Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men enär Utskottets i dessa punkter och moment gjorda framställningar blifvit af öfriga Riks-Stånden gillade, och i frågor af förevarande beskaffenhet tre Stånds sammanstämmande mening utgör Rikets Ständers beslut, så kan den ändring eller återremiss, som, efter hvad ofvan förmäles, är vorden i särskilda delar af ett Riks-Stånd beslutad, icke föranleda till någon åtgärd.
Utskottets hemställan i punkten 14, att det till manufakturernes och fabrikernes understöd anvisade kreditiv 2,700,000 R:dr Riksmynt må, under hvartdera året 1858, 1859 och 1860, förminskas med 150,000 R:dr nämnde mynt, är bifallen af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, men deremot afslagen af Borgare- och Bonde-Stånden, hvilka förordnat, att ifrågavarande kreditiv skall vid sitt nuvarande belopp bibehållas oförminskadt.
Yid sådant förhållande anser
Utskottet sig böra inbjuda Borgare- och Bonde-Stånden att instämma i Utskottets, af de två andra Riks-Stånden gillade mening, samt får, i händelse denna inbjudning icke, vare sig af Borgare- eller Bonde-Ståndet antages, föreslå att frågan må genom omröstning i Förstärkt Banko-Utskott afgöras, enligt följande voterings-proposition :
Den som, i öfverensstämmelse med Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet gillade förslag, anser det till manufakturernes och fabrikernes understöd anvisade kreditiv, 2,700,000 R:dr R:mt, böra under hvartdera året 1858, 1859 och 1860 förminskas med 150,000 R:dr R:mt, röstar Ja; Den det icke vill, Nej; Vinner
Nej, kommer, i enlighet med Borgare- och Bonde-Ståndens beslut, någon minskning af berörde kreditiv icke att ega rum, utan kreditivet vid sitt nuvarande belopp, 2,700,000 R:dr Riksmynt, att bibehållas oförändradt.
Uti punkten 30 mom. 1 hade Utskottet tillstyrkt, att »diskontering tillätes allenast af vexel, som är ställd i svenskt mynt på högst 6 månader, dragen af inom Banlio-TJlskolleti Utlåtande A:o 48. 9 inom Riket bosatt svensk undersåte på annan inländsk man samt inrättad i enlighet med den i Vexel-lagen den 23 Augusti 1851 för inrikes vexlar stadgade form och behörigen accepterad.»
Detta moment är af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet ät er romil/. erad t uppå åtskillige Ledamöters framställning, att vexel, dragen af utländsk man, äfven måtte, såvida acceptanten och sista endossenten vore svenske undersåter, få hos Diskont-verken till diskontering antagas, hvarigenom väsentlig fördel för allmänna rörelsen ansetts komma att beredas.
Utskottet får, i följd af denna framställning, erinra, att, då Rikets Ständer vid 1844—45 årens Riksdag medgåfvo vexlars diskontering hos
Diskont-verken, skedde sådant för att befrämja den inrikes vexel-rörelsen, och att diskonteringsrättens utsträckning, på sätt nu blifvit ifrågasatt, sannolikt skulle föranleda dertill, att den till diskontering afsedda och redan under närvarande förhållanden för sitt ändamål otillräckliga fond komme, till förfång för inländske män, att till betydlig del upptagas af utländningen.
Med afseende härå, och då såväl Prestesom Bonde-Ståndet gotlkänl Utskottets förslag i ofvanberörde moment, hvilket i hufvudsaken öfverensstämmer med hvad i fråga om vexlars diskontering iakttagits allt sedan denna rörelse vid Diskont-verken infördes, har
Utskottet icke funnit skäl att frånträda sitt ofvan gjorda tillstyrkande, utan hemställer, att punkten 30 mom. 1 måtte af Rikets Ständer bifallas.
