t på g a m l a d a g a r?
» » Aldrig.
J a g a n t a g e r, att detta s k e r a f berät- t i g a d m o t v i l j a f ö r, att d e n a m e r i k a n i s e r a d e P a u l a skulle p å n å g o t m i n d r e g r a n n l a g a sätt r i n g a o c h k l i n g a m e d sina slantar. » » Ä r d u i c k e n u f ö r b i t t e r m o t flickan, M a r i e?
» » D ö m själf!
I f ö r m i d d a g s fick E l l a d e n van l i g a biljetten från h e n n e.
P a u l a skrifver regelbun- d e t s e x g å n g e r o m å r e t — m e n till d e t v a n l i g a u p p r ä k n a n d e t a f alla d e r i k e d o m e n s f ö r m å n e r, s o m h o n åtnjuter, var n u t i l l f o g a d t f ö l j a n d e slutsats, ' J a g stötte h ä n d e l s e v i s p å G u s t a f B e r g m e d hustru; j u s t s o m d e a n l ä n d e m e d en flock a n d r a e m i g r a n t e r: d e t v a r r o l i g t att a f d e m få h ö r a, att lilla m a m m a b l i f v i t så f ö r e t a g s a m, att h o n satt i g å n g ett h e m - b a g e r i, o c h att faster M a r i e är k o m p a n j o n i affären, s o m n o g är m y c k e t m e r a i n b j u d a n d e än att h å l l a s k o l a för a-b-cdarier, förstås om b a g e r i e t s k ö t e s tids- enligt. '
D e t är j u b r a o m t ä n k s a m t a f P a u l a, h v a?
» F r u D e l l i n g k o m n u in från k ö k e t o c h satte sig n e d h o s d e n sjuka.
» F o r t f a r d e n n a hetta, b ö r - jas i c k e s k o l o r n a förrän senare, o c h B e r g l u n d k o m - m e r d å f o r t f a r a n d e att v a r a b o r t a, så a t t.
» » A t t d u l ä m n a r r u m m e t åt m i g o c h s ä g e r u p p h o n o m, förstås, » a f b r ö t M a r i e häftigt.
» D u skall v ä l slutligen b l i s k u r m a d a m f ö r att k u n n a u n d e r h å l l a salig D c l l i n g s s y s t e r!
» » N u är j a g f ö r t r ö t t efter b a k e t till att o r k a g r ä l a p å d i g.
H v a d är d e t för e n b o k?
» H o n b ö j d e sig framåt för att se p å b o k e n, s o m d o k t o r n ä n n u h ö l l i h a n d e n, o c h han såg skarpt in i b a r n d o m s v ä n n e n s ansikte, d ä r d e t f o r n a, m o d i g a l e e n d e t d e n n a stund l ä m n a t r u m f ö r ett d r a g a f r e s i g n a t i o n, s o m g r ä n s a d e till f u l l k o m l i g h o p p l ö s h e t.
» H a r P a u l a skrifvit n y l i g e n?
» » J a g får alltid b r e f från h e n n e p å b e s t ä m d a dagar. » F r u D e l l i n g d r o g sig hastigt t i l l b a k a i s k u g g a n, d å h o n s v a r a d e d o k t o r n, o c h så t i l l a d e I sitt stora luftiga m a t t b e l a g d a s a m t a l s r u m satt P a u l a D e l l i n g i en b e k v ä m g u n g s t o l o c h lät s e r v e r a s i g te a f e n fint k l ä d d u n g flicka, ett a f h e n n e s bi- t r ä d e n i institutet.
» Dagskassan var icke oäfven i går, » anmärkte Paula.
» O m j a g nu s k u l l e sälja affären åt hiiss W i l s o n, så.
" Men j a g stannar allt s j ä l f p å val- platsen ä n n u en t i d, » t i l l a d e h o n, v ä n d a n d e b l i c k e n b o r t m o t ett k o n s t n ä r l i g t a r b e t a d t s k å p, s o m o m d e t e g e n t l i g e n varit till d e t t a h o n ställt sina o r d.
Den tjänande flickan tycktes också ha uppfattat saken så, t y hon g j o r d e i c k e m i n a f att h a h ö r t P a u l a s a n m ä r k n i n g, fastän h o n såg p å f ö r e s t å n d a r innan, under det h o n b j ö d henne af tekakan.
D e t v a r ett i n t e l l i g e n t a n s i k t e, s o m d ä r u n d e r g i c k d e n u n g a flickans p r ö f v a n d e b l i c k a r.
