Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad sålunda förekommit har Utskottet tagit i öfvervägande; men då, på sätt Utskottet här ofvan i anledning af åtskilliga framställningar i enahanda syftning yttrat och anfört, Stats-verkets tillgångar ej medgifva beviljandet af alla de pensioner och understöd utaf allmänna medel, derom ansökningar skett under innevarande riksmöte, hvadan således dessa bevis på nationens erkänsla måste inskränkas till de utmärktaste förtjenster och endast under de mest bevekande omständigheter ifrågakomma, finner Utskottet sig böra hemställa, att icke heller denna motion må hos Rikets Ständer vinna afseende. 96:o. Från Preste-ståndet har till Utskottets handläggning blifvit öfverlemnadt ett inom samma Riks-stånd afgifvet memorial, deruti Herr Prosten Schram, med hvilken Domprosten Knös och Professorn Lindgren sig förenat, erinrat om de utmärkta förtjenster numera aflidne Lands-sekreteraren i Upsala län, Lagmannen m. m. J. A.
Carlsson under en mer än vanligt trägen, ansvarsfull och långvarig tjenstemanna-verksamhet ådagalagt.
Efter att redan vid 20 års ålder gjort sitt inträde på den juridiska banan, hade han allt ifrån år 1812 till 1850 eller under 38 år beklädt nyssnämnde maktpåliggande befattning såsom Lands-sekreterare och derjemte, enligt af Kongl Majit i nåder meddelade särskilda förordnanden, såväl före som efter sitt afskedstagande, utfört flera vigtiga nppdrag, såsom utarbetandet af författnings-sammandrag, uppgörande af förslag till nya förordningar i administrativt hänseende m. m.
På hvilket utmärkt sätt denne embetsman fullgjort sina åligganden, intygades ej mindre af den synnerliga aktning och tillgifvenhet, han hos Upsala läns invånare förvärfvat, än ock deraf att, vid hans på begäran erhållna afsked från Lands-sekreterare-befattningen, Kongl.
Majit täckts för honom »förklara
Sitt nådiga välbehag öfver det berömliga nit och den utmärkta skicklighet, han under sin långvariga tjenste-utöfning ådagalagt.» — Emellertid, oaktadt denna trägna och Stats-Ulskottets Utlåtande JYl 167. 67 nitiska verksamhet, hade Lagman Carlsson ej lyckats att i Statens tjenst förvärfva sig tillgångar, tillräckliga att bereda hans familj en sorgfri utkomst, och vid hans år -1855 inträffade frånfälle uppgick boets behållning till endast 2,827 R:dr 42 sk 4 rist B.ko, Då nu hans efterlemnade 70-åriga enka och 2:ne ogifta döttrar, förutom nyssnämnde ringa tillgång, endast hade att för sin bergning påräkna en årlig pension af 4 66 R:dr 32 sk.
B:ko från Civil-statens Pensions-inrättning, har Herr Prosten Schram, med erinran jemväl om den betydliga uppoffring, Lagman Carlsson vid Lands-sekreterare-tjenstens tillträdande, i anseende till de då vanliga tjensteackorderna, nödgades underkasta sig, utan att derför hafva erhållit den ringaste ersättning, hemställt, alt Riket Ständer måtte åt hans enka och döttrar på allmänna indragnings-staten anvisa ett pensions-belopp af 500 R:dr R:mt årligen, hvilket, efter enkans död, såvida döttrarna då voro ogifta, kunde nedsättas till 300
R:dr, och framdeles ytterligare minskas med 150 R:dr, när endera dottren blefve genom gifte försörjd eller med döden afginge.
De i denna motion meddelade uppgifter äfvensom de handlingar, Utskottet till vidare upplysning i ämnet fått emottaga, ådagalägga onekligen, att framlidne Lagmannen Carlsson under en lång lefnad med nit och utmärkelse fullgjort sina åligganden i Statens tjenst; och om, vid frågans bedömande, Utskottet egde att fästa afseende endast på den skicklige embetsmannens förtjenster, kunde visserligen motionärens framställning icke anses innefatta öfverdrifna anspråk.