Vidare var af Utskottet i punkten 32 föreslaget, att »högsta tillåtna skuldsättningsbeloppef, för hvilket någon såsom låntagare eller acceptant får blifva häftande, deruti ej inbegripet hvad han kan vara skyldig i egenskap af trassent, endossent, hypotheks-utgifvare eller löftesman, eller i och för kassa-kreditiv eller mot pant af vägförde effekter, må icke öfverstiga 200,000 R:dr Runt.» Borgare- och Bonde-Stånden hafva gillat detta förslag, hvilket deremot återremitterats af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet på grund af anmärkningar, de der innefatta, dels att ofvan föreslagna maximum vore allt för högt och borde nedsättas, eller att åtminstone uti det för låntagare eller acceptant tillåtna högsta skuldsättningsbelopp borde inberäknas summan af de förbindelser, hvarför han såsom hypotheks-utgifvare eller löftesman kunde häfta, och dels att någon föreskrift om maximum i skuldsättningsväg icke måtte meddelas, utan åt vederbörande
Diskont-direktioner öfverlemnas att, efter bepröfvande, i detta afseende förfara.
I anledning häraf bör Utskottet fästa uppmärksamhet derå, att, jemlikt föreskrifterna i nu gällande Banko-reglemente, eriJ låntagare kan på en gäng häfta Bill. till II.
Prol. 18ö6 8j I8S7. 6 Sami. 1 Åfd. 22 Haft. 2 10 llanko-Ulskottels Utlåtande N:o 48. i fonden till diskontering oell utlåning för handel och näringar för B:ko 80,000: — —• i fonden till utlåning mot hypothek af aktier och publika papper » # 50,000: — — i fonden till utlåning med omsättningsrätt » » 6,000: — — tillsammans B:ko R:dr 166,000: — — eller 204,000 R:dr Riksmynt; att, enligt Utskottets, af samtlige Riks-Stånden redan gillade förslag, förstnämnda 2:ne fonder skola tillika med fonden för belåning af vågförde effekter, der något maximum för lån hvarken hittills varit eller hädanefter skulle blifva stadgadt, sammanföras till en fond, samt att, enär, vid beräkning af det utaf Utskottet tillstyrkta högsta skuldsättnings-belopp, något undantag eller afdrag icke, såsom hittills, skulle ske för lån från fonden till utlåning med omsättningsrätt, utan beloppet af sådana lån jemväl uti maximisumman inberäknas, ifrågavarande maximum, 200,000 R:dr Runt, följaktligen något understiger det belopp, som, under närvarande förhållanden, kan på en hand från ofvan uppgifna 3:ne särskilda fonder i låneväg erhållas.
Den utsträckning af gällande föreskrifter, Utskottet tillstyrkt medelst förslaget att låntagares och acceptants särskilda förbindelser såsom trassent, hypotheks-utgifvare eller löftesman ej skola, i likhet med hvad för närvarande är föreskrifvet, uti maxim isumman inberäknas, synes åter fullkomligt öfverensstämma med Utskottets, af RiksStånden enhälligt gillade, åsigt, att största möjliga frihet må vederbörande
Diskont-direktioner lemnäs vid förvaltningen och utlåningen i allmänhet af de till Handels- och Närings-diskontfonden anslagna medel; och Utskottet, som, med afseende härå, icke kan biträda den mening, att under omförmäldta maximum skulle inbegripas de förbindelser, hvarför låntagare och acceptant må såsom hypotheksutgifvare eller löftesman häfta, men å andra sidan anser betänkligt att alldeles borttaga stadgandet om ett maximum, förnyar således sin, af två Riks-Stånd bifallna, framställning i punkten 32.
Det af Utskottet i punkten 39 mom. litt. e) ibland vilkoren för medels emottagande på upp- och afskrifnings-räkning föreslagna stadgande, att »å insatta medel beräknas från och med första helgfria dag efter insättningen högst tre procent ränta, med rättighet för Fullmäktige att, efter sig företeende omständigheter, icke allenast vid samtliga eller något eller några af de särskilda
Diskont-verken räntan nedsätta, dock icke under en procent, utan äfven bestämma å huru stort, på en gång innestående, belopp, ränta må räkningshafvare godtgöras; och skall allmänheten genom kungörelse i tidningarne om räntefotens förändring underrättas», är vordet gilladt af Preste- och Bonde-Stånden äfvensom af Borgare-Ståndet, likväl med den förändring, att i stället för högst tre procen.