Stora, ö p p e t b l i c k a n d e ö g o n u n d e r kraftigt t e c k n a d e b r y n, h v i l k a d o c k fått v a n a att s a m m a n d r a g a sig p å ett h o t a n d e sätt, o c h b l i c k e n fick d å ett h å r d t u t t r y c k.
A n s i k t s d r a g e n v o r o fina o c h m y c k e t r ö r l i g a, m e n h u r v ä x l a n d e u t t r y c k e n däri k u n d e vara, så v ä c k t e d o c k hela u t s e e n d e t f ö r e s t ä l l n i n g o m, att n å g o n t i n g i d e n n a t r e t t i o å r i g a k v i n n a s själ stelnat a f k ö l d.
D e n tjänande flickan bar ut teservisen; hon var s v e n s k a, o c h u t o m d e t att h o n h a d e vissa b e s t y r v i d själfva institutet, b e k l ä d d e h o n ä f v e n d e n från h e m l a n d e t o m p l a n t e r a d e platsen » att g å frun till- handa ».
O m ett ö g o n b l i c k k o m h o n t i l l b a k a.
» P o s t e n, miss Delling! » H o n framräckte några bref o c h tidningar.
» M i n a svenska tidningar. » M e d en liten gäsp- n i n g l a d e P a u l a t i d n i n g s p a c k e n b r e d v i d sig p å ett lågt b o r d samt b ö r j a d e syna det ena brefvet, hvil- ket bar svensk poststämpel.
» T r o d d e m i g vara b e f r i a d från alla v ä n i n n e - e p i s t l a r n u m e r a, m e n d e t här är v ä l ä n d å n å g o n fjolla, s o m v i l l k o m m a hit o c h s u g a sig fast v i d m i g.
— Ja, n a t u r l i g t v i s, d a g t e c k n i n g e n från m i t t k r å k v i n k e l till f ö d e l s e s t a d ser j a g!
Kan mamma m å n n e ä n n u v a r a så b a r n s l i g, att hon tussar n å g o n af mina forna skolkamrater på m i g.
» P a u l a k ä n d e d e t o b e h a g l i g t att f u l l s t ä n d i g t u p p - v e c k l a d e t n u b r u t n a b r e f v e t, utan s t o d b l o t t o c h b e t r a k t a d e o r t n a m n e t m e d en viss fiendtlighet.
M e n hastigt spratt h o n till, v ä n d e o m p a p p e r s - bladet.
» D o k t o r K j ä l l s o n, h v a d är d å d e t t a?
» O c h h o n b ö r j a d e läsa, m e n n u m e d ett s p ä n d t ansiktsut- tryck: » Kära Paula!
H a r d u g l ö m t sagan o m d e n u n g a flickan, s o m satt i b e r g a k u n g e n s sal o c h s p a n n g u l d, tills alla d e, s o m b o n e n g å n g h å l l i t kära, v o r o d ö d a, d ö d a i a r m o d, o c h h o n s j ä l f v a r d t g a m m a l, g r å o c h för- t o r k a d till själ o c h k r o p p?
H a r d u m å n n e n å g o n - sin u n d e r dessa år, d å d u s a m l a t g u l d, frågat d i n m o r, o m h o n har så t i l l r ä c k l i g t a f l i f v e t s g o d a, att h o n i c k e n u, p å sin å l d e r d o m, b e h ö f v e r t r ä l a föl ' sitt u p p e h ä l l e?
E l l e r h a r d u k a n s k e, a f o f ö r s t å n d, sändt h e n n e u n d e r s t ö d i s å d a n f o r m, att b o n m e d skäl k ä n t s i g sårad o c h t i l l b a k a v i s a t a l l m o s a n.
Jag frågar m e d e n g a m m a l v ä n s r ä t t i g h e t att a f d i g, b a r n e t, få v e t a d e n v e r k l i g a Orsaken, h v a r f ö r d i n m o r f o r m l i g e n hetsas till d ö d s u n d e r ett f ö r h e n n e f u l l s t ä n d i g t o l ä m p l i g t a r b e t e.
H o n s k u l l e i c k e tillåta m i g att g ö r a en e n d a fråga i detta ä m n e; s p ö r j e r j a g efter d i t t b e f i n n a n d e, får j a g alltid s a m m a s v a r: ' P a u l a har d e t m y c k e t b r a, s k r i f v e r h o n '.