Men Utskottet, som, i anseende till mängden af framställningar i denna syftning, äfven har att tillse, det Statens inskränkta tillgångar ej allt för hårdt anlitas, måste dervid i främsta rummet taga i betraktande, huruvida de äskade understöden äro af oundgängligt behof påkallade; och då aflidne Lagmannen Carlssons sterbhus, fastän behållningen ej uppgått till betydligare belopp, dock ej är utan alla tillgånger, samt enkan derjemte uppbär pension från Civil-statens pensions-inrättning, finner Utskottet, som nödgats afstyrka ansökningar om pensioner för andra tjenstemäns enkor och barn, hvilka befunnits i verkligen nödställd belägenhet, sig ej kunna till bifall hos Rikets Ständer förorda ifrågavarande framställning. 97:0.
Bonde-ståndet har till Stats-Utskottet remitterat en af Riksdagsfullmäktigen Daniel Danielsson från Jönköpings län väckt motion om uppförande på allmänna indragnings-staten af en pension å 200 R:dr B:ko åt aflidne Härads-skrifvaren i Östra härads fögderi N. .4.
Lindqvists efterlemnade enka, som, med 6 oförsörjda barn, skulle befinna sig i torftiga omständigheter; till stöd för hvilken anhållan blifvit anfördt, att Lindqvist, under en 20-årig tjenstetid, ådagalagt utmärkt nit och skicklighet och på egen bekostnad företagit resor till hufvudstaden, för att i här befintliga arkif vinna upplysningar i ämnen tillhörande hans tjenstebefattning, samt att hans frånfälle inträffat just vid den tid, då, i anseende till den nya löne-regle - 68 Stats-Vtskottets Utlåtande M 167. ringen för landt-statens tjenstemän, han kunde, i händelse af en längre lifstid, hafva påräknat någon förbättring i sina knappa lönevilkor.
Utan att vilja förneka aflidne Härads-skrifvaren Lindqvists förtjenster såsom en arbetsam och nitisk tjensteman, anser Utskottet likväl denna omständighet icke utgöra fullt giltigt skäl för Rikets Ständer, att af allmänna medel understödja hans efterlemnade familj, helst sådant otvifvelaktig! skulle framkalla enahanda ansökningar från en mängd enkor efter tjenstemän inom denna talrika tjenstemanna-klass och derigenom föranleda till en icke obetydlig utgift för Stats-verket; och får Utskottet, i följd häraf, afstyrka bifall till denna motion. 98:o.
Under åberopande af framlidne Statsrådet m. m.
J. af Wingårds förtjenster och mångåriga verksamhet i Statens tjenst samt med fästadt afseende å den välvilja Rikets Ständer vid flera tillfällen ådagalagt mot utmärkte mäns efterlefvande enkor, har, uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Utskottet remitterad, motion, Friherre Hjerta, C. J., jemte förmälan att »bland alla dylika enkor troligen ingen varit i så stort behof, som fru Fredrique af Wingård, född Björnberg,)) enär, sedan vid man nens död boet blifvit till kreditorers förnöjande uppgifvet, hon numera saknade aila medel till den nödtorftigaste bergning, anhållit, att, då hon tillika uppnått 63 års ålder och vore sjuklig, Rikets Ständer måtte bevilja henne en årlig pension å 400 å 500 R:dr Banko.
Utan att vilja förneka aflidne Statsrådet af Wingårds förtjenster har Utskottet likväl, då några handlingar, som kunnat styrka de af motionären uppgifna förhållanden beträffande Enkefru af Wingårds nödställda belägenhet, icke blifvit hos Utskottet företedde, funnit sig förhindradt understödja den väckta motionen och hemställer alltså att berörda framställning icke må vinna Rikets Ständers bifall. 99:0.
