Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För den, s o m tager den på d e t rätta sättet, m e d f ö r d e n fördelar, d e m u n g d o m e n s a k n a d e, b l a n d a n d r a ett lugn, s o m u p p v ä g e r m y c k e t a n n a t.
M a n h a r lärt sig b e s k e d l i g t f o g a sig i m å n g a f ö r h å l l a n - den, m o t hvilka m a n u n d e r f ö r e g å e n d e tids- skeden revolterade, och därigenom kännas de o c k m i n d r e svåra.
M a n har k o m m i t därhän — ursäkten bilden!
— s o m oxen, sedan nacken blifvit b ö j d under oket: h a n bär det undergifvet.
När det först lades på h o n o m, var han bångstyrig och v i l l e ej p å v i l l k o r k ä n n a t r y c k e t.
L i k a f u l l t måste han.
D e t h a r a n s e t t s s o m e n v å g a d originali- tet, d å n å g o n f ö r f a t t a r e l å t i t s i n h j ä l t i n n a ha hunnit medelåldern, och Balzac väckte ffelysning leka u p p s e e n d e m e d sin » F e m m e d e t r e n t e a n s ».
jjjj längre nymfer i snöhvit ring, Som hjältinna i en kärlekshistoria g ö r den b e d a g a d e k v i n n a n e n slät figur i a l l m ä n h e t.
3^Cu se vi skuggor och — ingenting.
Visserligen m å det tyckas, s o m o m detta påstående jäfvades af K l e o p a t r a s, N i n o n de L ' Enclos ' och andra m o g n a skönheters fja, anden flyktat, e x e m p e l; m e n d å m e d e l å l d e r n ej b ö r j a r v i d ett b e s t ä m d t årtal, u t a n d å u n g d o m s f r i s k - " Och tanken lyktat het och u n g d o m s s k ö n h e t äro förbi, veder- Sin lek med tingen på jordchan, l ä g g e s s a t s e n ej af d e s s a m o t b e v i s.
Men o m d e n m e d e l å l d r i g a k v i n n a n ej l ä n g r e åt- Död är förvisso den store fan!
n j u t e r d e n v a n s k l i g a l y c k a n att v a r a f ö r e m å l Anna Knutson.
för m ä n n e n s h y l l n i n g, k a n h o n k o m m a i å t n j u t a n d e af d e n l å n g t v a r a k t i g a r e att stå i ett i n n e r l i g t v ä n s k a p s f ö r h å l l a n d e till d e m, som äro y n g r e hon.
unga männi- skor m e d djupare anlagd naturel dragas o m o t s t å n d l i g t till d e m, s o m r e d a n g e n o m - Ovillkorligen främst bland alla skandinaviska lefvat det, s o m för d e m blott existerar i ungdomstidningar står — enligt talrika ampla of- f a n t a s i e n.
M å n g e n u n g flicka s k u l l e v i l j a g i f v a fentliga erkännanden — Kamraten, illustr.
tidning får Sveriges ungdom.
Den är frisk, fosterländsk, un- m y c k e t f ö r ett o p a r t i s k t o m d ö m e af en i c k e derhållande, lärorik.
Hvarje moder bör därför för b e s l ä k t a d e r f a r e n v ä n i n n a o m d e n m a n, s o m sin ungdom nu genast prenumerera med 3 kr.
från är h e n n e s h j ä r t a s u t k o r a d e, ä f v e n s o m f ö r årets början, så kunna ännu alla utkomna nummer e t t s y m p a t i s k t r å d i eller ange- erhållas.
En angenämare följeslagare under ferier- l ä g e n h e t, s o m i n t r e s s e r a r h e n n e; o c h ej säl- nas lekar, sysselsättningar och strof tåg kunna våra gossar och flickor icke önska sig.
Utkommer hela l a n ser m a n m e l l a n en y n g l i n g o c h en k v i n - året om, na, t i l l r ä c k l i g t g a m m a l att v a r a h a n s m o r, 3 nattens bleka än Alla Bered sommarglädje åt de unga!
en äfven under skolferierna!
annan e n v ä n s k a p s å r e n o c h rik, s o m t r o t s nå- gon denna värld kan uppvisa.
Som h v a r m a n v e t, är u m g ä n g e s l i f v e t o m g ä r d a d t af v i s s a s k r a n k o r, s o m g ö r a d e t g a n s k a s v å r t för e n u n g m a n att p å v ä n - skaplig fot sällskapa m e d j ä m n å r i g a kvin- nor i s a m m a samhällsställning s o m han själf.