Banko-Utskottets Utlåtande N;o 48. 11 ränta borde, enligt sistnämnde Riks-Stånds mening, införas högst fyra procent ränta, men af Ridderskapet och Adeln åter r emit ler adt i den syftning, att rättighet mätte Fullmäktige lemnäs att mot högre ränta, än den af Utskottet här föreslagna, kunna genom Diskont-verken emottaga medel, att återbetalas antingen på bestämd tid eller efter viss föregången uppsägning.
Som Banken för en stor del af sina i låneväg utgifna medel icke åtnjuter mera än 3 procent ränte-afkomst, synes skäl icke vara för handen att medgifva högre ränta för penningar, som hos Diskont-verken på upp- och afskrifningsräkning insättas; vid hvilket förhållande, och då det inom Ridderskapet och Adeln väckta förslag om medels emottagande på s. k. deposit-räkning skulle, i händelse det bifölles, sannolikt föranleda, att en betydlig del af de i Bankens Depositions-afdelning utan ränta innestående medel komme att å deposit-räkning hos Diskont-verken mot ränta öfverilyttas, hvarigenom, i den mån tillfälle för Banken saknades att dessa medel fruktbargöra, förlust skulle för Banken uppstå, Utskottet, jemte hemställan, att Ridderskapet och Adelns ofvanberörde återremiss ej må till någon åtgärd föranleda, O O 1 anser sig böra vidblifva sitt i punkten 39 mom. litt. c) gjorda, af två Riks-Stånd gillade, förslag.
Enligt punkten 47 hade Utskottet tillstyrkt följande föreskrift: »Filial-bank erlägger till Riks-banken å länet 3 procent.
För de summor, som ä kreditivet lyftas, vare räntan likaledes 3 procent; dock så att minsta ränte-afkomst, som Riks-banken för kreditiv påför, tili en procent af kreditivets hela belopp, efter är räknadt, bestämmes.» Detta Utskottets förslag är gilladt i sin helhet af Preste- och Bonde-Stånden samt af Borgare-Ståndet med den förändring, »att räntan för de summor, som å kreditiv lyftas, bestämmes till 5 procent, i stället för de af Utskottet föreslagna 3;» hvaremot Ridderskapet och Adeln, med uteslutande af sista meningen uti ifrågavarande punkt, beslutat, att densamma skall erhålla följande lydelse: »Filial-bank erlägger till Riks-banken å lånet fyra procent.
För de summor, som å kreditivet lyftas, vare räntan fem procent.»
Enär således Preste-, Borgare- och Bonde-Stånden sammanstämmande gillat Utskottets förslag, i hvad det angår icke allenast den ränta, som af Filial-bank skall till Riks-banken å lånet erläggas, utan äfven den minsta ränte-afkomst, Riks-banken för kreditiv påför, lärer Ridderskapet och Adelns i dessa delar skiljaktiga beslut icke föranleda till någon åtgärd. 12 Banko-Utskottets Utlåtande N.-u 4s.
Beträffande åter räntan för de summor, som å kreditivet lyftas, hvilken ränta blifvit af Preste- och Bonde-Stånden, i enlighet med Utskottets mening, bestämd till 3, men af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet deremot till o procent, så får Utskottet härmed inbjuda sistbemälda två Riks-Stånd att biträda det af de två andra Riks-Stånden fattade beslut, samt, för den händelse att inbjudningen hvarken af Ridderskapet och Adeln eller af Borgare-Ståndet skulle antagas, föreslå följande voterings-proposition för frågans afgörande i förstärkt Banko-Utskott:
Den som, enligt Utskottets, af Preste- och Bonde-Stånden gillade förslag, anser Filial-bank böra till Riks-banken erlägga 3 procent ränta för de summor, som å kreditivet lyftas, röstar Ja; Den det ej vill, Nej; Vinner Nej, besluta Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med Ridderskapet och Adelns samt Borgare-Ståndets mening, att, för de summor, som å kreditivet lyftas, Filial-bank skall till Riks-banken erlägga 5 procent ränta.
