Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan bolaget nu äfven förvärfvat sig egen reproduktionsanstalt, är Iduns tryckeri det enda boktryckeri i landet, som förfogar öfver såväl litografiska som zinko- grafiska anstalter.
— Och nu, vänliga läsarinna, inbjuda vi eder att göra en titt på » Iduns byrå » för att se, hur vi ha det » hemma hos Idun » i arbetets hvardagslag.
Den första entrén är tyvärr icke fullt så K a s s ö r e n s rum.
prydlig, som vi själfva.
— för eder skull — kunde önska det, men i ett gammalt industri- komplex, som vår tryckerigård är, i en af Stockholms centralaste och tätast hopbyggda stadsdelar, får man framför allt se på att i nyt- tans tjänst tillvarataga hvarje kubikmeters ut- rymme allt från den underjordiska källarvånin- gen till takstolarna fem trappor högre upp.
Och en oaflåtlig ström af arbetsfordon med kol, oljor och tryckfärger, maskindelar och pappersbalar samt en trafik af hundratals sättare och tryckare ut och in äro tyvärr föga för- enliga med någon salongsmässig prydlighet.
Emellertid stiga vi en trappa upp till hö- ger i portgången och det blanka mässings- gapet till vår breflåda samt inskriften » Iduns redaktion och expedition » visa eder, att ni hittat rätt.
Inkommen i tamburen, vänder ni till vänster och kommer så direkt in i expeditions- 17 Adolf Hellander.
rummet, hvars väggar klädas af tak- höga hyllor med kompakta tidnings- traf var.
Ni mottages vänligt af fröken Frida Björkman, expeditio- nens föreståndarinna, som reside- rar vid ett väldigt skrifbord mellan fönstren.
» Sökes redaktören? » Ja, helt visst gäller er första visit honom.
Ni visas alltså in i redaktörens mottagningsrum, ett ganska stort rum med tre fönster, hvilket äfven, som direktionsrum, användes för styrelsens sammanträden.
Det stora amerikanska skrifbordet med sin klaff utgör här naturligtvis bufvud- möbeln, och bekväma hvilstolar för de besökande, sof- fa, manuskript- skåp och småbord komplettera den enkla, men soli- da inredningen.
Redaktören väd- rar genast ett ma- nuskript, men som han just om någ- ra minuter måste ut på ett affärs- besök för trycke- riets räkning, har han sannerligen icke mycken tid tillöfvers och är redan i färd med att artigt hän- visa eder till re- daktionssekrete- raren, då ni fram- ställer ert ärende.
Ni är gammal och trogen prenume- rant, och ni skulle så ofantligt gärna vilja kasta en li- ten blick » bakom Iduns kulisser », gå igenom redak- tionslokalerna, tryckeriet och alltsammans.
Med största nöje — och naturligtvis vill redaktören själf ha den äran att ledsaga eder.
Fem minuter senare står ni i redaktionssekreterarens rum, som ligger midt emot redaktörens, på andra sidan om expeditionen.
Inne hos redaktören var det nu jämfö- relsevis plockadt och fint, men här råder en, vid första ögonkastet, nästan kaotisk villervalla af tid- ningar, böcker, bref och manu- skripttraf var.
Ty hitin är det den stora flodens samlade böljor till sist utgjuta sig, den stora floden af allt hvad som skrifves och sändes till Idun från alla tusen små vrår mellan Ystad och Haparanda, från Cecilia Bååth-Holmberg.
Hedvig Indebetou (— ster).
Hanna Kamke: Amanda Kerfstedt.
Matilda Langlet.
Elsa Lindberg.
Vilma Lindhé.
Elisabet Kuylenstierna.
Lotten von Kræmer.
Saimens strand till Trondhjems fjord.
Ja, än längre ifrån, ty Idun har minnesgoda läsarinnor och kor- respondenter långt utom Skandina- viens gränser, litet hvarstädes i världen, ensamma, fosterlandskära kvinnor, som drifvits fjärran från barndomshemmets torfva.
Den se- naste posteD, de sista böljornas hvita pappersskum har just kastats upp på det kvadratiska skrifbordet, som midt på golfvet fyller halfva rummet, och redaktionssekreteraren är som bäst i färd med att sortera korrespondensen efter art och inne- håll: biografier, artiklar, noveller, poem, läkarförfrågningar, matrecept och väfbeskrif- ningar, aritmorem och gåtor och frå- gor, frågor, frågor i oändlighet om allt som tänkas kan mellan him- mel och jord.
silfver och så plan och slät, alldeles som en daguerrotypi.
Att det kan bli något tydligt tryck af en så slät skifva.
Bedaktören: Ja, detta är en så kallad auto- typi eller zinketsning.
För några år tillbaka använde vi uteslutande xylografier eller träsnitt för Iduns porträtter, hvilka då verkställdes af Iduns skicklige xylograf, herr Gunnar Forssell.
Och ännu i dag måste vi emel- lanåt anlita denna metod, då vi ha mindre tydliga och goda porträtt att gå efter.
Men annars ha vi nu som regel öfvergått till auto- typin, då den är en mycket snabbare repro- duktionsmetod, hvilkét för oss är af högsta vikt, samt dessutom mera omutligt troget föl- jer originalet.
Den baserar sig nämligen på en rent fysisk-kemisk process, där inga handt- Sedan en hastig presentation är öfverstökad, ut- spinner sig nu följande samtal: Medaktoren (till redaktionssekre- teraren): Hvad var det nu för bio- grafi vi skulle ha i veckans num- mer?
Det var ju Sveriges första kvinnliga jägmä- stare, som i går aflade examen vid Skogsinstitutet? '
Sekreteraren: Ja, jag lyckades efter ett par tim- mars kuskande i droska i går just uppdrifva henne, på besök hos släktingar, strax innan hon skulle lämna staden.
Och fick de nödiga uppgifterna.
Det var i sista stund, det blir rätt svårt att hinna, men jag har just nu varit uppe hos sätteri- faktorn och fått manuskriptet ut- deladt på tre, fyra händer, så det går nog bra.
Bedaktören: Och porträttet?
Blir det också klart?
Sekreteraren: Klichén är redan färdig.
Den kom just nyss från Silfversparres grafiska anstalt.
Den tycks arta sig bra, bara de nu » lappa upp » den ordentligt på tryckeriet.
Vår gäst: Ack, låt mig se!
Jaså, är det en porträttkliché 1 Den är ju så glänsande och fin som Tryclveriförestéiricia.reiis r u m.
verkets tillfälliga afvikelser kunna spela in; originalbilden fotograferas på zinkplåten och etsas sedan fram med lämpliga syror.
Vår gäst: Men är det inte ofta svårt att kunna finna lämpliga porträtt till hvarje num- mer af Idun?
De kvinnliga ryktbarheterna tycker jag snart skulle taga slut.
Bedaktören: På intet vis.
Egendomligt nog ställde sig under Iduns första år porträttpro- blemet för veckan ofta mycket vanskligare.
Blen ju längre Idun lefvat, dess större har tillgången blifvit.
Man har börjat intressera sig för vårt porträttgalleri i skilda landsändar; hvarje ort vill ha sina märkeskvinnor, och på alla det andliga och praktiska lifvets områden göres ju nu etr betydande kvinnlig insats af du- gande och föredömesgill halt.
Nu är regeln den, att vi ha svårt att tillmötesgå alla be- rättigade anspråk i den vägen och följa med 18 Anna Knutson.
Anna Wahlcnberg-Kjerrman.
dagskrönikan, och dussintals biografier med por trätt kunna ligga månader i förväg och vänta på plats.
Vår gäst (med en blick på papperstrafvarne rundt om på hyllorna och skrifbordet): Ja, och på manuskript är väl heller ingen brist, efter hvad jag kan se?
Bedaktören: Brist!
Nej, det skall Gud veta!
Vi drunkna i bidrag.
Det gäller blott att hinna läsa igenom allt, sofra och välja det bästa.
Se här, tillåt mig att visa!
(Han går fram och slår upp dubbeldörrarna till ett stort manuskriptskåp på ena väggen.)
Här förvara vi en del af våra antagna manuskript.
Här i de olika facken ligga, som ni ser af etiket- terna, trafvar af biografier, ledande artiklar, praktiska uppsatser, längre och kortare novel- ler, kåserier och följetonger.
Så ha vi särskilda fack för de refuserade uppsatserna, som fått sitt » bleklagda nej » i » breflådan » och vänta på att återhämtas.
Svå- righeten är blott att, som vi så gär- na vilja, så långt som möjligt gå till mötes äfven de blygsamma och un- dangömda pennor- na, som kunna ha ett från hjärtat sprunget ord att säga, äfven om for- men och utförandet brista.
Idun vill ej blott vara en tidning för den litterära förnäini- teten, utan först och främst en villig förmedlare af goda tankar och hjärte- meningar mellan alla svenska hem.
Och det är vår glädje, att de ock så småningom i det stycket lärt sig lita till oss.
Vår gäst: När alltså tillgången på original- insändare är så stor, behöfver väl sällan någon öfversättning eller bearbetning från främmande litteratur användas?
Bedaktören: Vi få ytterst sällan någon plats därför.
Naturligtvis hålla vi ett stort urval af den europeiska pressen, i synnerhet den speciella kvinnopressen.
För jämförelses skull är det ju nyttigt att följa den, och all- tid hämtar man ett eller annat guldkorn, en eller annan impuls, ibland ett porträtt till dags- krönikan därur.
I synnerhet för våra prakti- ska afdelningar komma somliga af dessa ut- ländska kvinnotidningar till god användning: fru Matilda Langlet, den mångåriga redak- trisen af » Iduns Hjälpreda » och » Matsedlar », kan bäst vittna därom.
I detta stora skåp,
som väl visserligen främst ville vara ett talrör för könet berörande ide ella frågor — dock, om den fullt skulle realisera sin äfven åtagna uppgift att vara en praktisk vecko- tidning, äfven måste ägna vederbörlig uppmärksamhet åt det för kvinno- världen viktiga område, som heter toaletten och modet.
Det är för att fylla detta behof, som det nu- mera välbekanta syster- ochfyllnads- bladet till Idun, » Iduns Modetid- ning », tillkommit.
» Iduns Modetidning » är, som kändt, en svensk upplaga af » Grosse Modenwelt », hvilken från Berlin ut- gifves på sex olika språk och i en samlad upplaga af 2 — 300,000 ex- emplar.
Ehuru endast några få år gammal, har denna modetidning, hvilken helt och hållet hämtar sina inspirationer från de tongifvande kretsarne i Paris, geDom sin gedigna utstyrsel och sitt rikhaltiga och för- träffliga innehåll tagit lofven af samtliga sina kolleger.
Trycfeerikontoret.
ni ser har, med glasdörrarna ha vi ett femtio- tal fack för våra olika utländska kollegor, Nor- ges och Danmarks, Tysklands, Österrikes, Schweiz ', Frankrikes och Englands m. fl.
» Idunor ».
Det är vår oaflåtliga omsorg att lika litet någonsin tappa » korrespondensen » med den internationella kvinnovärlden och dess intressen och sträfvanden — och denna kan bäst förmedlas genom dess press — som att upprätthålla det intima samförståndet med vår egen svenska kvinnopnblik.
Vår gäst: Nej, men se där under bordet — Iduns beryktade papperskorg!
Den ser ju helt borgerlig och oskyldig ut, och dock spe- lar den en sådan roll af gigantiskt skräm- mande buse i så många små skrifklådiga frök- nars fantasi.
Jo, jo, jag vet det, så det är inte värdt, att ni ler så misstroget!
Hur mänga gånger om dagen får ni egentligen lof att tömma den?
Bedaktören: Ja, i dag är den ju ännu inte alldeles bräddfull, men vi ha också ett godt stycke kvar till kvällen.
Hur ofta den tömmes kan vår kulla, Britta, där ute på expeditionen nog bäst upplysa om.
Minst en gång om dagen får hon väl vandra med den i famnen utför trapporna.
Och nog får den vara med om mångt och mycket, den hederliga gamla papperskorgen, det är då sant, och en bra mage har den, om den utan indi- gestioner smälter allt som vandrar i dess djup.
Ni kan inte drömma er, hvilka hårresande saker man får mottaga tidt i emellan på en tidningsredaktion sådan som vår; synd att vi inte från början anlade ett litet florilegium af de utsöktaste praktblomstren — det skulle ha blifvit en dyrbar samling!
Vi skulle gärna vilja skrifva en humoresk någon gång om » Iduns papperskorg », bara vi nu finge tid!
Men kanske någon annan skrifver den.
Vi hade verkligen lust att utfästa ett pris för saken.
remsor, en ordonnans med teaterbiljetter till premieren på » Dramaten » samma kväll, ett bud från cn tandläkare med prof på ett nytt slags gurgelvatten, » det enda oskadliga för tändernas vård », och sju telefonpåringningar från » Riks- », » Allmänna » och » Bell » till öm- sevis redaktören och redaktionssekreteraren — - och det skulle ha varit oss kärt att fort- sätta det minst ännu lika • länge, om icke vaktmästargossen nu för andra gången anmält, att där ute i mottagningsrummet väntade en pappersleverantör, en tysk maskinagent och en elektrisk montör påredaktören-direktören, medan en skald, som skulle ha sitt arvode, en fröken med en högst viktig insändare från » Fruntim- mersföreningen » och ett bud med manuskript från fru Lovisa Fetterkvist belägrade redaktions- sekreterarens dörr.
Under sådana omständig- heter måste vi tyvärr afbryta och för tillfäl- let lämna vår gäst att fortsätta sina Idunsstu- dier under vederbörandes tjänstvilliga ledning på andra » departement ».
Från första stund Idun grundades, insåg dess utgifvare, att en dylik kvinnotidning — Gustaf Lindquist.
(Mari Mihi).
D. Ljungdahl.
Textens bearbetande för svensk publik är dock ett ingalunda lätt värf, som kräfver stor vana och speciella insikter på gebitet, och fröken Tora Kjellberg, som numera på Iduns byrå besörjer denna del af redaktionen, förtjänar allt er- kännande för den skicklighet och Ellen Lundberg, f. Nyblon ackuratess, hvarmed hon löser sin uppgift.
För att » Iduns Modetidning » må kunna utkomma samtidigt med originalupplagan, sändes oss af den senare ett afdrag, så fort den blif- vit uppsatt och redan innan den tagits i press.
1 flygande fläng be- arbetar nu vår redaktris efter detta afdrag den af svårförstådda fackter- mer ofta vimlande texten, hvilken så i samma hast i sin svenska Nonny Lundberg form uppsattes å Iduns sätteri.
Afpassandet af denna text liksom densammas sättning är en mycket vansklig sak, emedan texten, som intryckes här hemma, precis måste passa och smyga sig efter de många oregel- bundet placerade illustrationerna, hvilka tryc- kas i Berlin, hvarifrån vi alltså som ilgods er- hålla hela den med illustrationer färdigtryckta pappersupplagan.
Vår gäst: Ja, det var en god idé; det skulle ni göra allvar af!
Så långt hade nu det angenäma sam- språket med vår ärade gäst något så när ostördt fått fortgå, frånsedt de små af- brotten af ett par, tre tryckeripojkar, som kommit instöflande med korrektur- M i n d r e sütteristilen.
DUN S t ö r r e såitterisalen.
Georg Lundström (Jörgen).
Matilda Lönnberg.
Detta livad nu gäller själfva hufvudnumret af Modetidningen och äfven dess yngre syster » Barngar- deroben », hvilken likaledes skötes af fröken Kjellberg.
Hvad de kolorerade planscherna och mönster- bilagorna beträffar, tryckas både text och illustrationer i utlandet.
Ett afdrag anländer en morgon ex- press till vår byrå med kontinental- tåget.
Texten måste nu bearbetas, .lättas och, för tydlighetens skull, tryckas — allt under dagens lopp — hvarpå detta tryckta manuskript samma dag återvänder till Berlin.
Med den på timmen precisa ex- pedition och utväxling af försän- delser mellan Berlin och Iduns byrå i Stockholm, som under dessa förhållanden äro nödvändiga för modetidningarnas snabba och regel- bundna utgifvande, kan ofta en enda försinkad post eller i tullen försenad sändning vålla de största bekymmer och föranleda vidlyftigt telegraferande mellan de båda huf- vudstäderna.
Vi våga tro, att denna uppfattning i längden visat sig vara den rättvisaste och riktigaste.
Ingen skall kunna förneka, att icke månget praktiskt litet guldkorn under veckornas lopp vaskats fram med sanden genom Iduns » fråge- spalter ».
Och sanden?
Ja, den har väl ock sin uppgift här i världen och rätt att finna sin fåra, om ej för annat, så för att den — gömmer guldkornen.
På vår medarbetarinna fröken Kjellbergs axlar hvilar också om- sorgen för en annan part i Iduns » hushållning » — afdelningen för » Frågor och svar ».
Få afdelnin- gar i » damernas egen tidning » torde väl vara på samma gång så popu- lära och från många håll förkätt- rade som dessa fintryckta spalter i vår annonsbilaga.
Redaktionens grundsats har alltid varit den att så långt som möjligt här lämna läsekretsen fritt spelrum för sina önskningar, sin vetgirighet och sitt skämtlynne, äfven om det då och då tagit sig cn något naiv form.
Efter allt detta får fröken Kjellberg san- nerligen icke mycken tid öfrig, men helt visst torde dock Iduns läsarinnor erinra sig, att de återfunnit hennes litterära märke under mer än en talangfullt affattad lefnadsteckning eller skiss i Iduns spalter.
Och till sist — på ännu ett område har hon gjort och gör tidningen goda tjänster: de diplomatiska beskickningarnas!
Vid anskaffandet af ett porträtt, vid vinnandet af en för vår publik intressant upplysning gäl- ler det kanske ibland att besegra en rest af fördom, ännu rotad hos en del af vår kvinno- värld, att upptina en smula förbehållsamhot el-, ler utplåna en skymt af missförstånd.
Den manliga otympligheten skulle här lätt komma till korta, där den kvinnliga smidigheten visat Det är emellertid i sanning besvärligt att sköta denna af delning!
Tillströmningen är så stor och utrymmet så begränsadt.
I veckor kanhända ibland måste en fråga vänta på sin plats i tur och ordning, och under tiden skrif- ver och beklagar sig den otålige frågaren kan- ske ett par tre gånger om öfver denna behandling.
Och den arma redaktionen kan platt intet göra, annat än tiga och lida.
Och så svaren!
Kan- ske inkomma tjugu, trettio på samma fråga, sedan ett, tillräckligt uttömmande, rf dan skic- kats upp till sätteriet och där står färdigt.
En formlig registerbok måste därför också föras öfver ingångna svar.
Rätt mycken tid och be- svär tar vidare förmedlingen af alla byten och sändningar signaturer emellan, såsom afskrifter af poem och noter, spets- och väfprof m. m. dylikt.
20 Matilda Mulling.
sig hembära segern, och i Iduns historia har ofta bekräftats den gamla sanningen, att alla damer äro födda diplomater.
Sin särskilda redaktris har ock sedan flere år Iduns tidsfördrifsafdelning.
Professorskan Sophie Nordling, moder för öfrigt till tidningens redaktionssekreterare, sköter detta fack, och under signaturen » Sophie Linge » är hon ej heller främmande för de skönlitterära spalterna.
» Iduns Hjälpreda » liksom dess » Mätsedlar för det enklare köket » ha sedan en lång följd af år redigerats af fru Matilda Langlet, den kända talangfulla författarinnan och särskildt på det husmoderliga området en af våra för- nämsta auktoriteter.
Och i bättre händer kunde nog dessa afdelningar ej ha lagts!
De en gång i månaden återkommande vegetarianska mat- sedlarne, som torde ge månget uppslag för våra mjöl-, frukt- och srönsaksrätters tillagande, re- digeras af fru Leontine Deutgen, känd fram- stående specialist i denna bransch.
Och de fin- gervisningar slutligen, som en af vår hufvud- stads förnämsta gourmeter, redaktör Georg Lundström (Jörgen), på matsedelsområdet lämnar läekergommarne, torde äfven de fylla sin be- stämmelse.
För samtliga dessa afdelningar: Tidsfördrif, Hjälpreda, Matsedlar, är naturligtvis dessutom det väl- och frivilliga medarbetarskapet från vår insiktsfulla läsekrets af stor och värderad betydelse.
Till några af de flitigaste och mera bemärkta af dessa » frivilliga » få vi nöjet åter- komma, då vi här nedan presentera vår utom den fasta redaktionen stående medarbetarstab.
Afdelningen Läkarråd, som Iduns utgifvare först införde i vår svenska press, och hvilken alltid flitigt anlitats, har ända ifrån vårt blads första nummer redigerats af samme framstående stockholmsläkare, som ännu så tjänstvilligt stäl- ler sina gedigna insikter till våra lidande läsa- rinnors tjänst.
Tyvärr kunna vi dock här icke
DUN Nedre tryckerisalen.
glädja dessa med det helt visst lifligt önskade porträttet af D:r — d, alldenstund han anser sig böra strängt fasthålla vid sin anonymitet såsom ett viktigt villkor för hans obehindrade medarbetarskap i Idun.
En underafdelning, så att säga, är ock Iduns Romanbibliotek, som alltsedan år 1893 med ett tryckark hvarje vecka medföljt tid- ningen.
Till detta har redaktionen bemödat sig att — till omväxling med goda öfversätt- ningar, för hvilka vi följa den utländska lit- teraturen — främst förvärfva framstående sven- ska original.
Vi erinra om de litterära täflin- gar, som vi tid efter annan i detta syfte anordnat.
Naturligt är, att en sådan afdelning kräfver både urskillning och lång förtänksamhet, då man visserligen icke, ej ens i dessa storindustriens tider, kan när som helst köpa en god roman » färdig på torget », utan ofta åratal i förväg måste träffa sina öfverenskommelscr och upp- görelser med författarne.
hvita Audumblamjölkflaskor där borta bakom kopiepressen vid fönstret nogsamt vittnar.
På kassakontoret mottagas och expedieras också alla annonser, som skola in i Idun.
Det är ett jämnt droppande af små guvernanter, som söka plats, unga fruar, som vilja ha » en hjälp i huset », affärsmän och affärskvinnor i alla branscher.
Just nu träder Iduns mång- årige annonsupptagare, hr Geijer, in från sin rond för dagen till &gt;.
de stora annonsörerna » ute i staden, och vi passa på att åter kila ut samma väg vi kommit.
Innan ni så på expeditionen nickar farväl åt dess trägna och nitiska föreståndarinna, frö- ken Björkman, hvilken häruppe var den första, som hälsade er, har ni tillfälle att göra er en smula förtrolig äfven med hennes departement.
Det är icke något latmansgöra, må ni tro, att förestå en så spridd tid- nings som Idun expedition, att hälla räkning på de stora rekvisi- tionerna från postverket och de tusen små affärerna med återför- säljare, bokhandlare och tidnings- kontor, mottaga prenumeration och springa ifrån hvarannan minut midt i ett samtal med någon kund för ett telefonbud från en annan.
Här skall en ha ett nummer, som felas i förra årgången, där anmäler en annan förändrad adress, medan en tredje samtidigt skriker på röda, röda, hör ni, inte gröna pärmar till » Skattepenningen ».
Och kors- bandsomslagen skulle ju utskrifvas, och » femtonde afdelningen » vid posten hade fått 20 exemplar för litet, som de måste ha genast, och före klockan 12 skulle » Seeligs » ha räkningarna!
Och Britta och Kalle klättra som apor upp och ned för stegarna och hämta ned tidningar ur de olika facken.
H u j!
dunsar en bokbindaryngling en packe färska Idunsnummer i disken, så att klisterburkarne dansa.
1 dörren stöter han ihop med springpojken från Gumælii annonsbyrå eller Svenska Telegrambyråns annonsaf- delning och det blir ett rammel som af en jordbäfning långt ner i trappan.
» Nej, snälla fröken, att ni inte tappar hufvudet i allt detta?
Jag är redan alldeles vimmelkantig.
Far- väl, farväl! » Tappa hufvudet?
Nej, se det får man aldrig göra på en tidningsbyrå!
Vi ha nu här efter hand haft äran framställa Iduns fasta rned- arbetarstab, sådan den i denna dag är sammansatt, hafver sin tillvaro Behagar ni nu, kära gäst, som hastigast göra en titt in på kassakontoret?
Ty ni ville ju se allt — det var parolen!
Här i det större rum- met residerar vid sitt skrifbord kassör Alexander Hellberg, djupt försjunken i sina väldiga folian- ter, genom hvars sifferspalter marschera upp och ned alla poster, som med Idun och dess till- komst stå i något slags sammanhatig, vare sig det nu gäller det blygsamma honorar, som en af stolt ifver skälfvande liten skaldinnedebutant nyss lyft för sitt förstlingsfoster på en anvis- ningslapp från redaktionssekreteraren, eller den stora tiotusenkronorsväxeln för den senaste nya tryckpressen.
Ett kassakontor har naturligtvis också som hufvudmöbel ett väldigt kassaskåp med många konstiga lås och järnreglar — det veta vi utan någon beskrifning — och så har ni interiören så tämligen färdig!
.1 rummet intill tronar kassörens medhjäl- pare hr V. Anstrin, vid sin höga pulpet, och här i skymundan — skola vi skvallra om det?
— hålla också byråns samtliga medarbetare på skilda afdelningar sin korta frukostrast, i den tur och ordning de kunna smita undan några minuter, hvarom raden af smörgåspaket och Öfre t r y c k e r i s a l e n.
21 Gerda Meverson.
Sophie Nordling (Sophie Lin Sigrid Nordlund (Snorre),
I D U N Helena Nyblom.
nny och verksamhet.
Det kamratliga minnet manar - oss dock ovillkor- ligen att i detta sammanhang och på Iduns tioårsfödelsedag ägna några rader åt dem, som redan lämnat oss.
De äro få, dess bättre, ty Idun, som i mycket följts af lyckan, har äfven därutinnan haft det godt, att dess medarbetare väl trifts med sitt arbete och under bästa och angenämaste kamratskap i det läng- sta hållit samman.
Den första, som dock måste gå ifrån oss, var fröken Viktoria Schoultz, som under Iduns första år samvetsgrant och plikt- troget förestod expeditionen.
Nära fränder, bosatta i Nordamerika, kallade henne dit öfver, och på våren 1888 lämnade hon för denna långa resa sin plats i Idun, omedel- bart efterträdd af fröken Björkman.
Den andra luckan vi hafva att anteckna är den efter fröken Jenny Nystrem-Stoopendaal.^^^ Husberg.
n Una Ponten (Fru Brita).
Anna Roos.