I d e flesta fall h a r h a n att v ä l j a m e l l a n att u p p t r ä d a s o m friare o c h att hålla sig p å behörigt afstånd.
M e n u m g ä n g e t med b i l d a d e k v i n n o r är n å g o t, p å h v i l k e t m å n g a u n g a m ä n sätta h ö g t v ä r d e, o c h n å g o t s o m o v i l l k o r l i g e n ä f v e n b i d r a g e r till d e r a s för- fining och förädling.
H ä r h a r d å d e n för- ståndiga, intelligenta o c h gladlynt;!
medel- å l d e r s k v i n u a n e n ej r i n g a u p p g i f t att f y l l a.
Hon k a n v a r a v ä n l i g, u t a n att misstänkas för ö m m a r e känslor; uppriktig, utan att s y n a s o b l y g; gästfri, u t a n att i n g i f v a d e n f ö r e s t ä l l n i n g e n, att h o n h a r afsikter.
O c h hemmets b e h a g, o f t a l o f s j u n g e t, h v e m s k a p a r d e t?
E j m a n n e n, v å g a v i p å s t å; ej u n g - d o m e n, s o m af s i n a m å n g a s k i f t a n d e intres- s e n d r a g é s h i t o c h dit; ej b a r n e n s o m b u l l r a och kifva o c h stöka i oordning; nej, m o d e r n eller f a s t e r n eller t a n t e n, h v i l k e n l i k s o m e n god t o m t e går där o c h sysslar o c h ordnar o c h tillser, att h v a r o c h e n får sitt, h v i l k e n stän- d i g t h å l l e s i h e m m e t, d å d e a n d r a f l y g a ut, o c h k r i n g h v i l k e n d e v i d å t e r k o m s t e n så g ä r n a s a m l a s f ö r att i n h ä m t a r å d, h j ä l p eller t r ö s t, s å v ä l s o m f ö r att m e d d e l a s i n a o l i k a erfaren- h e t e r, v i s s a o m att alltid, finna ett v ä n l i g t l y s s n a n d e öra.
E n » g a m m a l f l i c k a » m å s t e, f ö r att v a r a tilldragande, tydligt inse, hvar gränsen för hennes rike går.
I a n n a t fall f ö r l o r a r h o n sitt i n f l y t a n d e.
H o n h a r u t t r ä d t från d e ö m m a k ä n s l o r n a s o m r å d e, o m r å d e t f ö r svart- sjuka o c h hjärtekval, e l d i g k ä r l e k o c h lå- g a n d e h a r m s a m t f r a m f ö r allt r i v a l i s e r a n d e t med de yngre.
O m hennes gunstling bland m ä n n e n g å r o c h f ö r ä l s k a r s i g i n å g o n liten o b e t y d l i g flicka, s o m k u n d e v a r a h e n n e s d o t t e r, m å s t e h o n v e t a att u t a n e n m i n af m i s s r ä k n i n g finna s i g däri, får ej m e d e n b l i c k f ö r r å d a, att h o n t y c k e r h a n k u n n a t g ö r a ett b ä t t r e v a l.
Pröfningar af d e t t a s l a g h ö r a till d e b i t t r a s t e, f ö r h v i l k a e n ä l d r e flicka m e d ä n n u u n g t h j ä r t a k a n blif- va utsatt.
H o n är v i s s e r l i g e n ej kär i d e n m a n l i g e v ä n n e n, m e n v i l l ej m i s t a h o n o m; o c h h o n v e t m e r ä n v ä l, att h a n s g i f t e r m å l i n n e b ä r f ö r l u s t e n af ett e l e m e n t i d e r a s v ä n - skap, s o m utgjorde dess förnämsta behag.
H ä d a n e f t e r blir d e t tre, d ä r d e t hittills b l o t t v a r t v å, o c h h v a r o c h e n v e t, att e n trio ej är d e t l y c k l i g a s t e s l a g af f ö r e n i n g.
S ä t t e t att m ö t a d e a n n a l k a n d e å r e n h a r under det innevarande halfseklet undergått betydliga förändringar.
Hårklädslar o c h mös- sor p å d a m e r m e l l a n t r e t t i o o c h f y r t i o år ha k o m m i t ur bruk.
V i h a k o m m i t till in- s e e n d e af, att m e d e l å l d e r n o c k s å h a r sitt y t t r e b e h a g, o c h att k l u m p i g a k l ä d e s p l a g g icke äro n ö d v ä n d i g a för n å g o n åldersklass.
V i d i n g e n p e r i o d a f l i f v e t är u p p m ä r k s a m - h e t p å d e p e r s o n l i g a d e t a l j e r n a m e r a af n ö - d e n, ä n j u s t n ä r u n g d o m s f r i s k h e t e n ej län- g r e finns k v a r att ö f v e r s k y l a b r i s t e r n a.
E n medelålders kvinna, s o m varit vacker, g ö r sig m å h ä n d a s k y l d i g till d e t m i s s t a g e t a t t resonera s o m så: D e t l ö n a r ej m ö d a n att g ö r a sig b e s v ä r n u m e r a; d e n t i d e n är för- bi.
D e n åter, s o m v i l l b i b e h å l l a sitt infly- t a n d e, t ä n k e r, att n u är t i d e n i n n e att b j u - d a till att g ö r a d e t b ä s t a m a n k a n af s i n person.
M å n g e n flicka, s o m v a r o b e t y d l i g v i d t j u g u år, är e n ö f v e r l ä g s e n k v i n n a v i d
fyrtiofem, m e r a inflytelserik o c h a n g e n ä m ä n i u n g d o m e n, e h u r u n a t u r l i g t v i s e j att jämföra m e d de unga, då hon nu kommit p å e n h e l t a n n a n r a n g s k a l a.
V å r d e n af d e t y t t r e får e m e l l e r t i d a l d r i g slå ö f v e r i fåfän- ga och behagsjuka.
K n a p p t n å g o t är o b e - hagligare än en » g a m m a l k o k e t t ».
Den medelåldriga kvinnna, s o m önskar v a r a o m t y c k t, m å s t e s ä r s k i l d t a k t a s i g att ej u p p t r ä d a s o m m ä n n e n s s p e c i e l t g o d a v ä n o c h i sitt s ä t t å d a g a l ä g g a allt för m y c k e n kamratlikhet gent emot dem.
D e t är e n frestelse f ö r h e n n e att g ö r a d e t, o m h e n n e s b e g å f n i n g är n å g o t m a n l i g, m e n ett g o d t huf- v u d fritager h e n n e ej från f ö r p l i k t e l s e r n a m o t h e n n e s e g e t k ö n eller b e r ä t t i g a r h e n n e a t t g l ö m - m a, att h e n n e s i a n d l i g t a f s e e n d e m i n d r e r i k t u t r u s t a d e s y s t r a r o c k h a f v a sin u p p f a t t n i n g.
M å n g e n k v i n n a, s o m u t a n att m e n a n å g o t illa, e n d a s t h a n d l a t i a f s i k t att själf h a ro- ligt o c h vara underhållande m o t d e m, s o m f ö r s t o d o o c h u p p s k a t t a d e h e n n e, h a r där- m e d skaffat s i g f i e n d e r f ö r l i f v e t o c h s t ö t t bort personer, hvilka, o m h o n känt deras inre, h o n g ä r n a s k u l l e v e l a t v i n n a.
G e n o m att t y d l i g t f ö r s t å, h v a d h o n ä g e r och h v a d h o n saknar, hvilka syften, s o m ä r o h e n n e tillåtna, o c h h v i l k a, s o m i c k e ä r o för h e n n e, h v a d s o m är i n o m h e n n e s r ä c k - håll o c h h v a d s o m f ö r alltid l i g g e r b a k o m henne, kan den medelåldriga kvinnan be- f ä s t a sitt r i k e s å säkert, s o m ö f v e r h u f v u d t a g e t n å g o t i d e n n a v ä r l d är s ä k e r t, o c h k a n r e g e r a d e t m e d d e n kraft, s o m f a k t i s k t t i l l h ö r d e t i n f l y t e l s e r i k a s t e s k e d e t af l i f v e t, då u n g d o m e n s missuppfattningar växt bort, o c h i n n a n å l d e r d o m e n s eftergifnare sinne flyttat u t i n d i v i d u a l i t e t e n s r å m ä r k e n o c h lärt h e n n e, att h e n n e s m e n i n g i c k e alltid är den b ä s t a, o c h att d e t l i g g e r m y c k e n till- f r e d s s t ä l l e l s e ä f v e n i att g i f v a efter f ö r an- dras åsikter.
H o n k ä n d e sin u n g d o m rinna bort.
H o n sörjde den i tysthet.
Och det var h e n n e en s m ä r t s a m njutning, p å s å d a n a e n s a m m a t u r e r, att d r ö m m a o m h v a d s o m varit o c h h v a d s o m kunnat vara, att f a n t i s e r a s i g b o r t från d e t h e m h o n n u kallade sitt o c h i t a n k a r n e lefva sina sorg- lösa flickdagar o m på nytt.
Och dagar som dessa — sådana veka, ljusa vårdagar, som k o m m o helt o v ä n t a d t m i d t i vintern — d r ö m d e h o n m e r a än eljes.
H o n k a l l a d e d e m sin l ä n g t a n s d a g a r.
Människorna hon mötte sågo föryngrade ut.
E n b l e k l a g d l ä r a r i n n n a i sliten doffel- k a p p a g i c k a l l é e n f r a m i s p e t s e n för e n flock glada, ostyriga barn, s m å vackra, välskötta barn i sammetsmössor och plyschkappor och med omsorgsfullt knäppta damasker.
E n bröstsjuk författare i en droska satt h o p f a l l e n i sitt h ö r n o c h h ä l s a d e h e n n e tankspridt.
Och d ä r v a r t e n o r e n ute p å p r o m e n a d, rödblommig o c h vacker, m e d rocken upp- knäppt.
L ä n g r e bort blef det m e r a f o l k t o m t.
T v å officerare till h ä s t b e t r a k t a d e h e n n e i s m y g; h o n k ä n d e d e r a s b l i c k a r, ä n n u när d e r i d i t förbi.
H o n v i s s t e, att d e v ä n d e s i g o m efter henne.
Några skolgossar m e d gröna por- törer sprungo förbi henne, r ö d a o c h varma; ett p a r af d e m h a d e s ä l g k v i s t a r m e d h v i t - ulliga knoppar i händerna.
— — P å andra sidan bron var det tyst och ensamt.
A l m a r n e stodo nakna, m e d v å t a, s v a r t b r u n a g r e n a r, o c h b i l d a d e galler- barrier m o t sjön.
I s e n l å g h a l f s m ä l t, hvit- grå o c h o j ä m n; här o c h där l ä m n a d e d e n e n fläck af v a t t e n y t a n fri o c h b l a n k.
M e n i b e r g e n till h ö g e r l å g s n ö n ä n n u h v i t i skrefvorna, nästan s o m nyfallen, i stora drifvor.
Det d r o p p a d e från k v i s t a r o c h g r e n a r.
L u f t e n l å g s ö f v a n d e stilla.
i n g e n p r o m e - n e r a n d e, så l å n g t ö g a t n å d d e.
r a s s l e t från s t a d e n t r ä n g d e d ä m p a d t igenom.
, I djupa tankar red h o n vägen fram.
I drömmar.
||te|on red m e d slappa tyglar, i skridt.
D e t b l o n d a h u f v u d e t m e d d e n ari- stokratiska n a c k e n höll h o n lätt framåtböj dt, så att h a t t b r ä t t e t s k y d d a d e p a n n a n o c h ö g o - n e n för sol.
E n gulskär slöja, n å g o t längre ä n m o d e t k r ä f d e, flöt n e d ö f v e r v ä n s t r a skul- dran.
D e n m ö r k g r å r i d d r ä k t e n m e d e n lätt n y a n s i heliotrop, s o m knappast blef märk- b a r annat än m o t solen, slöt tätt o c h m j u k t o m hennes smidiga, ännu nästan flickaktiga figur.
* iå? "
I högra handen höll h o n tyglarne o c h ridspöt.
D e n venstra smekte hästens bringa, oupphörligt, en smula nervöst.
Det var en tidig snösmältningsdag med l j u m s o l från e n h v i t b l å v å r h i m m e l, ljus o c h blå o c h vekt beslöjad.
Husraden till v ä n s t e r — n y a p r a k t p a l a t s i r ö d t f a c a d - t e g e l o c h h v i t s a n d s t e n — l å g i fullt sol- l j u s, m a r k i s e r f ö r alla f ö n s t e r.
Till höger sträckte s i g h a m n e n full af s k u t o r m e d s l a p p a g r å s e g e l, u t s p ä n d a till t o r k n i n g, och mellan master o c h riggar glittrade vat- tenytan under vårbrisen.
Men långt borta b a k o m h o l m a r o c h broar i f ö r s v i n n a n d e loin- t a i n f ö r t o n a d e b e r g o c h h u s m a s s o r terras- formigt i hvitt, b l ä n d a n d e soldis.
M e d h a l f s l u t n a ö g o n o c h ett m a t t, vår- t r ö t t l e e n d e ö f v e r l ä p p a r n e s ö g h o n in d e n rena luften, s o m k o m s i m m a n d e från syd- ost i långa, s m e k a n d e drag.
Det var i går, i s k y m n i n g e n.
D e t b r a n n l j u s v i d p i a n i n o t, l å g a n fladd- rade för hennes andedräkt.
H o n s a t t för- strödd o c h nervös o c h fingrade på n å g o t réverie, s o m han n y s s lämnat uppslaget på notställaren.
Hon kände hans ögon.
H a n satt i soffhörnet m e d en p l y s c h k u d d e u n d e r h u f v u d e t o c h t y c k t e s djupt intresse- r a d af ett f a t v i s i t k o r t p å d i v a n s b o r d e t.
D å hon v ä n d e sig o m, sänkte han ö g o n l o c k e n — ett p a r t u n g a ö g o n l o c k m e d fina b l å ådror.
H a n satt tyst o c h lugn, m e n h o n t y c k t e sig se n e r v e r n a skälfva u n d e r h a n s blekgrå, i ljusskenet bronsfärgade hy.
Hon slutade m e d ett p i a n i s s i m o a c k o r d på mellantoner, lade u n d a n nothäftet o c h satte sig i en c h a i s e l o n g u e v i d fönstret.
H i m l e n l å g m a t t b l e k b l å åt v ä s t e r.
L y k t a n u n d e r fönstret var tänd o c h kastade en b r u t e n reflex u p p åt t a k e t, d ä r e n r ö k s k y dröjt sig kvar.
H o n s p r a t t till, n ä r h o n h ö r d e h a n s r ö s t.
» Ni har vetat det länge. » Hon svarade icke.
H o n k ä n d e p å för- h a n d sin s t ä m m a s k ä l f v a o c h v å g a d e i c k e tala.
H o n k u n d e förråda sig.
» Ni har vetat det länge, » » Ni har vetat det, sedan g e n s å g er i ö g o n e n.
Man strax, n ä r m a n h a r t ö r s t a t och j a g.
» upprepade han.
j a g första gån- märker sådant så l ä n g e s o m ni Hans stämma låg lugn o c h d ä m p a d på låga toner.
H a n l o g bittert, d å han fortsatte: » E l l e r ni t r o r k a n h ä n d a i n t e, att j a g h a r t ö r s t a t?
— A h.
.... m a n h i n n e r l e f v a s å litet, d å m a n s t ä n d i g t flackar v ä r l d e n r u n d t.
» H o n satt b l e k i sin c h a i s e l o n g u e o c h lyss- nade, endast lyssnade.
H a n vände hufvu- d e t e n s m u l a, så a t t d a g e r n från f ö n s t r e t föll p å n å g r a g r å a s t r å n v i d h a n s t i n n i n g.
H o n h a d e icke sett d e m förut.
» J a g b e g ä r n a t u r l i g t v i s i n g e n t i n g, » fort- satte han.
» E n d a s t att få t a l a ut.
Jag b e g ä r i c k e d e t o m ö j l i g a, i c k e att få s l ä c k a min törst, m i n f e b e r t ö r s t.
» H a n lät k u d d e n f a l l a o c h ä n d r a d e ställ- ning.
Så slog h a n u p p ö g o n e n o c h betrak- tade henne oafvändt några sekunder, s o m o m h a n v i l l e s u g a i n h e n n e s b i l d f ö r all- tid.
Så sänkte h a n b l i c k e n o c h fortsatte mattare: » D e t skall icke vara n å g o t sådant s o m ställer k r a f p å o s s, p å er o c h p å m i g, s o m t v i n g a r o s s att b r y t a s k r a n k o r o c h k a s t a r oss i k a m p m e d all v ä r l d e n.
— Ser n i: v i h a i c k e k r a f t e r till s å d a n t, eller i alla fall icke jag. » Hon h a d e r e s t h u f v u d e t m e d ett s l a g s trots v i d det första, m e n v i d fortsättningen lät h o n d e t s j u n k a t i l l b a k a.
» O c h d e t får i c k e h e l l e r b l i f v a n å g o n t i n g m e d l ö g n o c h förställning o c h stulen lycka.
D e t s k a l l v a r a e t t b l a d, s o m i c k e får v i s s n a af s i g själf, d e t t a v å r t m i n n e, e t t v a c k e r t h ö s t b l a d att p r e s s a o c h l ä g g a i d a g b o k e n.
— D e t är i m o r g o n j a g r e s e r.
» H a n h a d e l ä m n a t sitt soffhörn o c h s t o d vid hennes sida.
H o n visste, icke o m h o n k u n d e stå hennes vänstra hand lekte m e d en liten k e d j a på g u e r i d o n e n v i d fönst- ret.
» Er hand.
I n g e n v e t, n ä r v i s e s här- näst.
» Hon gaf honom handen.
Han kysste den.
en g å n g, t v å.
m å n g a g å n g e r.
» Farväl. » » Farväl. » H o n h ö r d e icke sin e g e n röst.
H o n t y c k t e att h a n s t o d l ä n g e i d ö r r ö p p n i n g e n o c h s å g på henne.
T i l l sist b l e f h a n b o r t a b a k o m portiéren.
H o n höll in hästen.
H e n n e s kinder h a d e fått e n h ö g r e f ä r g.
Hon h a d e slagit in p å en a n n a n v ä g.
S e g e l l e d e n l å g n e d a n f ö r, isfri o c h b l a n k, l j u s b l å, m e d v å r h i m m e l e n s färg.
Det var lif d ä r n e r e.
D e t r a s s l a d e o c h b u l t a d e v å l d - s a m t nere från h a m n e n; m a n lastade järn- stänger.
Fartygen trängdes på strömmen.
E n stor ångare m e d roströd v a t t e n g å n g g l ä n s t e i s o l e n o c h l ä m n a d e efter s i g e n lång strimma svart stenkolsrök.
Med slappa tyglar red h o n vidare, i skridt.
Hjalmar Söderberg.
(Eflerlryck förbjudes.)
Om bad- och brunnskurer.
(Forts.) Ett sådant bad kan o c h bör tagas en gång i veckan o c h kan utan ringaste fara begagnas hela året o m såväl vinter som sommar.
Fak-
1895 tiskt blir man äfven under sommartiden mera rekrecrad efter ett sådant bad än efter en hastig neddoppning eller simning i sjön, detta gäller väl mest, om man utsatt sig för större kroppsansträngningar eller vedermödor.
D e t är typen för vårt svenska folkbad, o c h öfver 100,000 sådana bad serveras årligen i S t o c k h o l m.
K v i n - norna begagna d e m m y c k e t sällan, de äro rädda för d e m o c h ofta äro de förbjudna att begagna dem och vanligen utan ringaste orsak.
En viss reaktion har på senaste åren visat sig emot denna f ö r d o m; så begagnas å badhuset vid Malmtorgsgatan årligen 5,000 sådana bad och skulle anordningarna så ställas, att de blifva lika tillmötesgående för kvinnan som de nu äro för mannen, skulle badstun äfven få mera sympati hos det kvinnliga släktet, för hvilket den är lika välgörande s o m för någonsin det starkare könet.
J ust denna stora mängd bastu- bad, som årligen tagas af männen, gör att sta- tistiken rörande kvinnobadens antal ställer sig så dålig o c h nedslående.
Så låter i korthet syndaregistret.
P å hvarje man k o m m a unge- fär 3 bad om året o c h på hvarje kvinna 0,88 bad, eller m e d andra ord af trenne kvinnor få två 1 bad hvardera under årets 9 kalla måna- der, den tredje går lottlös.
Frånräkna vi nu bastubaden, ställer sig resultatet något bättre.
Curman anger antalet för t. e x.
år 1890 till 27 % kvinnliga bad vid Sturegatan o c h 26 % vid Malmtorgsgatan; om man endast betrak- tar karbaden, så äro af l:sta o. 2:dra klassens varma karbad 45 % kvinnliga o c h i 3:dje klas- sen äro af 100 bad 50 kvinnliga.
Men låtom oss lämna statistikens något ofruktbara mark, dess siffror tala dock manande för kvinnokönet i allmänhet, i det de gifva cn välbehöflig vink att äfven på detta område söka täfla m e d männen.
Dessa ofvan omtalade bad hafva äfven bety delse ur kurativ synpunkt, de begagnas m e d stor fördel i en mängd reumatiska lidanden, vid periferiska nervlidanden t. e x.
ischias, vid kroniska njurlidanden, gikt m.
D e böra med stor försiktighet begagnas, när man lider af blodvallning åt hufvudet, svindel, konvul- sioncr eller fallandesot eller af ryggmärgslidan- den samt af rådas vid svårare hj ärtlidanden o c h lungsot.
H e l t nära dessa ofvan anförda badformer stå varmluftskåp, ångskåp samt spritbadet.
Här förblifver hufvudet fritt o c h respirationen ostörd, då blodet fortfarande kan afkylas i lungornas blodnät.
D o äro i hög grad svett- drifvande, i ångskåpet bör ej temperaturen uppdrifvas öfver 40° samt badet ej räcka öfver en half timme.
B a d i s. k. varmluftskåp äro mindre pressande än uti ångskåp, där alltid den insläppta ångan retar huden o c h de inre organen rätt betydligt.
Hufvudet b ö r alltid betäckas med en fuktig handduk.
Ett svett- drifvande bad, som borde kunna m e d fördel begagnas i hemmen o c h som icke borde ställa sig så dyrbart, att det ej kunde få insteg öfverallt, är det s. k. spritbadet.
D e t är enkelt anordnadt.
Under en trästol ställes cn sprit- lampa, patienten sätter sig fullt afklädd på stolen, omklädes från halsen m e d en stor filt, som räcker ända ned till golfvet, där den fasthålles af ett par pålagda tyngder eller stenar.
När nu spritlampan antändes, uppvärmes luften, som omger den badande, hvilken också rätt snart kommer i svettning.
Vatten utvecklas här vid spritens förbränning o c h vi betrakta spritbadet som ett lindrigt ångbad, där uppvärmningen o c h ångbildningen sker m y c k e t långsamt.
Tem- peraturen b ö r hållas mellan 38° — 39°.
Svett- ningen bör ej utsträckas öfver 30 ä 35 minu- ter, o c h sedan b ö r någon lämplig afkylning b e - M ö b l e r i n g och D e k o r e r i n g ' v å n i n g a r verkställes stilriktigt och elegant af v å n i urval n g a r af verkställes stilriktigt och elegant.
Största goda modeller uti olika stilarter, IDUN gagnas i form af kraftig afrifning, dusch eller dylikt.
I b l a n d vill läkaren, att ingen afrifning skall begagnas, den sjuke invecklas då i cn uppvärmd, torr å \ i o c h får hvila en half timme.
Efter denna tid påklädcs han torrt linne och får lägga sig uti sängen, där man har i bered- skap torra o c h väl uppvärmda lakan.
V i hop- pas inom närmaste framtid kunna anordna de medel, som behöfvas härtill, på ett praktiskt och billigt sätt, att detta bad kan blifva mera begagnadt.
P å landsbygden, där man har längre väg till städernas varmbadhus, b ö r man i detta spritbad få ett lämpligt surrogat för de förut omtalade varmlufts- eller ångbaden.
Hithörande äro de bad, som införts af den bekante pater K n e i p p, denne nutidens store apostel på hydro- terapiens område.
Dessa äro lokalångbad o c h gifvas som fot- ångbad, underlifsångbad och hufvudångbad.
För att få värmen, som utvecklas genom ångan, längre kvarstående o c h således mera verksam, omges den badande i alla dessa badformer af någon dålig värmeledare, såsom h ö, fläderblom- mor, skafgräs o. s. v. F ö r detaljerna hänvisa vi till K n c i p p s » M i n vattenkur » eller till d:r Bergs snart utkommande arbete » Vatten- läkaren ».
Fotångbadet verkar som ett varmt fotbad, underlifsångbadet som ett varmt sitt- bad.
Hufvudångbadet hvilar också på samma princip o c h lär vara ganska verksamt vid för- kylning af hufvudet, yttrande sig med snufva, lomhördhet o. s. v. Att, som den ärevördige patern föreslår, begagna denna badform efter slaganfall tro vi för vår del vara bäst att afstå ifrån.