Alldenstund Ridderskapet och Adeln, Preste- och Borgare-Stånden beslutat, att sista delen af Utskottets i punkten 48 framställda förslag, innehållande:
"Filial-bank ege icke att beräkna högre ränta, än fem procent, eller högre kreditiv-afgift, än en half procent å det beviljade kreditivets belopp,» skall uteslutas, men i öfrigt gillat berörda punkt, hvilken af Bonde-Ståndet är vorden i sin helhet godkänd; så kommer samma punkt, i följd af tre Riks-stånds beslut, att lyda sålunda:
Filial-banks rörelse bedrifves medelst utlåning, vexeldiskontering, öppnande af upp- och afskrifnings-räkning samt beviljande af kreditiv, på sätt närmare bestämmes genom af Kongl. Maj:t i Nåder fastställdt reglemente.
Punkterne 52 och 53 innefattade förslag till följande föreskrifter: 52:o »Utöfver de till lån åt Filial-banker redan disponerade 2,319,000 R:dr, ega Fullmäktige att dertill använda 4,081,000 R:dr, hvilka från Bankens reservfond anordnas på sätt punkten 53 innehåller.
Såsom fond till län åt
Filial-banker må sålunda anvisas högst 7,000,000 Riksdaler.
För de kreditiv åter, som äro eller varda Filial-banker beviljade, afsättes ingen bestämd fond, utan förfares med utgifvande af dylika kreditiv såsom i punkten 53 föreskrifves,» och Banko-UlskoUets Utlåtande N:o 48. 13 53:o y>Sedan, enligt Rikets Ständers beslut vid innevarande Riksdag, följande summor dels redan blifvit i Banken reserverade, dels komma att från Bankens låne- och kreditiv-rörelse indragas, nemligen: a) af Bankens intill 1850 års slut upplupna behållna vinst 2.836,992: 80. b) det belopp af Bankens vid 1856 års slut såsom utelöpande bokförda transportsedlar på 5
R:dr och derutöfver samt sedlar på 3 och 2 R:dr med dubbla och enkla blad, som skall från beräkningen af Bankens sedelstock uteslutas och såsom en Bankens vinst upptagas c) den till skiftes- och odlings-lån afsedda fond .... d) det till Fahlu Bergslag och Sparbänkerne i Riket anvisade kreditiv , . e) genom innehållning å fonden till belåning af fast egendom å landet f) dito å fonden till belåning af fast egendom i städerne . g) dito å Kongl.
Kommers-kollegii kreditiv h) dito å fonden till utlåning med omsättningsrätt i) af de 1,300,000 R:dr Banko eller 1,950,000 R:dr Riksmynt, hvilka, vid 1853 —1854 årens Riksdag afsatta till försträckning åt Filial-banker, som kunde bildas i ändamål att ersätta upphörd Privat-Bank, blifvit vid innevarande Riksmöte såsom tillfällig förstärkning till fonden för diskontering och utlåning i och för handel och näringar samt. till kassa-kreditiv åt enskilda personer öfverlemnade, böra från Handels- och Närings-diskontfonden, efter hand och i den mån allmänna rörelsen det medgifver, återtagas 1,875,000: — R:dr Runt 7,959,988: 57; så komma de af dessa summor, som redan äro tillgängliga, och de öfriga i den mån, de till Banken ingå, att sammanföras till en gemensam fond, benämnd Bankens reserv-fond.