D i n faster — j a g m e n a r M a r i a, s o m slitit u t sig i en så k a l l a d h u s m a m s e l l s g ä r n i n g, — l i g g e r n u sjuk hos din m o r, ditt forna r u m u t h y r e s; ingen p i g a, u t a n får fru D e l l i n g e n s a m s k ö t a h u s h å l l e t, b a k u g n e n o c h b r ö d f ö r s ä l j n i n g e n, d e n n a s e n a r e i orjt forna f ö r m a k, s o m n u är förvandladt till b r ö d b o d.
Undrar just, o m du gjort d i g underrättad o m n å g r a a f dessa d e t a l j e r?
M e d e n viss n y f i k e n h e t a f v a k t a r j a g n u f ö l d e r n a a f d e t t a m i t t bref.
Skall det bli en b a r e l s e a f d e n a m e r i k a n i s e r a d e m i s s P a u l a DeH- s o m f ö r m e n a r sig m e d en h a n d f u l l d o l l a r k u n n a l ä k a såren i en h a l f f ö r g l ö m d m o d e r s hjärta o c h g e n o m ett d y l i k t försök än y t t e r l i g a r e b i d r a g a till, att d e n n a finkänsliga själ h e l l r e j ä k t a r sig till d ö d s, än h o n s k u l l e t a g a e m o t t i l l f ä l l i g t v i s s ä n d a a l l m o s o r från sin d o t t e r, e l l e r s k a l l d e n f o r n a s v e n s k a flickan, s o m j a g så v ä l k ä n d e, åter t r ä d a u t u r b e r g t r o l l e t s håla?
H u r s o m helst, skall m i s s P a u l a D e l l i n g k o m m a i h å g, att d e t i c k e är n å g o t a f h e n n e s m o r s 423 ord, s o m gifvit m i g a n l e d n i n g till att s k r i f v a d e s » r a d e r; d u t o r d e d ä r f ö r vara g o d rätta d i t t h a n d lingssätt endast o c h allenast efter d i t t e g e t s a m r e t » o c h kärlek, s o m det heter i gamla katekesen.
D i n g a m l e v ä n o c h 8. k. f a r b r o r.
Arvid Kjällson. » E n o b ä n d i g vrede uppsteg i Paulas sinne u n d e r l ä s n i n g e n a f detta bref.
H u r u n d e r s t ö d sig en g a m m a l s m å s t a d s d o k t o r till att k l a n d r a henne!
Henn » s o m g e n o m sin e g e n e n e r g i o c h stora d u g l i g h e t s a m l a t sig en f ö r m ö g e n h e t o c h t i l l k ä m p a t s i g ett a n s e d t n a m n h ä r u t e i d e t stora l a n d e t!
T a n k e n på m o d e r n s f ö g a i n b r i n g a n d e s l ä p o c h slit u n d e r hela Paulas lifstid k v ä f d e s a f d e n v r e d e, s o m u p p s t å r d å en g r ä n s l ö s e g e n k ä r l e k b l i f v e r så rad a f s a n n i n g e n s s k a r p s l i p a d e s v ä r d.
— H o n s k u l l e svara herr d o k t o r n!
Ja, han s k u l l e s a n n e r l i g e n få lära k ä n n a i n s t i t u t s f ö r e s t å n d a r i n n a n m i s s P a u l a D e l lings tankar o m opåkallade m o r a l p r e d i k a n t e r!
M e d hotfullt r y n k a d e ö g o n b r y n o c h s a m m a n p r e s s a d e l ä p p a r s l ä t a d e h o n ut b r e f v e t o c h b ö r j a d e läsa d e t p å n y t t.
M e n l i k s o m d å en flod, s o m v i d i s l o s s n i n g e n ö f v e r s v ä m m a t sina s t r ä n d e r, sjunker t i l l b a k a o c h låter d e n b e g r å t n a v ä x t l i g h e t e n åter u p p s t i g a ur v a t t e n b r y n e t, så u p p d ö k n u p l ö t s l i g t b a r n d o m s h e m m e t f ö r P a u l a s inre s y n.
H u r h a d e i c k e m o d e r n sträfvat j u s t i detta s a m m a h e m, s o m d o k t o r n nu b e s k r e f?
Paula min- des b l o t t sin far, s o m m a n • m i n n e s en d r ö m b i l d; främmande människor hade s t u n d o m antydt, att f a m i l j e n ä g t förmögenhet; m o d e r n h a d e a l d r i g n ä m n t n å g o t o m det förflutna, utan e n d a s t haft till mål att hålla sig o c h d o t t e r n u p p e b l a n d d e b i l d a d e klasser, h v i l k a m o d e r n o t v i f v e l a k t i g t t i l l h ö r d e.
O c h nu v a r d e t trefliga f ö r m a k e t, d ä r en liten krets fint b i l d a d e m ä n n i s k o r s t u n d o m p l ä g a d e samlas f ö r att höra modern föreläsa ur n å g o n n y b o k e l l e r o c k för att m e d h e n n e u t b y t a t a n k a r o c h åsikter o m d a g e n s frågor, n u v a r d e t t a r u m en otreflig b o d o c h m o d e r n s j ä l f b l i f v e n en v a n l i g a r b e t e r s k a, n e d - t r y c k t a f s l ä p o c h slit f ö r sin u t k o m s t.
D e t skar så u n d e r l i g t till i d o t t e r n s själ v i d d e n b i l d, s o m fantasien nu s k a p a d e, skar så, s o m v å r s o l o c h v å r v i n d skära i v i n t e r n s i s b r o, så att den kvider och vändes därvid.
» H e r r e, du h i m m e l s k e f a d e r, låt h e n n e i c k e d ö, i c k e d ö förrän!
— — — » v a r d e t k v ä f d a ut- r o p, s o m nu b a n a d e sig ö f v e r l ä p p a r, h v i l k a i c k e p å m å n g a år r ö r t sig till b ö n, o c h m e d a f å n g e s t s k ä l f v a n d e l e m m a r g i c k P a u l a u p p till sitt s o f r u m för att få vara allena.
— — — — — — — S a m m a d a g a f s ä n d e h o n ett t e l e g r a m till d o k t o r K j ä l l s o n o c h m e d o m g å e n d e p o s t b r e f till h o n o m o c h sin m o r.
I detta senart!
s k r e f b o n: » J a g l ä n g t a r så o b e skrifligt efter d i g; h a r d u en v r å åt m i g i d e t g a m l a hemmet, hvilket j a g icke mera vill lämna, då j a g nu återkommer dit vid jultiden.
J a g få j u stanna d ä r h o s d i g, h o s d i g, m a m m a?
» » S e r d u, d o k t o r!
» j u b l a d e fru D e l l i n g, v i s a n d e p å d e n n a p u n k t i P a u l a s bref.
k J a, s a n n e r l i g e n har h o n i c k e b l i f v i t b e f r i a d ur b e r g a k u n g e n s v å l d; d e t v a r m ä r k v ä r d i g t, » sva- rade d o k t o r Kjällson m e d enfaldig m i n; » högst märkvärdigt. » .ILLUSTRATÖR^ • / «• » &lt;«.•.
X - / » ' .W.
IDUN 424 Alfhild gfyréll iet är så oändligt litet att berätta, men jag känner behof att berätta det ändå.
Det var en dag på Glion.
Jag hade gjort en lång vandring uppåt bergen samt därifrån beundrat Génévesjön, som låg täckt af dimma, hvilken i hvarje ögonblick lyftes upp af solstrålarne och så sänkte sig igen.
Det var en bedårande lek, som höll mig kvar timme efter timme.
Men nu var det tid att fara hem.
V i voro redan i septem- ber, och då faller skymningen hastigt på i dessa trakter.
När jag kom till linbanan, hade vagnen just börjat sänka sig.
Det var ingen annan råd än att vänta till nästa tur.
Jag slog mig ned på en soffa och lät blicken hälft tanklös följa det rörliga lifvet utanför hotell Bellevue ' s vackra fasad.
Någon familj af vikt skulle göra uppbrott, det var tydligt.
Portieren surrade fast tre koffertar, stora som små hus; en väl frise- rad kammarjungfru sprang m e d brådskande steg mellan de olika byggnaderna; öfver- kyparen, blek och fet, m e d penna bakom örat, höll m e d egna höga händer ett litet silfverbeslaget skrin af mörkt träslag, medan han med dast röst gaf några befallningar åt två af sina underlydande, hvilka skötte serveringen vid ett bord så stäldt i skug- gan af verandans persienner, att jag ingen- ting kunde se af dem, som där hade sin plats.
Några elegant klädda herrar och damer samlades i en grupp — antagligen för att säga ett sista farväl, och så k o m m o ett par små flickor i långa gröna kappor med yfviga kragar, ur hvilka deras rosiga ansikten, omgifna af ännu yfvigare mössor, stucko upp som ett] par friska rädisor ur ett par oformliga kålhufvuden.
D e kände sig tydligen mycket viktiga, buro i sina handskbeklädda händer hvar sin lilla väska och voro följda af en engelsk guvernant, som såg korrekt och själstorr ut.