Enär det pnnsions-belopp å 250 R.dr B.ko, som, i anseende till framlidne Landshöfdingens i Hallands län Claes Ludvig Virgius långvariga tjenstetid och gagneliga embetsverksamhet, vid 1850 — 51 ärs riksdag tilldelades hans i knappa vilkor e.fterlemnade enka Amalia Sofia Tornerhjelm, numera, då lifsförnödenheterna stigit till ett oerhördt pris, vore alldeles otillräckligt till fyllande af lefnads-behofven för henne och en 40-årig olörsörjd dotter, hafva uti särskilda till Utskottet remitterade motioner Prosten Mellqvist samt Riksdagsfullmäktigen Anders Gudmundsson från nämnde län, jemväl med fästadt afseende derå, att Rikets sednast församlade
Ständer anvisat vida högre pensions-belopp åt Landshöfdinge-enkor, hvilkas ekonomiska ställning svårligen vant sämre än Enkefru Virgins, föreslagit, att ifrågavarande pensionsbelopp måtte förhöjas och hädanefter utgå med 500 R:dr B:ko årligen; varande af Prosten Mellqvist särskildt yrkadt, att, i händelse af modrens död, pensions-beloppet måtte tillfalla och uppbäras af dottren, så länge hon förblifver ogift. Stals-Utskottets Utlåtande M 167. 69 Utskottet, som icke kan bestrida giltigheten af de skäl, motionären till stöd för berörda hemställan andragit, anser likväl, vid det förhållande att bemälda enka från Arméens pensionskassa eger att uppbära ett årligt, om ock mindre, understöd, någon nedsättning skäligen kunna ega rum i den af motionärerne äskade summa, och tillstyrker att den Enkefru Amalia Sofia Wirgin å allmänna indragningsstaten tillagda pension må, från och med näst vidtagande statsreglering, få utgå med 600 R:dr Riksmynt.
Hvad åter angår det väckta förslaget, att denna pension måtte, vid Enkefru Virgins död, få öfvergå till hennes dotter, finner Utskottet sig icke kunna å detsamma tillstyrka Rikets Ständers bifall. 100:o. Genom remiss från Ridderskapet och Adeln har Utskottet jemväl fått emottaga åtskilliga inom bemälde Riks-stånd framställda förslag, åsyftande att bereda pensions-understöd åt enkor och barn efter aflidne, för tapperhet utmärkte Olficerare af f. d. Finska arméen.
Dessa framställningar äro gjorda: aj af Friherre Cederström, Rudolf, som erinrat om framlidne Öfverstens och Chefens för Bohus läns regemente Georg Gillis von Heide nans många militära förtjenster och huruledes denne man, sedan han år 1804 blifvit anställd som Sergeant vid f. d Finska Artilleriet och under 1808—1809 års krig på ett ärorikt sätt bevistat fälttågen i Finland och Westerbotten samt deltagit i 9 större och 8 mindre bataljer och dervid blifvit blesserad, sedermera, efter vunnen befordran och anställning vid ett Skånskt regemente, åren 1813 och 1814 öfvervarit drabbningarne vid Grossbehren, Dennevitz ni. fl. ställen, äfvensom intagningen af Fredriksort i Norrige, hvarefter han ofirat hela sin kraft och verksamhet i fäderneslandets tjenst; och då motionären ansett nationen lämpligast skulle kunna visa sin erkänsla för dessa förtjenster medelst anvisande af en årlig pension åt hans i knappa omständigheter efterlefvande enka, Anna Beala Helena von Heideman, född Runqvist, är föreslaget, att för sådant ändamål ett belopp af 1,000 R:dr R:mt måtte af Rikets Ständer å allmänna indragnings-staten uppföras; b) af Friherre Stjernstedt, Äng. Wilhem, hvilken, med afseende å den nödställda belägenhet, hvari framlidne Majoren Ulrik Gregorius von Konows efterlemnade enka, Anna Sophia Lönnroth, jemte oförsörjda döttrar, sig befunne, och då hon, som endast egde att uppbära ett årligt understöd af 40 R:dr B.ko, omöjligen, oaktadt oaflåtlig flit, förmådde bereda sig och familj ett tarfligt uppehälle, begärt, att Rikets Ständer måtte tillägga bemälda enka en årlig pension af 300 R:dr Riksmynt, hvilket belopp Herrar Cederschiöld, R. Tli., af Funck och von Schantz, som alla instämt i nämnda motion, ansett böra bestämmas till minst dubbelt eller till 600 R:dr s m.; och är, till stöd för berörda framställning, anfördt, att framlidne Majoren 70 Stats-Utskottets Utlåtande M 167. von Konow, som år 1841, 73 år gammal, slutat sin lefnad, under sin verksamma krigarebana bevistat fälttågen i Finland 1808 och 1809, dels såsom Ingeniör-officer, dels såsom Adjutant vid General Reuterskölds brigad, och deltagit i träffningarne vid Lappo, Alavo, Wirdois, Ruono, Salmis, Härmö, Kronoby, Kalajocki, Upperi, Wiret, Pyhäjocki, samt att han, som för »ådagalagd bravour» under affärerne vid Alavo och Ruono erhållit medaljen i guld för tapperhet i fält,
efter erhållet afsked från krigstjensten och sedan han inträdt i civil tjenst, dervid, enligt sammanstämmande vitsord, ådagalagt samma allvarliga och oegennyttiga nit, som utmärkt hela hans för militär-bildningen gagnande lefnad; c) af Grefve Kalling, Pehr, som, då han ansett det- ej vara Staten värdigt att en frejdad krigares enka lemnäs utan anständig bergning, hemställt, att Rikets Ständer måtte anvisa en årlig pension af 300 R:dr B:ko åt Öfversten m. m.
Johan Henrik Lembkes efterlemnade 60-åriga enka' Christina Charlotta Lembke, född Reenstjerna, hvilken, sedan hon, i följd af uraktlåtna inbetalningar, gått miste om understöd från Arméens enskilda enke- och pupill-kassa, med en ännu oförsörjd dotter befunne sig i högst torftiga lefnadsvilkor; varande, i afseende å aflidne Öfverste Lembkes lefnadsomständigheter, andraget, att han, som under 1808 års krig mot Ryssland var anställd såsom Ingeniör-ofEcer och Adjutant hos Generalerne Adlercreutz, von Döbeln och Gripenberg, deltagit i striderne vid Sarvilla, Mangijärfvi, Kauhava, Lappo och Alavo, samt derunder, enligt vederbörandes vitsord, med distinktion uträttat de värf, som honom anförtroddes, sedermera tjenstgjort under krigen i Tyskland och Norrige och dervid utfört flera maktpåliggande uppdrag; d) af samme motionär, Grefve Kalling, är jemväl föreslaget, att, som Öfversten Gustaf Fredrik Ulrik Braun, hvilken år 1855 vid hög ålder aflidit, efter lemnat en nära 60-årig dotter i ganska svårt ekonomiskt betryck, enär den enda förmögenhet Braun under sin lefnad hunnit samla, en mindre stads-egendom, vid eldsvådan år 1853 i Örebro gått förlorad, samt Braun, som vid krigets utbrott år 1788 åtföljt d. v.
Nerikes och Wermlands regemente till Finland och der utmärkte sig vid intagandet af Högfors samt i striden vid Anjala 1789, sedermera kämpat vid Pardakoski och Kärnakoski den 30 April 1790 samt i den mördande drabbningen vid Saivitaipal den 4 Juni samma år, der Braun sårades och för sina vid flera tillfällen ådagalagda tapperhelsprof erhöll silfvermedaljen för tapperhet i fält, hvarefter han, som jemväl med största utmärkelse gjort fälttågen i Norrige åren 1808 och 1809, och särdeles vid Kongsvinger samt stormningen af Liers skansar visade ovanliga prof på mod och tapperhet, der jemväl svårt sårades, sedermera, belönad med guldmedaljen för tapperhet i fält, bevistat 1813 och 1814 års krig i Tyskland och Norrige samt deltagit i bataljerna vid Grossbeeren, Dennevitz, Rosslau och Leipzig m. fl. ställen, Rikets Ständer, då Braun under sin lefnad således gjort sig väl förtjent af Fäderneslandet, måtte åt bemälde hans dotter Guslava Stats-Utskottets Utlåtande M 167. 71 Braun, som icke åtnjuter understöd ur Arméens enskilda enke- och pupill-kassa, å allmänna indragnings-staten anvisa en pension af 200 R:dr B:ko, att under hennes lifstid årligen utgå.
Om det i allmänhet må anses vara Statens pligt att tillse, det utmärkte mäns efter emnade familjer, så vidt möjligt är, fredas från nöd och ekonomiska bekymmer, måste Staten i ännu högre grad ega en sådan förbindelse i afseende å dem, som vågat sitt lif för fäderneslandets försvar; och då, enligt hvad kändt och vitsordadt är, de i ofvan berörde motioner omförmälde Officerare utmärkt sig lika mycket för tapperhet, som för trohet mot fäderneslandet, samt de, genom att afsäga sig de fördelar, hvilka de på en annan väg och i ett fremmande lands tjenst kunnat erhålla, icke förmått, under dera > i öfrigt ådagalagda verksamhet i Statens tjenst, bereda sig de förmåner, som kunnat freda deras efterlefvande från ekonomiskt betryck, anser Utskottet Rikets
Ständer böra visa sin erkänsla för desse mäns förtjenster genom att tilldela deras i behof varande efterlemnade familjer ett lämpligt årligt understöd, hvadan Utskottet hemställer, att Rikets Ständer måtte, såsom en gärd af aktning för bemälde Officerares minne, å allmänna indragnings-staten tilldela Öfver starne v. Heidemans och Lembkes samt Majoren v. Konows efterlemnade enkor, Anna Beata von Heideman, född Runqvist, Christina Charlotta Lembke, född Reenstjerna, och Anna Sofia von Konow, född Lönnroth, hvardera en pension å 600 R:dr, äfvensom Öfverste Brauns dotter, Gustava Braun, så länge hon lefver ogift, ett pensions-understöd af 300 R.dr, allt Riksmynt, årligen. 101:o. Från Ridderskapet och Adeln är till Utskottet remitterad en af Herr Munck, Bror Gustaf Reinhold, derstädes väckt motion, innefattande anhållan att Rikets Ständer måtte bevilja enkan efter Lots-kapitenen i Stockholm E. R.
Alrutz en lämplig årlig pension, till stöd för hvilken anhållan motionären åberopat innehållet af en till Kongl. Majit den 8 November förlidet år af bemälda enka ingifven skrift, deruti. med förmälan att Kapiten Alrutz, som efter 43i års trägen och oförvitlig tjenstgöring i Statens värf, deraf 33j år såsom Officer vid Flottan och 10 år vid lotsverket, och under sin tjenstetid hedrad med tapperhets-medalj, år 1855 nära 59 år gammal aflidit samt elterlemnat hustru med 8 oförsörjda barn. 4 gossar och 4 flickor, enkan Alrutz underdånigst anhållit, att, enär mannen vid sin död icke efterlemnat andra tillgångar, än ett obetydligt lösörebo och hon, som från Enke- och Pupillkassan endast hade att påräkna ett årligt understöd af 200 R.dr, hvartill mannen genom årlig inbetalning, ehuru med stor uppoffring, bidragit, omöjligen förmådde förskaffa uppehälle åt sig och de många barnen och för sådant ändamål redan nödgats afyttra en del af sitt lilla lösörebo, Kongl. Majit, med afseende å dessa öm - 72 Stats-Utskottets Utlåtande M 167. mande omständigheter, måtte hos Rikets Ständer göra nådig framställning om årligt pensions-understöd till beredande af lindring i hennes ekonomiska betryck.
Med afseende å aflidne Kapitenen Alrutz’ hedrande och gagneliga verksamhet i Statens tjenst samt de för hans efterlemnade enka för handen varande särdeles ömmande omständigheter, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer måtte å allmänna indragnings-staten tillägga henne en årlig pension af 300 R:dr R:mt. 102:o Preste-ståndet har till Utskottet remitterat en inom bemälde Riks-stånd väckt motion, deruti Herr Biskop Fahlcrantz, jemte erinran om de stora och vigtiga tjenster framlidne Kansli-rådet m. m. P. Malmström bevisat fäderneslandet hufvudsakligen derigenom att han med outtröttligt nit och stora uppoffringar lyckats ordna och förkofra en af Statens dyrbaraste tillhörigheter, det Kongl.