Till denna fond skola derjemte öfverföras de belopp af tillsammans 1,131,000 R:dr, som för närvarande äro såsom kreditiv åt Filial-Banker anvisade, äfvensom ali från och med 1857 års början influten och vidare inflytande vinst å Bankens rörelse; hvarförutan Fullmäktige berättigas att, då någon del af fästighetslåne-fonden, Handels- och Närings-diskont-fonden samt Allmänna
Diskont-fonden befinnes obegagnad, öfverflytta de icke använda medlen till ifrågavarande reserv-fond, med förbindelse för Fullmäktige att dessa medel återställa, då de varda för det ursprungliga ändamålet erforderliga. 352,995: 77. 120,000: — 300,000: — 975,000: — 150,000: — 450,000: — 900,000: — 14 Banko-Utskottets Utlåtande N:o 4 8.
Reserv-fonden må, i den mån medel blifva tillgängliga och Fullmäktige, med afseende å Bankens säkerhet finna reserv-fondens ställning det medgifva, af Fullmäktige användas dets till lån åt Filial-banker till det belopp, punkten 52 bestämmer; kommande sålunda meddelad lån-försträckning att icke vidare utgöra del af Reservfonden; dels till kreditiv åt Filial-banker, som redan äro eller kunna varda inrättade, hvarvid må antagas att, under vanliga förhållanden, högst hälften af totalsumman af de åt samtlige
Filial-banker beviljade kreditiv kan blifva på en gång lyftad; dels till infriande af de assignationer, Diskont-verkets Direktioner, enligt punkten 23, kunna komma att å Reserv-fonden utfärda, och dels slutligen — i den mån allmänna rörelsen sådant påkallar — till förstärkande af Handels- och Närings-diskont-fonden samt till inköp af sådana ränte-bärande papper, som i § 184 af Banko-reglementet omförmälas; allt under iakttagande deraf, att det i Reglementets 110 § stadgade maximum för Bankens sedelstock ej må öfverskridas.» öfver dessa Utskottets förslag äro följande beslut af Riks-Stånden fattade, nemligen:
Ridderskapet och Adeln har förordnat, att de i punkten 52 upptagna summor 4,681,000
R:dr och 7,000,000 R:dr skola nedsättas med 1,000,000 R:dr hvardera, eller den förra till 3,681,000 R:dr och den sednare till 6,000,000 R:dr Riksmynt, men gillat så väl punkten 52 i öfrigt, som Utskottets förslag i punkten 53.
Preste-Ståndet, hvilket i afseende å 52:dra punkten fattat enahanda beslut, som Ridderskapet och Adeln, har derjemte godkänt 53:dje punkten, utom i hvad angår dels Reserv-fondens benämning, hvilken af detta Riks-Stånd ansetts böra blifva: »Bankens
Res er v-fond för lime- och kr editiv-rör elsen”, och dels den å början af sid. 72 i Betänkandet N:o 37 intagna föreskrift att vid beräkning af Filial-bankernes kreditiv »må antagas att, under vanliga förhållanden, högst hälften af totalsumman af de åt samtlige
Filial-banker beviljade kreditiv kan blifva på en gång lyftad», hvilken föreskrift af Preste-Ståndet återremitterats med afseende derå, att en tillökning i sedelstocken utöfver det fastställda maximum ansetts härigenom kunna föranledas, enär
Filial-bankerne vore oförhindrade att när som helst utassignera hela de beviljade kreditiven, hvilka Riks-banken då måste utgifva, oaktadt Riks-banken, för infriande af de å kreditiven utställda assignationer, enligt föreskriften, ej behöfde hafva mera än högst halfva beloppet afsatt; Borgare-Ståndet, som förbehållit sig att framdeles besluta angående Reserv-fondens benämning, har återremitterat såväl 52 som 53 punkten i Banko-VUkottels Vllåtande N:o 48.
