Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Redan uti det före 1856—1858 års riksdag afgifna generalförslag hade Styrelsen för allmänna Väg- och Vattenbyggnader upptagit sänkningen af dessa sjöar med dertill hörande vattendrag inom Myresjö, Näfvelsjö och Näsby socknar i första klassen af de arbeten, som borde understödjas af de till utdikningar och aftappningar af sanka trakter och sjöar afsedda medel; och har Styrelsen uti alla sedermera afgifna generalförslag fortfarande på enahanda sätt uppfört detta arbetsföretag till erhållande af statsbidrag.
Till följd häraf har ock Stats-Utskottet vid de båda sednast förflutna riksdagarne, under antagande att arbetet komme att med bidrag af de till vattenaftappningar i allmänhet afsedda model understödjas, afslagit de gjorda framställningarne om särskildt statsbidrag till dess utförande.
Frågan har nu ånyo blifvit underställd Rikets Stände s pröfning genom en utaf Riksdagsfullmägtigen Daniel Danielsson från Jönköpings län väckt motion (N:o 49), i hvilken erinras derom, att det årsanslag af 50,000 R:dr, som vid sistförflutne riksdag beviljades till understöd för myrutdikningar och vattenaftappningar, vore alltför otillräckligt, då de undersökningar om dylika arbetsföretag, hvilka till Väg- och Vattenbyggnads-styrelsen inkomma, med hvarje år ökades, utan att, i brist af medel, kunna understödjas.
En följd häraf vore, att de större arbetsföretagen, som skulle medföra största gagnet för det allmänna, måste åsidosättas och förbigås, enär, om medel till deras utförande skulle anvisas, derigenom skulle medtagas alltför stor del af det till Kongl. Maj:ts disposition anvisade beloppet.
Motionären hade af sådan orsak funnit sig böra hemställa, att Rikets Ständer måtto till förenämnda företag, såsom lån, på vanliga vilkor, bevilja 30,000 R:dr samt, såsom anslag utan återbetalningsskyldighet, 12,000 R:dr; dock har motionären sedermera hos Utskottet anmält, att han inskränkte sitt yrkande dertill, att hola det begärda beloppet, 42,000 R:dr, måtte såsom lån varda beviljadt.
Utskottet, som funnit den jordförbättring, hvilken genom det begärda statsbidragets beviljande skulle erhållas, så betydlig, att arbetet bör med statsmedel understödjas, har, vid det förhållande att, enligt hvad erfarenheten visat, de till vattenaftappningar anvisade medel under den förflutna tiden icke lemnat och san - 70 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 141. nolikt under instundande statsregleringsperiod icke heller kommo att lemna tillgång till det för detta arbetes utförande begärda statsbidrag, alltså ansett sig böra hemställa: 45:o. att Rikets Ständer, för utdikning och aftappning af sjöarne Tjurken, Näfvelsjön, Furusjön och Stensjön, med flera vattendrag i Myresjö, Näfvelsjö och Näsby socknar af Östra härad och Jönköpings län, måtte bevilja ett lån af Fyratiotvåtusen Riksdaler, under de vilkor, som för andra dylika statsbidrag varda vid denna riksdag stadgade.
Enligt ett af Herr Öfverstelöjtnant en P. W. Leijonancker år 1857 uppgjordt kostnadsförslag skulle sänkning och aftappning af sjöarne Solgen, Ass-sjön, Hafravikssjön samt Ingarps- och Kopparps-sjöarne, med flera vattendrag inom Södra Wedbo härad af Jönköpings län, hvarigenom, oberäknadt den landvinning, som genom sjöarnes aftappning erhölles, minst 2,500 tunnland sanka och ofruktbara kärr och mossar skulle blifva odlingsbara, medföra en kostnad af 96,750 R:dr; och har Styrelsen för allmänna Väg- och Vattenbyggnader — under förmälan att intressenterne vöre benägna att utföra blott en del af företaget, som beräknats kosta 7^2,000 R:dr — uti första klassen uppfört detta arbete, hvilket Styrelsen ansett särdeles gagneligt,.
