Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M:t tillika i nåder förordnat, att, i afseende å alla fisken, som af ålder eller på grund af serskilda resolutioner, emot bestämd taxa eller afgift, begagnas af vissa hemmansinnehafvare, byalag eller menigheter, eller äro tjenstemän till begagnande upplåtna, vederbörande skola för framtiden bibehållas vid deraf nu ägande dispositionsrätt, så vida den icke är till vissa år bestämd, i hvilket fall, efter samma tids förlopp, skulle förfaras, på sätt angående utarrenderade fisken blifvit stadgadt; och då det bidroge till vinnande af förenkling i jordeböckerne och räkenskaperne, om de af dessa fisken, som sålunda fortfarande komma att åtfölja vissa hemman, likväl med undantag för de endast på vissa år upplåtne, finge med samma hemman helt och hållet förenas och ifrån jordeböckerne, såsom serskilda lägenheter uteslutas, emot det att för dem nu bestämda taxor eller afgifter tilläggas hemmanens räntor, så har E. K.
M:t nu behagat i nåder föreslå Rikets Ständer, att en dylik förändring måtte få vidtagas.
I öfrigt hade E. K.
M:t nådigst föreskrifvit, att sådana fisken, som äro obefintliga, eller blifvit i behörig ordning utdömda, eller ingått i hemmans skattläggning, eller ock, enligt anställda syner, befunnits odugliga och således icke vidare kunna begagnas, böra från jordeböckerne alföras; och då det tillika förekommit, att åtskilliga af de till utarrendering afsedda fisken, fastän icke sislberörde förhållande med dem inträffat, likväl äro af sådan beskaffenhet, att vid flera förnyade auktioner anbud derå icke erhållits, hvadan de för närvarande finnas obegagnade, så och enär, under dylika omständigheter, det vore utan ändamål och olämpligt alt dem skattlägga och till försäljning utbjuda, har E. K. M:t, med föranledande tillika af Rikets Ständers derom gjorda begäran, behagat i nåder föreslå Rikets Ständer, att de fisken, med hvilka sistberörda förhållande eger rum, jemväl må, efter behörig utredning och pröfning, ur jordeböckerne få alföras.
Efter tagen kännedom af hvad i detta ämne vid 1840—41 årens riksdag förekommit, hafva Rikets Ständer inhemtat, att de af E. H.
M:t i ofvan omförmälda hänseende vidtagna åtgärder hufvudsakligen öfverensstämma med hvad Rikets Ständer för sin del beslutat; och då hvad i öfrigt nådigst föreslaget blifvit, leder till förenkling i räkenskaperne samt till undvikande af de många bestyr, hvilka i och för utarrenderandet af ifrågavarande obetydliga lägenheter, endast upptaga vederbörande auktoriteters och kronobeljenings tid, utan att tillskynda staten någon motsvarande fördel, hafva Rikets Ständer funnit godt bifalla hvad E. 38
Exp editions- U tsko t tets Förslag till tind.
Skrifvelse, N:o 29. K. M:t uti den nådiga propositionen föreslagit; och få Rikets Ständer sådant, till svar i ämnet, hos E. K.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 5 Mars. 1851.
Preste-Ståndet den 8 — — Borgare-Ståndet den 8 — — Bonde-Ståndet den 8 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående medels anvisande lill fortsättning af fäslnings-hyggnadcrnc vid Waxholm.
Carlsten och Carlskrona under innevarande år.
N:is 13 och 38.) S. A. K.
Under förmälan att de af Rikets Ständer vid sist hållna riksdag till utgörande under åren 1848, 1849 och 1850, med * årligen, anvisade extra anslag a 4:de hufvud-titeln, till fortsättande af fästningsarbetena vid Waxholm, Carlsten och Carlskrona blifvit, i anseende till berörda arbetens oafbrutna fortgång under nämnda tidrymd, så anlitade, att vid slutet af densamma några medel icke funnes till dessa arbetens fortsättande, har E. K. M:t, med åberopande af Sin till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemnade nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof, deruti E. K. M:t äskat, bland andra anslag för landtförsvaret, 315,000 r:dr att af E. K.
M:t efter omständigheterna fördelas för ifrågavarande fästningsbyggnader under de tre nästföljande åren, uti en lill Stats-Ulskottet aflåten nådig skrifvelse af den 4 förlidne December, begärt att, enär den del af det äskade anslaget, som belöper för år 1851, borde, för arbetsplanens uppgörande, vara bestämd vid Expeditions-Utskottcts Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 30.
39 årets början, da riksstaten ater i sin helhet icke kunde hafva hunnit uppgöras, del för omförmälde hehof under sistnämnda år erforderliga anslag måtte, oberoende af den allmänna statsregleringen, varda med 105,000 r:dr så tidigt anvisadt, att dessa angelägna arbeten icke, för bristande medel, mätte, till skada för det allmänna, behöfva afbrytas, samt derigenom till falle saknas lill sysselsättande af det krono-arbetsmanskap, hvilket vöre afsedt att vid dem användas.
Rikets Ständer hafva detta ärende i öfvervägande tagit, men då Rikets Ständer ansett anslag icke böra på förhand, och innan kännedomen vunnits om statsverkets så väl inkomster som företrädesvis nödvändiga utgifter, bestämmas, hafva Rikets Ständer funnit sig för närvarande icke kunna bevilja den utaf E. K.
M:t till ifrågavarande 3:ne fästnings-byggnader begärda anslagssumma, hvaremot Rikets Ständer funnit skäligt att, intilldess tillfälle blifver att rörande de i detta hänseende för de 3:ne åren äskade statsmedel fatta definitivt beslut, nu, till utgående från Riksgälds-kontoret, anvisa för år 1851 till fästnings-byggnaderne vid Waxholm, Carlsten och Carlskrona sjuliofem tusen riksdaler, att af E. K.
Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M:t i underdånighet anmäla; framhärdande etc.
Slockholm den 8 Mars 1851.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 10 Mars 1851.
Preste-Ståndet — 12 — — Borgare-Ståndet •— 12 — — Bonde-Ståndet — 12 — — Rikets Sländers underdåniga skrifvelse, angående af Kongl. Maj:t i nåder föreslagen eftergift af Kronans rätt lill dana-arf efter enkan B. II.
Sandelin. (Stats-Utsk Uti., N:o 47.) S. A. K. Sedan Norrtelje stads magistrat och äldste,uti en genom E.R.
M:s befallningshafvande i Stockholms län till E. K.
M:t insänd och förordad skrift, i underdånighet 40 Expeditions- Utskottets Färsing till und.
Skrifvelse, N:o 30. anhållit alt, då enkan Brila Helena Sandelin, som varit i nämnde stad bosatt, den 16 November 1846 utan kända arfvingar aflidit, samt, oaktadt i post- och inrikes tidningarne införd behörig kallelse, någon arfvinge icke låtit sig afhöra, hvarföre all anledning vore att af qvarlåtenskapen, som enligt förrättad bouppteckning, utgjorde en behållen summa i fast och löst af 5,574 R:dr 21 sk. 10 rst. banko, den del, som, efter fullgörandet af åtskilliga utaf enkan Sandelin i lifstiden gjorda testamentariska dispositioner, blefve öfrig, komme att, till följd af stadganderne i ärfda-balkens 15 kapitel, såsom dana-arf anses, E. K.
M:t måtte täckas i nåder medgifva, att kronans rätt till omförmälda dana-arf, med derå upplupen eller upplöpande ränta, blefve efterskänkt och till Norrtelje stads-församlings fattigvård öfverlåten; så har E. K. M:t, i betraktande af de utaf sökanderna härvid jemväl uppgifna omständigheter rörande nämnda fattigvård, behagat uti aflåten nådig proposition föreslå Rikets Ständer, att kronans rätt till ofvanomförmälda dana-arf må på Norrtelje stad till förmån för dess fattigvård öfverlåtas, under förbehåll att det sålunda erhållande kapitalet orubbadt bevaras och endast dess afkastning till det afsedda ändamålet användes.