15 följd af framställda anmärkningar derom, att den af Utskottet till lån åt blifvande Filial-banker föreslagna summa, 4,681,000 R:dr, borde nedsättas med 2 millioner eller åtminstone 1 million R:dr och således sammanräknade beloppet af Ian till Filial-banker fastställas till 5,000,000 R:dr eller aldra högst 6,000,000
R:dr; att någon viss summa jemväl borde till kreditiv åt Filial-banker anslås och beloppet deraf icke, på sätt Utskottet hemställt, lemnäs obestämdt med den af Utskottet, efter hvad ville synes, godtyckligt antagna grund för beräkningen af dylika kreditiv, samt att Utskottets förslag i öfrigt vore ofullständigt i så måtto, som föreskrift saknades huruledes, i det fall att ansökningar hos Fullmäktige samtidigt gjordes om erhållande af försträckning åt Filial-banker till högre belopp, än tillgångarne medgåfve, Fullmäktige borde tillvägagå och efter hvilka grunder medlen i sådan händelse borde af dem till vederbörande utdelas.
I afseende slutligen å Bonde-Ståndet torde det böra erinras, att detta Riksstånd ensamt afslagit Utskottets i Betänkandet N:o 37 gjorda och af öfriga Riks-Stånden bifallira framställningar om indragning af den till skiftes- och odlingslån afsedda fond, 120,000 R:dr, samt om innehållning af 975,000 R:dr å landtfastighets- och 150,000
R:dr å stads-fastighets-fonden, äfvensom af 900,000 R:dr, allt Riksmynt, å fonden till utlåning med omsättningsrätt; att samtlige dessa medel, hvilka af Bonde-Ståndet fortfarande afsetts till de föremål, hvartill desamma för närvarande äro anvisade, deremot, i följd af de tre andra Riksståndens sammanstämmande beslut, skola ingå till Reserv-fonden; att, vid sådant förhållande, Bonde-Ståndet ännu icke sig yttrat i fråga huru stort belopp må till lån åt Filial-banker användas af de medel, hvilka komma att till Reserv-fonden inflyta; samt att merbemäldta Riks-Stånd i 53 punkten, likasom i åtskilliga föregående delar af Betänkandet, såsom sitt beslut upptagit Herr Doktor Sandbergs reservation, hvaruti anmärkes, bland annat, hurusom Utskottets antagande, att högst hälften af samtlige Filial-bankernes kreditiv kan, under vanliga förhållanden, blifva på en gång lyftad, skulle, med afseende å Bankens realisations-förmåga, vara af betänklig egenskap.
Då Utskottet i Betänkandet N:o 37 framställde nyssomförmälta antagande och tillika föreslog, att någon viss fond till kreditiv åt Filial-banker icke måtte anvisas, utan alla dylika kreditiv beviljas från Reserv-fonden, dit de 1,131,000 R:dr, hvilka för närvarande äro såsom kreditiv åt Filial-banker anslagne, i följd deraf borde öfverfiyttas, anförde Utskottet såsom skäl för vidtagande af denna förändring, dels den jemförelsevis obetydliga ränte-afkomst, Riks-banken hittills åtnjutit å de till Filial-bankerne beviljade kreditiv, dels och hufvudsakligast olämpligheten deraf, att Riks-banken af sina medel till så beskaffade kreditiv afsättcr större summa, än som för ändamålet i verkligheten erfordras, hvilket öfverskott, nu undandraget allmänna rörelsen, eljest kunde på annan väg komma densamma till godo.
IG Banko-Vtskollels Utlåtande N:o iS. Ehuru
Utskottet fortfarande anser dessa förhållanden vara af stor vigt med afseende å Riks-bankens förvaltning och penningerörelsens underlättande, har Utskottet likväl, i betraktande af de anmärkningar, som, efter hvad ofvan förmäles, inom tre Riks-Stånd förekommit vid Utskottets, rörande beräkningen af Filialbankernes kreditiv, gjorda antagande, hvarigenom det stadgade, maximum för Bankens sedelstock ansetts kunna komma att öfverskridas, trott sig böra frånträda förslaget om den föreskrift, som på samma antagande grundats; och då kreditiven till Filial-banker alltså skulle hädanefter, såsom hittills, till hela beloppet i sedelstocken inberäknas, följer deraf, att, på sätt jemväl inom Borgare-Ståndet blifvit yrkadt, någon viss summa bör afses för dessa kreditiv, sammanräknadt med den del af försträckningen, som utgår i form af lån.