Ett tungt flåsande ljud hördes.
Det var vagnen, som arbetade sig upp för höjden.
Stolar skötos hastigt undan, och så vi- sade sig i verandaöppningen en herre och en dam — tydligen de afresande.
Man såg genast, att de voro fransmän.
Han var nästan typisk m e d sin långa öf- verkropp, sin korrekta hållning, sin korrekta toalett, sina vaxade mustascher, sin gula hy och sina insjunkna, utbrunna ögon.
• Och hon?
Man har så länge hört talas o m den franska gracen, att den blifvit en fait ac- compli, som man inte längre diskuterar.
— Och medgifvas måste, att en fransyska kan göra vissa saker på ett oefterhärmligt sätt — som till exempel en entré i en salong — eller en sorti — eller bära en klädning, som inte har något lif — eller passera en smut- sig gata klädd i släp — eller » fair voir » — som madame gjorde nu.
I forna tider gällde att lyfta upp sin klädning så, att man vi- sade så litet som möjligt — nu tvärt o m.
Lugnt — och, ja ordet må sägas, oblygt, som endast en fransysk modedam, hvilken vet sig följa modets sista lag kan tillåta sig, höll hon handen fylld m e d frasande tyg, lyft ända upp till höften.
Man såg en blodröd sidenkjol; under den en guld- gul dito, garnerad m e d spetsar; man såg en svart silkesstrumpa och ett förtjusande strumpeband broderadt i rose och guld — ja, var man mycket indiskret kunde man också öfver strumpebandet ana en silkes- trikå i guldfärg.
Ofvanpå all denna regnbågslyx af siden en resdräkt af groft tyg, en m e d flitnedskrynklad direktorshals- duk, en kappa med vidunder- liga kragar, höga handskar, en hatt i form af en skomakar- skärm och i handen en käpp med rund silfverknapp.
Det var m e d ett ord ytterst » chic » alltigenom.
Hon gick med små trip- pande steg och utstötte oupp- hörliga små utrop af förtjus- ning öfver hennes vännen » uppoffring » att kom- ma och se dem ännu en gång.
Monsieur lyfte hatt ' två tum rakt upp ver hufvudet för merna och tryckte lät herrarnes händer; de små flickorna, som voro yra af förtjusning öfver att få resa och endast med största möda af guvernanten kunde hål- las inom » det passan- des » gränser, gingo ur famn och i famn samt blefvo kyssta — och så ställde den moderna flocken sina steg mot linbanan, dit äfven jag o c h ännu några andra obskuriteter se- dermera också vågade oss.
; I sista ögonblicket kom kammarjungfru pudrad och med skönhetsflor, bä- rande en dyrbar päls, klädd med .j violettrödt siden.f Pålassningen af sakerna började, och monsieur köp- te biljetter.
Det var roligt se honom ge ut sina pengar.
Det skedde med en viss lugn värdighet, som o m han vetat vid sig själf, att nu fyllde han sin uppgift i lifvet.
Allt mera folk samlades.
Det blef snart trångt på den lilla perrongen.
Just som den första signalen ljöd, kom en korgvagn stadigt skjuten af en bredhöftad milane- siska, att döma efter den stora strålformiga silfverkammen, som fasthöll hennes klä- dande spetsslöja.
I vagnen, rakt utsträckt på de hvita kud- darne och tydligen utan förmåga att resa sig, låg en omkring sex års gosse, klädd i en vacker, rikt broderad dräkt af hvitt ylle.
Det var ett underbart vackert barn, nien så blekt.
Det svarta håret låg i täta loc- kar öfver pannan, och de mörka ögonen hade ett brådmoget uttryck.
D e fina blek- röda läpparna darrade, som om han endast med möda hållit gråten tillbaka.
Utan att akta på folket, sköt sköterskan vagnen så tätt intill de afresande, som det var möjligt.
» Monsieur Ernst har kommit för att säga mademoiselle Augustine och mademoiselle Hortence adjö, » sade hon högt.
De små grönklädda flickorna sprungo ge-
I DU N 1893 425 nast fram och gåfvo honom en hastig kyss på kinden.
Med möda öppnade den lille sjuklingen en ask af kinesiskt trä, som han hittills hållit hårdt mellan sina afmagrade händer, och tog fram en hund och en häst af cho- kolad, rikt solade och utstyrda med silfver- tråd och band.
CLTTI&amp;OIXISITLITVTLQTIGL.
» Se här, » sade han matt och gaf de båda föremålen ät den yngsta af flickorna.