Enär likväl, i afseende å denna fråga, Rikets Ständer derjemte inhemtat, att 2:ne personer från Finland, hvilka uppgifvit sig vara aflidna enkan Sandelius närmaste arfvingar, väckt anspråk på hennes qvarlåtenskap, samt att rättegång härom ännu är på domstols pröfning beroende, och då, vid sådant förhållande ovisst är, huruvida merbemälda enkas qvarlåtenskap innehar egenskapen af dana-arf, få Rikets Ständer, till svar å E. K.
M:s nådiga proposition, i underdånighet förklara sig icke kunna för närvarande till hvad deruti blifvit föreslaget lemna bifall.
Expeditions- UtskoHets Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o 31. 41 N:o 31.
Uppläst och godkandt hos Ridd. och Adeln den 10 Mars 1851.
Presle-Ståndet den 12 — — Borgare-Ståndet den 12 — — Bonde-Ståndet den 12 — —- Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående anslag af kronotionde till Lekvattnets kapellf örsamling i tVermland.
Uti., N:o 52.) S. A. K.
Uppä gjord framställning derom att kronotiondc-spanmål måtte, såsom vitlock byggnadssäd, anslås åt den 1 nordvestra delen af Fryksände socken och Wermlands län år 1849 nybildade Lekvattnets kapellförsamling, enär det obetydliga anslag af omkring 3 tunnor spanmål, som till förenämnde ändamål utginge lill Fryksände kyrka, vore väl bchölligt för denna folkrika, af omkring 6,000 personer bestående församling, samt den andel deraf, som, i förhållande till folkmängden, möjligen kunde tillerkännas kapellförsamlingen, klefve för densamma alldeles otillräcklig, då ensamt derstädes invånarnes antal utgjorde omkring 1,000 personer; hafva Rikets Ständer, i betraktande af förberörda nybildade församlings kände medellöshet, funnit skäligt åt Lekvattnets kapellförsamling anvisa ett anslag af två tunnor strid krono-spanmål, enligt för orten gällande tionde-sladga, att, under benämning vin- och byggnadssäd, i penningar efter länets markegångspris årligen utgå.
Bill. ti/l R.
Prot. 1850 & 1851, 10 Samt. 1 Afd. 6 42 Expedilions-Utskoitels Förslag till and.
Preste-Såndet den 12 — — Borgare-Ståndet den 12 — — Bonde-Ståndet den 12 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående förändring i riikonen för ett till skolhusets i Nyköping utvidgning och reparation beviljadt lån.
(Stats-Utsk:s Uti., N:o 55.) S. A. K.
I afseende på de af Rikets Ständer, vid riksdagen åren 1844 och 1845, fastställda betalningsvilkor för det då beviljade och af Strengnäs stifs Domkapitel sistnämnde år från Riksgälds-kontoret utbekomna lån af 3,000 r:dr till utvidgande och reparerande af det hus, som af högre lärdoms och apologist-skolan i Nyköping begagnas, har, vid innevarande riksmöte, framställning hos Rikets Ständer förekommit derom, att den, för sagde lån, medgifna ränte- och kapital-betalningsfrihet under 5 år efter lånesummans lyftning måtte, i anseende till den bekymmersamma ställning, deruti stiftets läroverks byggnads-kassa för närvarande sig befunne, varda under ytterligare fem års tid förlängd, helst all anledning vore att kassan sedermera, utan ny skuldsättning, skulle kunna fullgöra den föreskrifna årliga inbetalningen af en femtedel utaf lånesumman, samt tillika erlägga den till 3 procent årligen bestämda ränta.
Vid de uti detta ämne hos Rikets
Ständer anmälda och upplysta förhållanden och med afseende å ej mindre det föremål, för hvilket nämnda lån blifvit beviljadt, än det mindre betydliga belopp, hvarmed detsamma utgått, samt den jemförelsevis med betalnings-terminerna för andra genom Riksgälds-kontoret utgifna byggnadslån, korta tiderymd, som vid lånets beviljande blifvit för dess återbetalning bestämd, hafva Rikets Ständer, under härvid fästadt förbehåll, att Strängnäs stifts Konsistorium, å stiftets läroverks byggnadskassas vägnar, fortfarande ansvarar för ränte- och kapital-inbetalningarnes behöriga verkställighet, funnit Expeditions-Utskottets Förslag till und.
43 skäligt, i afseende på vidtagandet af den förut stadgade årliga betalningsskyldigheten för det lån, som bemälda konsistorium för skolhusets i Nyköping utvidgning och reparation år 1845 från Riksgälds-kontoret utbekommit, bevilja räntefrilt anstånd under ytterligare fem års tid och således intilldess tio år från lånesummans lyftning förflutit.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 15 Mars 1851.
Preste-Ståndet den 15 — — Borgare-Ståndet den 15 — — Bonde-Ståndet den 15 — — Rikets Sländers underdåniga skrifvelse, angående allmogens valfrihet vid klockares tillsättande i Skåne, Halland, Blekinge och Bohus-län.
Besv. och Ekon.-Utsk. Uti., N:o 36.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit väckt fråga om vidtagande af åtgärder för allmogens i Skåne, Halland, Blekinge och Bohuslän bibehållande vid den valfrihet vid kiockarelägenheters tillsättning, som varit dessa provinser af ålder tillförsäkrad, men hvilken frihet vore inskränkt genom föreskrifterna i Kongl, brefven den 6 Oktober 1820 och den 24 Januari 1835 samt domkapitlets i Lunds stift på förstnämnde Kongl, bref grundade cirkulär, enär häraf följt att förslag vid dylik tillsättning alltsedan blifvit upprättade 5 och är i detta ämne hos Rikets Ständer upplyst: att, sedan uti 1686 års kyrkolag 24 kap. 31 §:n föreskrifvits, att klockare skall af kyrkoherden och församlingen väljas, detta stadgande blifvit, 44 Expeditions-Utskottets Förslag till tind.
N:o 33. hvad beträffar ifrågavarande fyra provinser, närmare förklarad! dels genom Kongl. Maj:ts nådiga resolution på allmogens besvär af den 17 December 1734 §. 78, hvari Kongl. Maj:t bifallit allmogens i nämnda provinser underd. ansökning ”att, efter Kongl. Maj:ts kyrkolag, tillika med kyrkoherdens samråd, sjelfva få välja sig dem till klockare, sorn de kunna hafva det hästa förtroende lill,” samt i nåder anbefallt ”vederbörande att på intet sätt tillfoga allmogen uti detta deras fria klockareval något intrång,” hvarvid dock noga skulle iakttagas, ”att de personer som dertill af församlingen komma att väljas, så underrättade äro i sina chrislendomsstycken samt läsande och skrifvande att de dermed kunna gå församlingens barn och ungdom tillhanda,” dels ock genom dylik nådig resolution af den 20 November 1786, hvaruti, med anledning af en Bonde-ståndets underdåniga anhållan rörande klockare-lägenheters tillsättande, Kongl.
Maj:t läckts förklara, bland annat, alt för Skåne, Blekinge, Halland och Bohuslän gäller hvad i ofvan citerade §. utur Kongl.|resolutionen den 17 December 1734 stadgadt är; att K.
M:t derefter, medelst ett till konsistorium ecclesiasticum i Lund den 6 Oktober 1820 allåtet nådigt bref, hvars hufvud föremål varit att förklara, det presterskapet i Lunds stift bibehölls vid den från äldre tider detsamma lemnade tillåtelse att få innehafva klockaretjenster och till bestridande af göromålen hälla skickliga substiluler, dervid i nåder fästat ”det vilkor, att, till bibehållande af församlingarnes valfrihet, icke på förslag till klockare flere än tvänne prestmän få uppföras, utan alltid äfven en tredje person, som ej är prest, deruppå fö rum,” äfvensom medelst nådigt bref den 24 Januari 1833, uti en inom Götheborgs stift uppkommen tvistefråga, i anledning deraf, att vid hållet klockareval, kyrkoherdens embetsröst beräknades till hälften mot församlingens, i nåder förklarat, att kyrkoherden borde, i likhet med hvad i Lunds stift ägde rum, bland de sökande föreslå församlingarne trenne de mest tjenlige och i alla afseenden skickligaste, hvarefter å desse nytt val komme att anställas, Af hvad sålunda förekommit synes, att församlingarne inom Lunds stift, Bohuslän och Halland från äldre tider varit försäkrade om rättigheten att, efter inhämtande af pastors råd och under vilkor att tjenlig persön valdes, sjelfve utse till klockare den bland de sökande, till hvilken de hyste bästa förtroendet, utan att dervid uttryckligen stadgas, del förslag till kloekare-tjensterne behöfde upprättas; men att sedermera, nemligen genom högstberörda Kongl, bref af åren 1820 och 1835, sådane föreskrifter meddelats, som i ena fallet gifvit anledning till och i det andra uttryckligen anbefallt upprättande af förslag till dessa tjenster; med anledning hvaraf och då meranämnde uti enskilda tvistemål meddelade Expeditions-Utskottets Förslug till tind.
45 nådiga bref otvifvelaktig! blott åsyfta tillämpning af de i afseende a klockare befintliga äldre författningar, och icke att tillvägabringa ändring deri, men samma nådiga bref synas vara mot de äldre författningarne stridande, så att ovisshet om hvad uti ifrågavarande afseende rörande Lunds stift, Bohuslän och Halland är gällande skäligen kan uppstå, lä Rikets Ständers i underdånighet fästa E. K.
M:ts nådiga uppmärksamhet på berörda förhållande, med underdånig anhållan, det E. K.
M:t täcktes meddela nådig förklaring, som bestämmer hvilka serskilda rättigheter uti ifrågavarande fall må tillkomma församlingarne inom Lunds stift, Bohuslän och Halland.
Uppläst och godkändt lios Ridd. oell Adeln den 15 Mars 1851.
Presle-Slåndet den 15 — — Borgare-Ståndet den 15 — Bonde-Ståndet den 15 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, i anledning af väckt fråga om en fyr-anläggning ä klippan Bjurn.
Besv. och Ekon.-Utsk:ts Bet., N:o 49). S. A. K. Hos Rikets Ständer har framställning blifvit gjord om behöfligheten af en fyrbåk å klippan Björn emellan inloppen till Gefle och Oregrund, till stöd för hvilken framställning är vorden företedd en skriftelig förklaring i ämnet af befälhafvarne å Norrländska bolagets ångfartyg, hufvudsakligen af följande innehåll: att å nämde klippa och nära deromkring skeppsbrott ganska ofta inträffat, de flesta gånger utan möjlighet af fartygets eller lastens bergning; att till förekommande häraf, 46 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, No 34. ifrågavarande fyr blefve serdeles tjenlig, enär den skulle gifva en högst nyttig ledning för alla seglare, hvilka kommande från norra orten och sökande Oregrundsgrepen, genom storm och strömsättning, under mörker eller mist, råkat så långt vestvart, att Örskärs fyr ej syntes, eller ostvart så, att fyren å Eggegrund vore utom synvidden, hvilket inträffade midt för Björnklippan; samt att, om en fyr der hlefve anlagd, hvars lysningskrets utsträcktes till 2:ne tyska mil, den äfven skulle utgöra en god ledning för fartyg som komme norr ifrån och ämnade segla öster om Gräsön, då en s. k. krysspejling å Örskärs och Björns fyrar lemnade en vinkel, hvarigenom verkliga nordliga afståndet från den förra fyren kunde bestämmas och kursen sättas så, alt de manga och högst farliga klippor, hvaraf Gräsöns hela östra sida vore omgifven, med mera säkerhet undvikes; varande, till vederläggande af det inkast, som möjligen kunde göras mot ifrågavarande fyr, alt den lätteligen komme att förvexlas med den på Eggegrund, anfördt, alt, om sistnämnde fyr loges för den å Björn, skulle alltid kursen sättas sydostlig, för att leda midt emellan Björn och Örskäret, då, efter någon segling, fyren å Björn snart blefve synlig och misstaget förklaradt.
Skulle åter fyren å Björn af norr ifrån kommande fartyg antagas vara den å Eggegrund, så måste äfven i detta fall, kursen sättas sydostlig, för att med säkerhet passera Björn, i hvilken händelse innan kort Örskärets roterande fyr blefve synlig och fartygets läge bestämdt.
För dem, hvilka komma öster eller söder ifrån, kunde en forvexling ej gerna ega rum, helst Örskärets fyr ej lemnades ur sigte, förr än fyren å Björn vore synlig; och borde dessutom ett sådaut misstag ej kunna komma i fråga, så vida Björnfyrens lyskrets blefve 2:ne tyska mil.
Lotsdirektörs-emhetet har i detta ämne yttrat, att en fyranläggning å klippan Björnen vöre öfverflödig, enär Örskärs fyr, äfven i sitt nuvarande skick, såges på \\ mils afstånd, sedan mcranämnde klippa vore passerad och således långt inom dess synkrets.
Dessförinnan komme jemväl Eggegrunds fyr i sigte, så att dessa båda fyrar syntes på en gång.
Örskärs fyr vore dessutom föreslagen till ombyggnad och förändring nästkommande år, då densamma komme att erhålla en vida starkare och efter nya grunder förbättrad lysningsapparat.
Fyranläggningen på Björnen blifva ganska kostsam, i anseende till den höjd tornet måste erhålla, för att kunna tjena sjöfarande lill rättelse.
En ensam fyr kunde ej heller der anläggas utan fara alt förvexlas med de närliggande fyrarna, helst det kunde bero af slumpen, huruvida någon af fyrarne å Örskäret eller Eggegrund finges, till ledning, i sigte, hvilket dessutom, då tjocka in träffar, aldrig kunde påräknas.
Det vore för öfrigt ett misstag, om man trodde, att en fyr skulle Expeditions-Uts kottets Förslag till und.
47 förmå afvärja framtida skeppsbrott, emedan vid den tid, då sådana oftast förekomma, snö- eller regntjocka merändels hindrade fyren att synas.
Slutligen hade enligt olficiela uppgifter, inom de sednaste tio åren allenast 2:ne strandningshändelser egt rum i granskapet af klippan Björnen.
Med anledning af hvad sålunda förekommit, hafva Rikets Ständer, erkännande vigten af Lotsdirektörs-emhetets meddelanden, likväl, på grund af hvad till stöd för ofvanherörde framställning blifvit upplyst, trott densamma icke höra lem. nas utan allt afseende, hvadan Rikets Ständer få i underdånighet anhålla, att E. K. M:t, vid pröfning af förslaget till ombyggnad af fyrbåken på Örskäret, täcktes laga i nådigt öfvervägande, huruvida en fyranläggning å klippan Björn kan vara af behofvet påkallad.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 19 Mars 1851.
Preste-Ståndet den 19 — — Borgare-Ståndet den 19 — — Bonde-Ståndet den 19 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående föreskriften rörande låne-underslöd till branskadade städers återuppbyggande.
Uti., N:o 61 första punkten). S. A. K.
Med anledning af hvad, vid granskning af Riksgälds-kontorets förvaltning under den sedan början af sistledne riksdag förflutna tid, förekommit, hafva Rikets Ständer ansett det från och med 1823 års Riksdag, vid beviljande af byggnadslån, att af allmänna medel utgå till af eldsvåda hemsökta städer, i allmänhet stad - 48 Expeditions-Utslcottets Förslag till lind.
Skrifvelse, N;o 35. gade liqvidations- och bokföringssält böra förändras, så att Riksgälds-kontoret, såsom långifvare, hvarken för lånemedlens bokföring oell bevakning, eller för liqvidernes verkställande, må behöfva taga befattning med de serskilda låneinnebafvarnes skuldförbindelser jemte dertill hörande intecknings och öfriga säkerhetshandiingar, hvadan Rikets Ständer funnit skäligt att, tilldess framdeles kan varda annorlunda förordnadt, fastställa och föreskrifva för de låne-understöd, som, till brandskadade städers återuppbyggande, hädanefter komma att af Rikets Ständer beviljas, bär nedan anförda, med bestämmelserna angående staden Christianstads vid sistförflutna riksmöte erhållna byggnadslån, hufvudsakligen öfverensstämmande vilkor och stadganden, nemligen: l:o Den beviljade lånesumman får i Riksgälds-kontoret lyftas af den myndighet, som har förvaltningsbestyret med stadens drätsel sig uppdraget, och hvilken myndighet skall ombesörja lånemedlens fördelning emellan vederbörande tomtägare; börande vid denna fördelning iakttagas: alt låne-understöd i allmänhet endast få meddelas åt dem, som uppföra byggnader af sten eller annat icke eldfarligt ämne, — dock må i orter, der lokala förhållanden påkalla uppförandet af andra byggnader, lån jemväl för sådant ändamål utgifvas; att dessa understödsbelopp icke i något fall få öfverstiga trefjerdedelar af brandförsäkringssumman för stenhus och hälften af försäkringsbeloppet för andra hus; samt att för öfrigt lånesummorna lämpas efter de nya byggnadernas i kostnadsförslagen beräknade värden och de sökandes större eller mindre behof af dylikt understöd. 2:o Efter dertill i vederbörlig ordning erhållet uppdrag skall drätsel-förvaltningen, å stadens vägnar, för bela lånesumman afgifva sin till
Riksgälds-kontoret eller ordres ställda skuldförbindelse, innefattande de af Rikets
Efter denna förbindelses aflemnande till och godkännande af fullmäktige, äger drätsel-förvaltningen utbekomma lånemedlen, i den mån desamma, enligt derom bos förvaltningen gjorda och bifallna ansökningar, skola vederbörande tillhandahållas. 3:o Hvad af sagde medel före slutet af femte året efter det, derunder eldsvådan inträffat, ej kunnat till behöriga lånsökande utlemnas, får derefter af drätsel-förvaltningen icke utgifvas. 4:o
Det i Riksgälds-kontoret lyflade och på föreskrifvet sätt begagnade låne-beloppet må, utan ränta och kapital-afbetalning, innehafvas till det i 3:dje punkten bestämda årets utgång, hvarefter och intilldess lånet är till fullo godtgjordt, sex procent af dess ursprungliga belopp böra till Riksgälds-kontoret årligen åter - Earp edi tions- Utsko t te Is Förslag till and.
49 återbetalas, deraf ränta efter fyra för hundra å det oguldna kapitalet först beräknas och afgår, samt öfverskottet utgör kapital-afbetalning.
För lån till upp rörande af vanliga Irädhus i de städer, der låneunderstöd för sådana byggnader kunna erhållas, kommer den årliga kapitalafbetalnings-summan och räntan att serskildt bestämmas till ett jemförelsevis högre belopp, än för lån till byggnader af sten eller annat icke eldfarligt ämne. 5:o.