För arbetsföretagets tillvägabringande har dessutom Riksdagsfullmägtigeu J. Erickzon, uti en inom Bonde-Ståndet väckt motion (N:o 159), föreslagit, att Rikets Stäuder måtte dertill bevilja ett statsbidrag af 65,917
R:dr 50 öre att utgå, dels såsom lån, dels såsom anslag utan återbetalningsskyldighet.
Utskottet, som lika med Väg- och Vatteubyggnads-Styrelsen funnit detta arbetsföretag särdeles nyttigt, såväl med afseende på vidden af den odlingsbara jord, hvilken derigenom skulle vinnas, som ock derföre att en vidsträckt trakt befriades från sumpiga kärr och mader, har funnit detsamma böra med särskildt statsbidrag understödjas, enär de medel, som för vattenaftappningar kunna varda anvisade, efter all sannolikhet icke lemna tillgång till beviljande af det härför erforderliga belopp.
Dock anser Utskottet, dels att, om statsbidrag beviljas, arbetet bör i sin helhet i enlighet med den uppgjorda planen utföras, dels att det bidrag, som lemnäs, bör utgå endast såsom lån, icke öfverstigande hälften af kostnadsbeloppet.
I öfverensstämmelse härmed tillstyrker Utskottet: 46:o. att Rikets Ständer för sänkning af sjöarne Solgen, Ass-sjön, Hafravikssjön samt Ingarps- och Kopparps-sjöarne med flera inom Södra Wedbo härad af Jönköpings län måtte bevilja ett lån af Fyratioåtta tusen Riksdaler, under vilkor dels att arbetet i sin helhet, i enlighet med den uppgjorda planen, utföres, dels att öfrige föreskrifter, som i afseende på andra dy - Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 141.
71 lika statsbidrag vid denna riksdag varda meddelade, äfven på detta lån skola tillämpas.
Efter förnyade undersökningar om tjenligaste sättet för sänkning af sjön Tysslingen och Svartån, emellan Bäcks qvarn i Wintrosa socken och Lindbacka pappersbruk, i Ånsta socken at örebro län, bar plan och kostnadsförslag för detta arbetes utförande under sistlidet år blifvit uppgjord af Herr Kapitenen L. M.
Styrelsen för allmänna Väg- och Vattenbyggnader, som, vid förslagets granskning, funnit detsamma afse, dels att sänka sjön Tysslingcns vattenhöjd och dels att genom öppnande af en större aflopps-kanal samt uppläggning at jordvallar längs efter dess sidor reglera och beherrska de betydliga flöden, som ega rum i Svartån, har uti det underdåniga generalförslaget yttrat den åsigt, att detta arbete måste verkställas med största omsorg och noggrannhet, om anläggningen skall kunna ega framtida bestånd.
Som likväl en del utgifter vore i förslaget högt beräknade, har Styrelsen ansett sig icke böra för arbetets utförande anteckna högre lånebelopp, än 100,000 R:dr.
För utförande af detta företag, hvaraf 2,373 tunnland jord skulle i mer eller mindre mån hafva fördel, hafva intressenterne bildat ett bolag, hvilket, under förutsättning att amorteringslån af Rikets Ständer komme att beviljas, beslutat att, i enlighet med förenämnda förslag, verkställa arbetet; och hafva uti särskilda motioner inom Preste-Ståndet Kontraktsprosten Tegnér (Motion N:o 18) och inom Bonde-Ståndet Riksdagsfullmägtigen A, W. Uhr (Motion N:o 24) föreslagit, att Rikets Ständer måtte såsom lån på billiga vilkor anvisa 150,000
R:dr att utgå till det bolag, som bildat sig för berörda sjösäknings utförande.
Då genom ifrågavarande arbete betydlig jordförbättring skulle vinnas, samt företaget således synes vara förtjent att af Staten erhålla understöd, får Utskottet, som dock anser, att ett sådant understöd bör inskränkas till det af Väg- och Vattenhyggnads-Styrelsen föreslagna belopp, hemställa: 47:o. att Rikets Ständer för sänkning af sjön Tysslingen och Svartån i Örebro län måtte bevilja det för detta arbetes utförande bildade bolag ett lån af Etthundratusen Riksdaler, under de vilkor, som angående andra dylika statsbidrag varda vid denna riksdag stadgade.
Sedan ett större antal hemmansegare inom Wiby, Hockvads, Hardemo och Edsbergs sooknar af Örebro län bildat sig till bolag för Skarbysjöns och W/a-åns sänkning, för hvilken sänkning kostnaden enligt uppgjord plan och kostnadsför - 72 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 141. slag skulle uppgå till 46,500 R:dr, förutom inlösen af Wia qvarn, men det, sedan ett belopp af omkring 30,000
R:dr blifvit på arbetet nedlagdt, visat sig, att kostnaderna skulle komma att högst betydligt öfverstiga det uppgjorda förslaget, hafva, inom Ridderskapet och Adeln, Herr von Hofsten, S. E. (uti Mot.
N:o 176) och inom Bonde-Ståndet Riksdagsfullinägtigen C. G. Sköldberg (uti Mot.
N:o 361) föreslagit, att Rikets
Ständer måtte bevilja nämnda bolag ett lån af 35,000 R:dr, på de vilkor Rikets Ständer kunna bestämma.
Då för ifrågavarande arbetsföretag uppgjord plan och kostnadsförslag icke, så vidt af handlingarne kunnat inhemtas, varit underställda Styrelsens för allmänna Väg- och Vattenbyggnader granskning, samt den omständigheten, att intressenterne, hvilka på detta arbete redan nedlagt en betydlig kostnad, under arbetets fortgång kommit i erfarenhet deraf, att kostuadssumman blifvit för lågt beräknad, icke i och för sig torde utgöra tillräckligt skäl för Rikets Ständer att anvisa statsmedel för att till större eller mindre del fylla bristen, 48:o. anser sig Utskottet till de i förenämnda motioner gjorda framställningar icke kunna tillstyrka bifall.
Under hvar och en af de fyra riksdagar, som inträffat från och med 1847 till och med 1856, har Fullmägtigen från Albo, Gärds och Willands härader i Christianstads län inom Bonde-Ståndet väckt motion om statsbidrag för sänkning af den inom sistnämnda härad belägna Ifö-sjön; och äfven vid innevarande riksdag har ortens riksdagsman, Sven Nilsson, hos Bonde-Ståndet på det sätt förnyat de i detta ämne förut gjorda framställningar, att han (uti Mot.
N:o 223) föreslagit att för nämnda sjösänkning måtte anvisas ett lån af 40,000 R:dr att innehafvas räntefritt i fem år och derefter betalas på så billiga vilkor som möjligt.
Väg- och Vattenbygguads-styrelsen, som uti sitt generalförslag fortfarande bland andra klassens arbeten upptagit detta företag, för hvilket kostnaden blifvit beräknad till 81,010 R:dr 25 öre, har dervid erinrat, att denna kostnad vore hög i förhållande till blifvande jordvinsten.
Då Utskottet, lika med hvad under föregående riksdagar blifvit yttradt, är öfvertygadt att Kongl. Maj:t, derest företaget befinnes vara af någon större nytta, kommer att för detsamma lemna allt det understöd det kan förtjena, hemställer Utskottet: 49:o. att de härom ånyo gjorda framställningar ej heller vid denna riksdag må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Riksdagsfullmägtigen P. J.
Holmlin har uti en inom Bonde-Ståndet väckt motion (N:o 495) anhållit,, att Rikets Ständer måtte bevilja ett statsbidrag utan åter - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 141.
73 återbetalningsskyldighet af 1,000 R:dr för att användas till uppförande af fördämningar i Hvalö och Ytterby sjökilar, eller vikar, belägna i Svenneby socken, Qville härad och nämnda län, hvarigenom från sjön skulle eröfras ett område å tillsammans 53 tunnland, för en kostnad af 4,886 R:dr 8 öre.
Då den för ifrågavarande arbetes utförande uppgjorda plan icke varit underställd Styrelsens för allmänna Väg- och Vattenbyggnader granskning, samt
Utskottet hvarken är i tillfälle bedöma arbetets utförbarhet eller huruvida den derför beräknade kostnadssumma må anses tillräcklig; får Utskottet, som förmodar att, derest förslaget underställes Väg-och Vattenbyggnads-styrelsens granskning och vid en sådan granskning giltiga anmärkningar dervid icke förekomma, understöd för dess utförande kan beredas af de till Kongl. Maj:ts disposition ställda medel, hemställa: 50:o. att ifrågavarande motion må lemnäs utan afseende.
För aftappning af sjön Hästefjorden, belägen i södra delen af Sundals härad på Dalsland, har vice Talmannen Anders Eriksson uti en inom Bonde-Ståndet väckt motion (N:o 409) föreslagit, att Rikets Ständer måtto anslå ett belopp af 130,000 R:dr, deraf 100,000
R:dr såsom lån och 30,000 R:dr såsom anslag utan återbetalningsskyldighet.
Enligt uppjord och af Styrelsen för allmänna Väg- och Vattenbyggnader granskad plan skulle genom nämnde sjös sänkning 5,235 tunland jord förbättras och göras odlingsbar; varande kostnaden för arbetets utförande beräknad till 166,683 R:dr, deruti dock inbegripen ersättning af 61,500 R:dr till egare af vattenverk.
I anledning af intressenternes i detta arbetsföretag hos Kongl. Maj:t i underdånighet gjorda ansökan om ett statsbidrag af dels 60,000 R:dr, såsom anslag utan återbetalningsskyldighet, och dels 100,000 R:dr, såsom lån, har Styrelsen för allmänna Väg- och Vattenbyggnader, till följd af erhållen remiss, uti generalförslaget afgifvit det yttrande, att företaget kunde anses blifva fördelaktigt samt förtjent af understöd, enär utdikningskostnaden vid fördelning på tunnland mark, som skulle förbättras, uppginge till blott 32 R:dr; och Styrelsen har derföre ansett sig böra på det sätt förorda intressenternes ansökan, att
I betraktande af den betydliga jordförbättring, som genom ifrågavarande sjöaftappning skulle vinnas samt de stora fördelar, hvilka såmedelst komme att tillskyndas en ort, hvars befolkning, bestående nästan uteslutande af mindre hemmansegare, saknar utvägar, att, utan Statens biträde, anskaffa de för arbetets utförande erforderliga medel, anser sig
Utskottet böra på det sätt understödja motionärens framställning, att Utskottet hemställer: 51o. att Rikets Ständer för aftappning af sjön Hästefjorden i Sundals härad på Dalsland, måtte bevilja ett lån, stort Attatiofem Bih. till R.
Prof. 1862 §• 1863. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 3 Häft. 10 74 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 141. tusen R:dr, under de vilkor, som för andra dylika lån vid innevarande riksdag varda bestämda.
Till upplysning om sammanlagda beloppet af de i detta Utlåtande tillstyrkta anslags- och lånesummor bifogas härjemte ett deröfver uppgjordt sammandrag.
Reservationer: 0 jEmot och Åsele: af Riksdagsfullmäg tigen P. O. Hörnfeldt från Wester-Norrlands län: “Emot Utskottets i denna punkt fattade beslut får jag härmed vördsamt afgifva reservation.
Utskottet har, utan att i sitt betänkande uppgifva något företräde för vägarne vare sig emellan Öhrträsk och Åsele eller emellan Fredrika och Björna, likväl tillstyrkt anslag för anläggande af den förre.
Under behandlingen i Utskottet af depna fråga blef likväl, ehuru man ingalunda kunde bestrida nödvändigheten och behofvet af väg emellan Fredrika och Björna, upplyst, att Åsele—Öhrträsk-vägen borde först utföras emedan en lättad kommunikation med residensstaden Umeå vore önsklig.
Sanningen deraf bör icke förnekas, men då man å andra sidan vet att nästan alla de produkter, som från Lappmarken afyttras, nedforslas till Ångermanland hvarest Lappmarks-allmogen aihemtar sina förnödenheter, och dertill kommer, enligt hvad sednaste årens erfarenhet gifvit vid handen, det missvext ofta inträffar så väl i Westerbottens kust- och fjellsocknar som i Lappmarken, så bör man icke blifva tveksam, hvilken af dessa båda vägar bör lemnäs företrädet; mig synes åtminstone som skulle vägen emellan Fredrika och Björna bort först utföras; ty egnar man en blick på kartan åt den rigtning åars och strömmars vattenflöden erhållit ned emot hafvet och dervid erinrar sig att dalgåugarne åtfölja strömdragen och att den backigare, skärfvigare och mest otillgängliga marken förekommer just emellan dessa strömdrag, så finner man att sistberörda väg beräknats åtfölja Gideå-elfvens dalgång och således undvikande de svårare naturhindren, med samma som en mindre backig och jemväl kortare väg erhölles.
Ställes åter föi’delen af ifrågasatta vägar vid sidan af hvarandra, så synes det, som att — med beräkning af de enorma summor, hvilka under så väl denna som föregående riksdagar blifvit i och för lättade kommunikationer beviljade provinser i de södra och medlersta delarne af riket — man Stats-Utskottets Utlåtande N:o 141.
75 äfven bort offra något för Ångermanlands fjellsocknar och Lappmarken, hvilka aldrig kunna vinna den hastiga utveckling och förkofran som ofelbart skulle åtfölja vägkommunikationernas förbättrande inom orten.
Utgående från denna synpunkt är det som jag anser utförandet af vägarbetet emellan Fredrika och Björna lika nyttigt och nödvändigt, som det emellan Öhrträsk och Åsele, hvadan jag vågar föreslå, att Rikets Ständer, för anläggning af väg emellan Fredrika socken i Westerbottens län och Björna socken i Wester-Norrlands län, måtto anvisa 100,000 R:dr R:mt, att utgå med en tredjedel under hvardera af nästinstundande trenne statsregleringsperioder.
“ Emot 16:de punkten, angående anslag för uppförande af en bro öfver Sagan vid Nyqvarn: af Riksdagsfullmägtigen G.
Bjerkander från Skaraborgs län : "Jag har icke kunnat biträda Utskottets beslut att bevilja anslag till ifrågavarande brobyggnad, emedan jag anser att allmänna lagens stadgande ifråga om broars byggande och underhåll, bör gälla för den ena landsorten så väl som för den andra.
Att undantag i och omkring hufvudstaden stundom egt rum, kan möjligen i vissa fall försvaras, men det vore ett alltför vådligt prejudikat att utsträcka exemplet nere i landsorterna.
Man skulle då vid kommande riksdagar blifva öfverhopad med ansökningar om understöd för samma ändamål.
— Man har visserligen sagt, att häradet möjligen skulle kunna åläggas att återbära medlen till Statsverket, men jag anser att man då gör häradet en större tjenst om man ålägger dem att sjelfva bygga bron, ty säkerligen göra de det sjelfva för bättre pris, än Staten, hvars arbeten alltid blifva dyrare.
— Den nu varande bron lärer dessutom icke vara sämre, än att den kan genom reparation stå godt ännu i flera år; och derföre tillstyrker jag att denna punkt måtte afslås.“ Emot 18:de punkten, angående anslag för en brobyggnad öfver det s. k.
Rörviks sundet i sjön Asnen: af Riksdagsfullmägtigen Daniel Danielsson från Jönköpings län.
Emot 31:sta punkten, angående statsbidrag för öppnande af segelled från Hattefura hamn till sjön Stora Lee: af Herr Friherre af Ugglas, Gust.: “Ehuru Stats-Utskottet, genom att tillstyrka ett statsbidrag af En million Riksdaler för öppnande af segelled från Hattefura hamn till sjön Stora Lee, ådagalagt, att Utskottet fullt uppskattat denna kommunikationsleds stora vigt och betydelse, måste man dock, vid närmare undersökning af förhållandena, stadna i tveksamhet, huruvida detta storartade arbete skall kunna komma till utförande på de af Stats-Utskottet föreslagna vilkor.
Utskottet har nemligen hemställt, att, af berörda statsbidrag, 800,000 R:dr skulle utgå såsom lån och 200,000 R:dr såsom anslag utan återbetalningsskyldighet.
Jemförer man bidragets belopp med den till 1,208,367
R:dr beräknade kostnaden, så är detsamma visserligen ganska betydligt; men då af statsbidraget icke mindre än 800,000
R:dr skola återbetalas, blir Statens uppoffring i sjelfva verket icke så särdeles stor.
Med hänsigt till betydenheten af de varuqvantiteter, hvilka beräknats komma att på den föreslagna segelleden fortskaffas, är det visserligen mer än sannolikt, att densamma skall lemna en inkomst, tillräcklig att förränta och 76 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 141. amortera den kostnadssumma, som på detta företag blir nedlagd; mea deremot torde det vara ganska ovisst, huruvida det för arbetets utförande bildade bolag kan underkasta sig vilkoret att för lånesummans återbetalning ställa sådan borgen, som af Fullmägtige i Riksgälds-kontoret kan godkännas.
Detta vilkor för tillgodonjutande af lån till allmänna arbeten har ända från och med år 1841 varit infördt i alla för Riksgälds-kontoret sedermera utfärdade reglementen; men vid 1853—1854 års riksdag funno Rikets Ständer nödigt härutinnan göra undantag för det lån, som då beviljades till Gefle—Dala jernväg; och blef detta undantag vid påföljande riksdag utsträckt till det lån å 825,000
R:dr, som då anvisades för kanal- och slussanläggningen från Asa-sjön öfver Wexiö till Almundsryd samt för jernväg derifrån till Carlshamn, äfvensom för de lån, som vid samma riksdag lemnades till andra mindre jernvägsanläggningar.
Samma undantag har derefter, såväl vid sistförflutna, som vid innevarande riksdag blifvit bibehållet för alla de lån, som blifvit anvisade till utförande af så kallade bibanor.
Såsom skäl för den vid 1853—1854 års riksdag beslutade förändring i hvad förut varit stadgadt, anförde Stats-Utskottet, uti sitt vid nämnde riksdag afgifna memorial N:o 274 (sid. 32), hland annat, följande: “Dessa borgensförbindelser, hvilka, dels af Kongl. Maj:t, dels af Fullmägtige “i Riksgälds-kontoret bort godkännas, hafva i allmänhet innefattat så kallad solidarisk betalnings-ansvarighet för alla dem, som undertecknat en och samma förbindelse.
Dessutom har vid många tillfällen i sjelfva skuldsedeln en dylik ansvarighet varit för dess utgifvare föreskrifven.
I anseende till det, jemförelsevis “med kostnads- och lånesummorna för nu ifrågavarande jeruvägsanläggning (mellan “Gefle och Falun) mindre betydliga belopp, hvar och en dylik förbindelse vanligen afsett, har, såvidt Utskottet varit i tillfälle erfara, yrkandet af solidarisk “ansvarighet för dessa företag och dertill beviljade lån merändels utan svårighet “kunnat fullgöras.
Ett helt annat förhållande komme åter efter all sannolikhet “att inträffa, derest dylik ansvarighet skulle fordras antingen för utförandet af “det arbete, hvarom nu är fråga och hvars kostnader måhända komma att öfverstiga 4,000,000 R:dr, eller för återbetalningen af det dertill beviljade lån å mer “än 2,800,000 R:dr.
Utskottet har fördenskull, med hänsigt till detta lån och det “dermed understödda företag, icke trott sig kunna tillämpa den solidariska anSvarighets-principen, emedan sådant säkerligen komme att utgöra ett bestämdt “hinder mot möjligheten af samma låns erhållande och sagda företags deraf beboende verkställighet.
“ Utskottet föreslog derföre att, i stället för borgen eller annan säkerhet, jernvägen, när densamma blifvit fullbordad, borde utgöra säkerhet för lånesumman.
I betraktande af den för segelleden mellan Hattcfura och Stora Lee föreslagna lånesummas storlek samt den långa tid af omkring 31 år, som åtgår för lånets återbetalning, synes det i sanning rent af overkställbart att af aktie-egarne fordina solidarisk ansvarighet för lånets återgäldande eller att de derför skola ställa annan säkerhet, än den, som innefattas i sjelfva det storartade arbetet, hvars utförande beräknats kosta |:del mera än hela lånesumman.
Det har ock vid alla de tillfällen, då anläggningen af betydligare kanaler och slussverk blifvit med statsbidrag understödd, antagits, att kanal- eller slussverket borde anses innefatta tillräcklig säkerhet för uppfyllande af kanalbolagets förbindelser mot Staten.
I allmänhet hafva dock alla de större kanalanläggningar, som i vårt land blifvit utförda, åtnjutit statsanslag utan återbeUdningsslcyldigliet, och det till ganska betydlig Stats-Utskottets Utlåtande N:o 141. 77 del af anläggningskostnaden.
Det är först vid innevarande riksdag det ifrågakomma att göra ett försök med att tillvägabringa ett par större kanalanläggningar genom att lemna en betydligare del af Statens bidrag endast såsom lån.
Men äfven vid denna riksdag bar man funnit sig böra föreslå anslag utan återbetalningsskyldighet till f:delar af den beräknade kostnadssumman för tre andra kanalarbeten, nemligen dels för en slussverksanläggning i Ljusne-elfven, dels för Luleå elfs kanaliseriug, dels för en båtled genom sjöarne Kläggen, Flaten och Kilen.
För dessa tre kanalanläggningar bar således lika litet som för utförande af Gröta kanal, Trollhätte slussverk, Strömsholms kanal, Hjelmare kanal och flera andra mer och mindre betydande dylika arbeten, som blifvit understödda med statsbidrag, vanligen till minst f:delar af anläggningskostnaden, fordrats, att aktie-egarne, utöfver hvad de måste sjelfve tillskjuta till arbetets utförande, skulle för uppfyllande af sina förbindelser mot
Staten lemna annan säkerhet än den, som ligger i sjelfva det med dryga kostnader utförda arbetet.
Om nu Rikets Ständer verkligen vilja, att sådana anläggningar hädanefter skola genom meddelande af lån komma till utförande, så synes det helt naturligt, att Staten icke på samma gång sträcker sina anspråk så långt, att intet bolag kan mottaga lånet eller på de föreslagna vilkoren vågar ikläda sig arbetets utförande.
Deremot synes det billigt, att Staten i främsta rummet tillförsäkras att af den behållna inkomsten få lyfta den bestämda räntan och afbetalningen å de till företaget försträckta medlen, samt att Staten förbehåller sig utöfva nödig kontroll deröfver, att den årliga behållningen varder till ränte- och amorterings-liqviden behörigen använd, innan bolagsmännen må tillgodonjuta någon utdelning å sina tillskjutna medel.