Beträffande nu frågan om den summa, hvilken till försträckning åt Filialbanker både i den ena och andra formen må anslås; så och då i afseende ä lane beloppet, hvilket af Utskottet föreslagits till 7,000,'000 R:dr, deruti inberäknadt hvad som redan för närvarande vore till lån disponeradt eller 2,319,000 R:dr, Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet sammanstämmande beslutat nedsätta förstnämnde belopp till 0,000,000 R:dr, och inom Borgare-Ståndet yrkats, att för ändamålet måtte anvisas 5 eller åtminstone icke mera än 0 millioner R:dr, har Utskottet, som häraf hemtat stöd för lånesummans antagande till belopp af G,000,000 R:dr, ansett sig, på sådan grund och enär af Filial-bank beviljad försträckning j skola utgå i form af lån och 1 såsom kreditiv, hvilket sednare således får utgöra halfva beloppet af lånet, ega skäl tillstyrka, att till försträckning åt Filial-banker på det hela må användas 9,000,000 R:dr Runt.; hvadan, och som åt redan varande Filial-banker är anvisadt nu skulle till försträckning åt Filial-banker ytterligare anslås . 5,550.000: — finnande Utskottet någon föreskrift om företräde till försträcknings erhållande från Riks-banken för det fall att ansökningar om dylik försträckning till högre belopp, än tillgångarne för tillfället medgifva, skulle af flere Filial-banker samtidigt göras, icke lämpligen kunna meddelas, utan torde ät Fullmäktige böra öfverlemnas att, i så beskaffadt fall, på sätt hittills egt rum, få efter pröfning af omständigheterna förfara, likasom det på dem ankommer att, sedan delegare i Filial-bank-bolag fullgjort hvad såsom vilkor för undfående af försträckning från Riks-banken är stadgadt, sådan försträckning bevilja; och anser sig Utskottet härigenom äfven hafva besvarat den af Herr C. G.
Rydin väckta och i Betänkandet N:o 37 omförmälda motion om anvisande såsom försträckning från Riks - såsom lån . såsom kreditiv 2,319,000: — tillsammans R:dr Runt 9,000,000; — banken Banko Utskottets Utlåtande N:o 48. banken af 750.000 R:dr R:mt åt en tillämnad Filial-bank i Borås, med en teckningssumma af 1,000,000 R:dr samma mynt.
För öfrigt får Utskottet, som icke funnit skäl att i den föreslagna och af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet gillade benämningen: •‘•Bankens Reserv-fond» tillstyrka någon förändring, tillkännagifva, att, enär uti Reservfonden finnas inberäknade de 450,000 R:dr R:mt, som, enligt Utskottets hemställan, skulle från det till manufakturernes och fabrikernes understöd anvisade kreditiv indragas, men berörde hemställan, efter hvad ofvan inhemtas, ännu icke blifvit af Rikets Ständer slutligen afgjord, Utskottet först sedan sådant skett kommer i tillfälle att, angående Reserv-fondens belopp, till Rikets Ständer afgifva yttrande; och tillstyrker Utskottet, på grund af hvad anfördt blifvit, det Rikets Ständer nu måtte dels besluta detta stadgande:
Utöfver de till försträckning åt Filial-banker redan ut gifna 3,450,000 R:dr R:mt, ega Fullmäktige att dertill an vända 5,550,000 R:dr samma mynt, hvilka sednare från Bankens Reserv-fond anordnas på sätt (nästföljande) punkt innehåller; dels ock beträffande Bankens Reserv-fond, om beloppet hvaraf Utskottet, såsom nyss är nämndt, vill framdeles vidare sig yttra, föreskrifva följande: