Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sjelfva det åberopade Kongl, brefvet lemnar häråt bekräftelse, ej blott medelst tillägget om ”maktpåliggande tjenstgöring”, utan jemväl genom det efteråt i samma Kongl, bref förekommande stadgande att af den omförmälda fonden äfven rese- och traktaments-ersättning vid extra förrättningar må ”till Tullbetjeningen utbetalas”, — hvarvid påtagligen icke ensamt personal af lägsta graderna kan afses; — men, om ock detta icke skulle anses fullt öfvertygande, måste dock allt tvifvel om rätta meningen af det citerade ordet försvinna vid en blick på Kongl, brefvet af den 8 Februari 1815, hvarigenom Eder Kongl. Maj:t ”i Nåder gillat den af Genera 1-Tull-Directionen uti underdånig redogörelse anmälda disposition af Extra medlen för år 1813”, enligt hvilken redogörelse discretioner till betydliga belopp anordnats icke blott åt Contors- och Tullkammare-Föreståndare utan till och med åt verkets understyresman eller den under General-Tull-Directionen ställde ÖfverDirektören. 1 anledning af Revisorernes uppgift, att gratifications-summan för år 1836 tillfallit ”de fleste” ibland högre tjenstemän samt ”några” ibland den ringare betjeningen, får General-Tull-Styrelsen i underdånighet anföra, att af 5 Distrikt-Chefer och 41 Tullförvaltare, som vid Tullverket finnas anställde, bland de gratificerade förekomma allenast 1 Distriktchef och 7 Tullförvaltare; hvaremot vid anordningstillfället större summor blifvit ställde till vederbörande Distrikt-Chefers samt ContorsTullkammare- eller Inspections-föreståndares disposition, att fördelas åt de mest förtjente bland underlydande personal af lägre grad, hvilka belopp, enligt tillgängliga qvittencer, tillgodokommit — 6 Kammar- Conlors- och Våg-skrifvare, lill eli antal af .... 40.
Öfver-Uppsyningsmän, Jakt-Uppsyningsmän med flere .... 13.
Uppsyningsman 36.
Kust-Sergeanler 21.
Kustvakter 29.
Vaktmästare 195.
Jaktbåtsman och Roddare 20. tillsammans 354; ett antal som vid discrelions-utdelningen för år 1837 linnes ökadt till 409, — allt oberäknadt alt, under årenäs lopp, en mängd ringare betjente kommit i åtnjutande af tillfälliga discretioner och extra traktamenls-ersättningar.
Revisorernes yttrande om ”synnerlig frikostighet” vid extra anslagets användande, så vidt dermed afses de särskilta gralificationernas belopp, torde, enär någon anmärkning i delta ämne tillförene icke ägt rum, det vara tjenligt att med gratificationslistan för år 1836 jemföra dem för en äldre lid, exempelvis de 8 år som förflöto näst förr än Tullverkets Styrelse erhöll dess nuvarande organisation.
Det befinnes då, livad de af Revisorerne särskilt citerade embets- och tjenstemän angår, att åt Styrelsens Secreterare den 20 Februari 1837 anordnats 100 R:dr, men alt f. d. Gencral-Tull-Direclionens Secreterare, hvars befattning var af mindre trägen beskaffenhet, för åren 1817—1824 undfått i 2:ne år 200, i 3 år 230 och i 3 år 400 R:dr hvartdera året; — att samme Advokat-Fiskal, åt hvilken den 20 Februari 1837 anslogs 150
R:dr, för de 5 årena 1820—1824 erhållit 200
R:dr årligen;—och att åt Tulldistrikt-Chefen i Vestra distriktet, som tillträdde denna sin befattning år 1826, för år 1836 anordnats 300 ll:dr, — hvaremot hans år 1817 utnämnde närmaste företrädare, hvars verkningskrets och befäl voro mindre omfattande, för åren 1817—1824 årligen åtnjutit 500 R:dr, änskönt denne, med lika Ordinarie lön som Slaten för embelet nu består, äfven af Expeditions-afgifterna i Götheborg uppbar en andel, hvilken, då embetets nuvarande innehafvare detsamma tillträdde, öfverflyttades på hans underordnade.
Rikets Ständers Revisorer, sorn af Extra medels-räkningen för år 1836 funnit upplyst, ”att under den 14 och 28 Januari samt den 4 Februari 1835 blifvit, efter General-Tull-Slyrelsens föreskrift, af Cas■seurs-Contoret liqviderade tre poster på tillhopa 70 R:dr”, hafva derjemte yttrat anledning förekomma till den allmänna anmärkning, ”lin - ■- 7 ruvida det öfverensslärnmer med ordningen i räkenskaper att låta deni löpa genom delar af två till tre år”; i afseende hvarpå Revisorerne vidare anfört, hurusom ”det väl är troligt, att liqviderna någon gång kunna tiga sammanhang med hvarandra ifrån ett år till ett annat”, men att dock ”sådant borde, så vidt ske kunde, undvikas, och blefve lätt i en öfver extra utgifter upprättad redogörelse, som är oberoende af öfverföringar ifrån olika tider, och hvaröfver dispositioner ovillkorligen kunna och rätteligen höra bestämmas lika gerna före årets slut, soin under de första månaderne af det påföljande”; — att ”räkningarne för åren 1836 och 1837 öfver extra anslaget upptaga, tvertemot denna method, dispositioner under olika dagar för håde det föregående och det efterföljande året”; — att slutsummorna ”visserligen utvisa, att utgifterna i alla fall hållit sig inom anslaget, när liqviden under båda åren på en gång granskas, så att missbruk i sak icke tillkommit”; men ”att af en på förenämnde sätt uppgjord räkning icke med säkerhet kan inhemtas, huruvida tillgångarne blifvit rätt och efter behofvet använda, emedan undersökningen derom rätteligen icke lärer kunna verkställas utan tillgång af Protocoller och verificationer för flere år än det hvarpå sammandraget bort lyda.”
Vidkommande de i 1836 års redogörelse intagne 3:ne
Extra medels anordningar för år 1835 å tillhopa 70 R:dr Banco, får General-TullStyrelsen i underdånighet upplysa, att dessa anordningar, änskönt liqvid förut skett, funnits, efter Tullförvaltaren vid Uppbörds- och CasseursContoret härstädes M. F. Finérs frånfälle den 20 Mars 1837, i berörde Contor qvarliggande, och derföre måst godtgöras vid upprättandet af Casseurs-Contors-räkningen för år 1836.
Att således ett föregående års utgift först i påföljande års räkenskap blifvit alford, utgör en alldeles tillfällig oregelmässigliet, hvilken, såsom General-Tull-Styrelsen på goda skäl förmodar, icke vidare i Verkets räkenskaper kommer att inträffa.—■ Hvad åter angår Revisorernes förmenande, att några dispositioner å Extra medlen icke böra ske efter räkenskapsårets slut, är redan här ofvan i underdånighet visadt, att årsgratifications utdelningen af nämnde medel under nuvarande förhållanden icke kan verkställas förr än efter årets utgång, hvartill ytterligare förekommer en anledning i den omständighet att lokalförvaltningarnes, enligt föreskrift i Eder Kongl. Maj:ls Nådiga Reglemente först vid slutet af hvarje år ingående personella berättelser dessförinnan böra i Styrelsen vara att tillgå.
Att emedlertid General-Tull-Styrelsen är mån om att icke öfver behofvet fördröja ifrågavarande dispositioner, torde finnas ådagalagdt derigenom att, - 8 - när för åren 1817—1824 gratifications-utdelningen af Extra medlen Icke någonsin beslutats före Mars månad påföljande året, men stundom ej skett förr än i Juni och Juli månader, denna administrations åtgärd under de sistförflutna 11 åren alltid försiggått före Februari månads utgång, samt åren 1838, 1839 och 1840 för de nästföregående åren till och med blifvit verkställd i Januari månad, — Äfven andra slags utgifter af Extra medlen äga rum, som Tullkamrarne stundom icke äro i tillfälle att före årets förlopp till godtgörande anmäla, och hvilka, änskönt de sålunda icke kunna förr än vid påföljande årets ingång anordnas, böra afföras i det årets räkenskap dit utgiften rätteligen hörer, — ett förhållande som icke lärer kunna undgå att inträffa i redogörelserna vid hvarje förvaltning af den omfattning som Tullverkets.
Med den skyndsamhet som i räkenskaps-afslutningen vid detta verk för närvarande iakttages, kunna emedlertid så beskaffade anordningar å Extra medlen för ett föregående år icke komma att utsträckas till ett större antal utgiftsposter; och det bör för Tullverket, vid inträffande Revisioner, icke blifva svårt att af dertill hörande protokoller och verificationer lemna erforderlig tillgång.
Hvad Rikets Ständers Revisorer slutligen i afseende på Tullverket anfört, rörer förvaltningen och redogörelsen för de å Verkets Omkostnads-Stat under Titel af Hemliga Cassans fond anslagne 8,000 R:dr.
Revisorernes härvid främst förekommande anmälan, att förvaltningen af desse medel, förut under några år öfverlemnad åt General-TullStyrelsens Secreterare, för närvarande ombesörjes af Canzli-DepartemenlsChefen gemensamt med Secreteraren, torde icke böra anses vara i anmärknings afseende framställd, enär kännedomen af dispositionerna är, på det hela, utsträckt till lika stor personal nu som förr, och det icke lärer böra antagas, att säkerheten för medlen och deras användande är genom den skedda förändringen på något sätt försvagad, Heremot måste General-Tull-Styrelsen företaga en mera omständlig utveckling af frågan om offentligare redovisning för berörde förvaltning; i afseende hvarpå Revisorerne, under medgifvande ”att vid fondens förvaltning efter ännu gällande method rätteligen tillgått”, yttrat den mening, att det är ”föga lämpligt och måhända jemväl mindre rälts-enligt, under nu gällande constitutionella former med ett bestämdt antaget gransknings-system i afseende på förvaltningen af Ordinarie Statsmedel och inkomster, att bibehålla formen för en utgift till allmänt behof, som — 9 — som leder sin uppkomst från en tid, då andra förhållanden äfven inom
Tullförvaltningen voro i flera hänseenden gällande”, — hvadan Revisorerne, utan att bestrida General-Tull-Styrelsen fortfarande dispositionsrätt till ifrågavarande 8,000
R:dr, ”anse hemlighets villkoret vid redogörelsen för användandet deraf icke höra qvarstå, och hemställa, att i laglig ordning beslutas måtte, det Rikets Ständers Revisorer eller någon delegation af dem hädanefter må äga att, under tysthets-ed, taga kännedom om huru och till hvad ändamål berörde hemliga fond användes”; varande af Revisorerne derjemte anfördt, hurusom af 1802 års Actiekontrakt med Tull-Arrende-Societeten och 1813 års ofvanomförmälde Kongl, bref ”det ville synas, att i alla fall blott 6,000 R:dr rätteligen få hänföras under benämningen af hemliga utgifter”, enär ”bestämmelsen för de öfrige 2,000 R:dr är tydligen utmärkt, och något undantagsvilikor i afseende å redovisning ej kan slutas fråu ordalydelsen i nämnde handlingar.”
Sista momentet i 4 §. af 1802 års ofvannämnde Contrakt emellan Kongl. Maj:t och Kronan samt General-Tull-Arrende-Societeten är af följande lydelse: ”General-Tull-Arrende-Societeten äger, att af den inflytande Tulluppbörden årligen använda 8,000 R:dr och deraf till betjeningen discretionsvis uLdela 2,000 R:dr, i den mohn de genom skicklighet, nit och drift i deras sysslor sig utmärkt och med hvarannan täfla uti deras skyldigheters fullgörande; men de återstående 6,000 R:dr äger Societeten att använda till så kallade hemliga utgifter, utan att derföre någon Speciel räkning eller redogörelse fordras skall.” — Då Eder Kongl. Maj;t derefter, genom Dess Nådiga bref af den 28 Juli 1813, behagade, utom berörde 8,000 R:dr, anslå ofvan omhandlade extra medel 16,000 R:dr, fästades dervid i Nåder det villkor att General-TullDirectionen borde hvarje år i underdånighet anmäla huru dessa 16,000 R:dr blifvit disponerade, hvarefter, enligt Nådigt förordnande, från och med år 1824, redogörelse för extra medels-anslaget, i sammanhang med öfriga tullräkenskapen, numera meddelas Kammar-Rätten, äfvensom Rikets Ständers Stats-Utskott och Revisorer.
Men för det äldre anslaget af 8,000 R:dr är någon redovisning ej uttryckligen påbjuden; hvadan öppen redovisning, ej blott under General-Tull-Arrende-Socletetens tid ulan jemväl derefter från och med år 1814, lika litet ägt rum för de af detta anslag till discretioner bestämda 2,000 R:dr som för den öfriga delen af anslaget, — oell hela beloppet deraf, 8,000 R:dr, sedan år 1825 i Nådigst fastställd
Stat upptaget under titel ”Henaliga Cassans 2 fond”, har sålunda äfven General-Tull-Styrelsen, under hvars förvaltning dädanefter som dittills Eder Kongl. Majit nyssnämnde år, på sätt redan här ofvan är i underdånighet nämndt, behagat ställa anslagen för extra och hemliga utgifter, låtit upptaga uti den särskilta redogörelse, som för de så kallade hemliga medlen, med biträde af Secreleraren, årligen upprättas och inom Styrelsen, enligt anmälan till Protokollet, granskas.
Med anledning af Rikets Ständers år 1825 församlade Revisorers erinran angående sättet för dispositionen och redovisningen af Tullverkets Hemliga Utgiftsfond, har General-Tull-Styrelsen uti underdånigt utlåtande den 21 Januari 1826 redan anfört: alt ”sjelfva medlens litel, åtminstone hvad den större anslagsposten beträffade, syntes nogsamt antyda deras egentliga bestämmelse, att vidmakthålla en kraftig tullpolice, att belöna särskilta uppoffringar och tjenster, samt att understödja och vedergälla uppmärksamheten på smyghandlandernes företag”; — att ”dessa, i sin natur lönliga och till sin framgång beroende af undandöljandet, nödvändigtvis ofta måste motarbetas under skydd af en lika hemlighet, icke blott i forskningsstunden, utan äfven sedan lagbrottet blifvit upptäckt, på det hvarken anstalterna eller verktygen måtte röjås och dymedelst förlora i möjligheten alt vidare lyckas och begagnas”; alt ”med denna hemlighet, hvilken dessutom icke sällan vore ett villkor för skicklige personers biträde vid efterspaningar, en offentlig genom qviltencer eller andra fullständiga verificalioner styrkt redovisning svårligen stöde tillsamman”; och då härtill lades, att ”i andra Stater, der prohibitiva tullförfattningar ägde rum, Tull-policen, till fri disposition, voro anordnade ansenliga summor i jemförelse med det i Sverige bestådda, under hänsigt lill en vidsträckt controllerande tullförvaltning och en betydlig tulluppbörd, ganska måttliga anslaget”, syntes Styrelsen ”detsammas användande icke utgöra ett lämpligt eller nog vigtigt föremål för Rikets Ständers och deras Ombuds speciella granskning.
” Hvad sålunda förut är öfver ämnet i underdånighet yttradt, vågar General-Tull-Styrelsen nu hufvudsakligen desto hellre åberopa, som Rikets Ständer vid 1828—1830 åi ens Riksdag låtit Revisorernes ofvanberörde erinran förfalla, sedan Stats-IJtskoltet, efter inhemtande ”af hvad General-Tull-Styrelsen i de öfver 1-825 och 1827 års revisions-berätlelser afgifne underdåniga utlåtanden upplyst och utredt”, förklarat, genom det af General-Tull-Styrelsen för hemliga utgifts-medlen vidtagna redo - — 11 tisningssätt, ”ali dea controll hafva vunnits, som öfver dispositionen af,, dylika anslag kan erhållas och anses erforderlig
Då likväl, vid ursprungliga anslåendet af de på Omkostnads-Staten hittills för hemliga utgifter upptagne 8,000 R:dr, föreskrift blifvit lemnad om användande af 2,000 Il:dr för bestämdt ändamål, så enär detta ändamål i sjelfva verket är väsendtligen enahanda med bestämmelsen för de 16,000 R:dr, hvilka Omkostnads-Staten upptagit under namn af Extra medel, har General-Tull-Styrelsen, som vid hemliga dispositionerna i fullt mått ställt sig berörde föreskrift till efterrättelse, vid innevarande års Stals-reglering i underdånighet föreslagit öfverflytlning å Omkostnads-Staten af 2,000
R:dr från hemliga Utgifts-fonden till det offentlig redovisning underkastade Extra medels-anslaget.
— I händelse af Nådigt bifall härtill, blifver anslaget för hemliga utgifter, från och med detta år, nedsatt till 6,000 R:dr, hvilken summa är till numerären lika med hvad i Silfver-Species för enahanda ändamål redovisningsfritt disponerades af Tull-administralionen för 60 år tillhaka.
Remissakten återställes i underdånighet och General-Tull-Styrelsen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormägtigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Majrts underdanigstc oell tiopligtigste tjenare och midersuter ARV. ARV8#
POSSE. J, F. FAjir/Eus.
Stockholm den 29 Januari 1810. W. Kur ström.
Tilt Kongl. Majit underdånig-,t angående Bitets Ständers Revisorers sistlidet år afgtftia berättelse. — 12 — Chefens för Topografiska Corpsen underd. utlåtande.
Majestät har, i Nådig remiss af den 24 sistlidrie Januari!, behagat infordra mitt underdåniga utlåtande öfver den del af Riksens Ständers Revisorers år 1839 afgifne Revisions-Berättelse, som rörer förvaltningen af Topografiska Corpsens medels-anslag för åren 1836 och 1837.
I denna Berättelse, hvaraf ett transumt blifvit mig i Nåder tillställdt, hafva bemälte Revisorer anmärkt: att ej allenast den vid 1836 års början varande behållning R:dr 2,169: 45.
1. under de håda revisions-åren blifvit använd, utan ock anslaget öfverskridit, så att, vid 1837 års slut, en skuld uppstått af R:dr 2,951: 2. 2, att ersättas af 1838 års anslag.
Till besvarande af denna anmärkning får jag i underdånighet anföra: alt arbeten af den beskaffenhet som de ifrågavarande, icke kunna qvantitativt, lika för hvarje år, bestämmas, lika litet som kostnaden för samma arbeten kan, på förhand, noggrant beräknas; att, för ett år, arbeten kunna förekomma hvarvid endast Corpsens egen personal kan användas, då ett annat år arbeten blifva nödvändiga, till hvilkas utförande fordras biträde af en, från Armeen commenderad, personal, vida öfvérstigande Corpsens egen.
I följd häraf måste inträffa, att besparing å det årliga anslaget uppkommer ett år, och att kostnaden ett annat år öfverstiger delta anslag; hvarföre ock Eders Kongl. Majestät, i 16 §. af Bess nådiga Instruction för Topografiska Corpsen, nådigst förordnat: ”att den besparing som för ett år kan uppkomma, må i räkning bälanceras och till ett följande år reserverasFörsta delen af Rikets Ständers Revisorers anmärkning, rörande användandet af den från år 1835 balancerade behållning, synes alltså, efter mitt underdåniga förmenande, icke fordra någon ytterligare förklaring.
Beträffande det anmärkta förhållandet att års-anslaget vid 1837 års slut finnes öfverskridit och en Summa af R:dr 2,951: 2. 2. anticiperad — 13 — på 1838 års anslag, så visar sig orsaken dertill i de många oell betydliga, det året förefallande, arbeten, hvilka bort på en gång gemensamt företagas och bringas till slut, dels emedan nödig säkerhet och controll dem emellan icke på annat sätt kunnat erhållas, dels emedan ett uppskof i någon del af dessa arbeten till annat år, skolat medföra betydligt ökade kostnader, hvarigenom en verklig förlust hade uppkommit, i stället för den endast skenbara som räkningen nu utvisar, oberäknad förlusten af tid, hvarå äfven afseende bort fästas.
Utom förenämnde arbeten, hvarvid ej mindre än 33 från Armeen commenderade Officerare varit biträdande, har, under sistnämnde år, en förut börjad triangel-mätning blifvit företagen och fullbordad, utåt kusten emellan Grisselhamn och Gefle, vid utförande hvaraf, sådana svårigheter och hinder inträffat sorn icke kunnat öfvervinnas utan ganska betydliga kostnader, hvilka lika litet kunnat till belopp förut beräknas, som sedermera, under arbetets fortgång undvikas.
Jag vågar derföre hoppas, att det nu i underdånighet anförda må utgöra en nöjagtig förklaring, äfven öfver den senare delen af Rikets Ständers Revisorers anmärkning angående Lillkomsten af den vid 1837 års slut, i Topografiska Corpsens räkenskaper befunne brist eller skuld, att af 1838 års anslag ersättas.
Stockholm den 15 Febr. 1840.
CARL AKRELL, Chef för K. Topogr, Corpsen. — 14 — Directionens öfver Invalid-Inrättningen underd. utlåtande.
Lili Nådig Remiss den 24 sistlidne Januari har Eder Kongl. Majit, med tillställande till Directionen öfver Invalid-Inrättningen af Transsumt utaf Rikets Ständers Revisorers år 1839 afgifna Berättelse öfver StatsVerkets samt andra af Allmänna Medel bestående Fonders förvaltning åren 1836 och 1837, i hvad den anginge nämnde Inrättning, i Nåder behagat infordra
Directionens underdåniga utlåtande.
Rikets Ständer hafva genomsett säkerhetshandlingarne för InvalidFondens utlånta medel; och dervid, äfvensom vid granskningen af Räkenskaperne för ifrågavarande åren ingenting funnit att erinra, utom att Edor Kongl. Majlis och Rikets Kammar-Rätt vid de senare gjort anmärkningar; i anledning hvaraf
Directionen får underdånigst upplysa, att samma anmärkningar redan genom Kongl.
Kammar-Rättens egna beslut blifvit underkända och förfallit.
Remisshandlingen bifogas underdånigst, och Directionen framhärdar med djupaste vördnad, nit och trohet Stormägtigste, Allernådigste Konung!
Eder Kongl. Majrts underdånigste och tropligtig^ tjenare och undersåter M. BRAHE. C. G. Grip. C. af Klint.
Fritz Rythen.
Majit underdånigst, med utlåtande i anledning af Rikets Ständer* Revisorers afgifne Berättelse öfver Invalid-Inrättningens Förvaltning in. in. lor åren 1836 och 1837.
Coraiterndes för Saltpeter-ärenderne anderd. utlåtande.
Vjenom remiss af bifogade Transsumt ur Rikets Ständers Revisorers sistlidet år afgifna underdåniga Berättelse, i hvad den rörer Saltpeterfondens förvaltning under åren 1836 och 1837, liar Eders Kongl. Majrt täckts infordra Comitens för Saltpeterärendena underdåniga utlåtande deröfver, till följd hvaraf Comiten nu får i underdånighet anföra följande punktvis och efter den ungefärliga ordning, hvari ämnena blifvit af Revisorerna framställde.
Således l:o angående de i hufvudböckerna upptagna proprie Balancer, vid 1837 års slut utgörande 3,625 R:dr 7 sk. 6 r:st.
Desse Balancer, till större delen härledande sig från bristande redovisning för Saltpetergärden den tid samma gärd utgick, bero på utredning af Advocat-Fiscals-Embetena uti Eders Kongl.
Maj:ts och Rikets Kammar-Collegium och Kammar-Rätt, hvarest denna utredning lärer det sislförflutna året blifvit i det närmaste fullbordad samt Balancefrågorne med slut afhulpne. 2:o Angående de Carl Gustafs Stads Gevärs-Factorie såsom förskott af Saltpelermedlen påförde 55,000 R:dr.
Lika med Revisorerne och på enahanda skäl, tror Comiten sig böra hemställa detta förskoltsbelopp till afskrifning. 3:o Angående det Assessoren C. F. Plagemann den 30 Juni 1835 ur Saltpelerfonden i Nåder tillagda arfvode under 5 år af 500 R:dr om året, för undervisnings meddelande åt allmogen i Norr- och Westerbottens
Län uti Saltpeters tillverkande efter en bättre method. — 16 — Sedan under vidtagandet af nödiga förberedelse-mått för hans nya Saltpeterberedningsanstalt genom så kallade varmlador, i hvilka Saltpeter skulle kunna alstras håde vinter och sommar och således en större qvantitet deraf årligen tillverkas, än hvad förut varit vanligt, 2:ne femtedelar af berörda arfvode blifvit, på sätt Revisorerne andragit, till Plagemann utbetalde, samt efter det han, enligt Nådig föreskrift, vid slutet af år 1838 inkommit med underdånig berättelse om sina ytterligare vidtagna åtgärder och deraf vunnet resultat vid anställda mindre profsjudningar ur dess inrättade Saltpeter-varmlada, hvilka syntes icke ofördelaktigt vitsorda mättan af inrättningen, blef 3:dje femtedelen af arfvodet den 13 Februari 1839 honom i Nåder tillerkänd, dock, enligt Comiténs dervid gjorda underdåniga hemställan, med åliggande för honom att genom afsjudning af Varmladans hela innehåll framlägga ett för anstaltens allmännare gagn och användbarhet närmare och säkrare afgörande resultat, än genom förenämda profsjudningar åstadkommits; på pröfningen hvaraf, efter derom gjord underdånig anmälan, det skulle bero, huruvida och i hvad nion de återstående 2 femtedelarne af arfvodet kunde honom tilldelas.
BIHANG tili SAMTLIGA - DENS PRO TO COLL.
Fjerde Samlingen innehållande Slals-TIt.skol tets Betänkande ^:lc Bandet.
S T O C K H O L M, 1824, hos Johan Haeggström.
,Ol« -t 5 Kio 5oh Ånkom den 4 October 1823» Memorial, angående sättet föl* kostnadernes bestridande till Hans Kongl. Höghet
Kronprinsens förmälning och verkstälde utländska resa.
I anledning* af Bevillning^ - Utskottets i Memorial den i3:de ilästl.
Augusti, gjorde anmälan hafva samtlige Riks-Slånden, under den 32, a5 och 3o sisth Augusti samt t innevarande månad till deras förstärkta Stats-Utskotts afgörande öfverlemnat frågan, om sältet för kostnadernes bestridande till Hans Kongl.
KronPsinsens förmälning och verkstälde utrikes resa, deraf 2:11c Stånd beslutat: att hälften af den beviljade kostnads-summan 000,000 R:dr, som af Saltpeter - fonden 4:de Sami. 5 JBand< i Jj S ta t s-tl t; sli ot te ts 1? e t ä n k a ii deli. torde utgå, skall vid Bevillliingens fördelning, genom repartition å andra näringar, eller genom motsvarande lindring komma jordbruket lill godo, hvaremot inne Stånd ansett den på saltpeter-jordeil gjorde anvisning för ofvannämnde behof icke äga inflytande på Allmänna Bevillningens fördelning» Förstärkta Stats-Utskottet ilar i följd häraf denna dag sammanträdt och, i den ordning Grundlagarne utstaka, röstat öfver dell utaf Bevillnings-Utskottet föreSlagne, så lydande Voterings-proposition.