Bibliotheket, anhållit, att, då hans efterlefvande omkring 70 år gamla, sjukliga enka, som blifvit hemsökt af förluster genom eldsvåda och andra olyckor, nu befunne sig i verklig nöd, Rikets Ständer måtte hugna henne med ett årligt understöd af 200 R:dr B:ko för hennes återstående dagar.
Då emellertid Kansli-rådet
Malmströms förtjenster i lifstiden icke synas hafva varit af den beskaffenhet att de kunna från nationens sida påkalla någon särskild gärd af erkänsla, har Utskottet funnit sig böra afstyrka bifall till denna motion. d03:0.
Uti en hos Borgare-ståndet väckt, till Utskottet remitterad, motion har Herr M. C.
Bäckström, efter framställning af aflidne Lektorn vid Stockholms Gym nasium C. Ekendahls under en d 8:årig verksamhet såsom lärare ådagalagda utmärkta förtjenster, hvilka vitsordades ej mindre genom det intyg, som honom blifvit meddeladt, att »genom grundliga och utmärkta kunskaper, sällspord undervisningsförmåga och ordningsälskande allvar hafva gifvit ett ökadt anseende åt det läroverk, han tillhörde, » än ock genom flera utgifna vetenskapliga arbeten af stort värde, hemställt att, som sterbhuset efter Lektor Ekendahl blifvit försatt i konkurstillstånd och hans enka Otiiliana von Friesen, med 2:ne minderåriga söner, befunne sig i verkligen nödställd belägenhet, Rikets Ständer måtte bevilja henne en årlig pension af 400 R:dr R:mt, att utgå så länge hon lefde ogift och intilldess barnen blefve myndiga, hvarefter pensionen skulle nedsättas till 200 R:dr.
I betraktande af framlidne Lektor Ekendahls, under en mångårig verksamhet, i förening med djupa kunskaper, ådagalagda utmärkta lärareförmåga, har Utskottet, då upplyst är att hans efterlemnade enka med tvänne minderåriga barn befinner sig svårt ekonomiskt betryck, trott sig böra hemställa, att Rikets Ständer, såsom ett uttryck af sin tillfredsställelse
Öfver det sätt, hvarpå Lektor Ekendahl skött sitt lärarekall, måtte bevilja hans efterlefvande enka en årlig pension af 300 R:dr Runt. 10 4:o. Stats-Utskottets Utlåtande M 167. 73 104-:o.
Utskottet har derjemte ansett sig böra hemställa, att samtlige för här ofvan omförmälda enkor tillstyrkta pensioner måtte komma att utgå endast så länge dessa personer förblifva i enkostånd. 105:0.
Från Bonde-ståndet har Utskottet erhållit remiss å en af Riksdagsfullmäktigen Olaus Eriksson från Bolms län väckt motion, deruti, med erinran om den för 2:ne år sedan i Paris aflidne Gravören J. E. Åkerbergs förtjenster, synnerligen med afseende å de stämplar, som vid förfärdigande af Riks-bankens sedlar begagnas, blifvit föreslaget, att, som Akerberg efterlemnat flera barn i nödställd belägenhet, Rikets Ständer måtte bevilja ett efter omständigheterna lämpadt understöd till dessa barns uppfostran; men i saknad af närmare kännedom om de af motionären uppgifna förhållanden, finner Utskottet ej skäl att till denna motion tillstyrka bifall. 106:o.
Vidare har Utskottet till pröfning förehaft en inom Preste-ståndet af Kyrkoherden Schönbeck väckt motion, deruti han erinrat om de sorgliga omständigheterna vid högstsalig H. K. H. Kronprinsen Carl Augusts år 1810 inträffade hastiga dödsfall samt de orättvisa misstankar, som dervid drabbade H. K. H:s Lifmedikus Doktor F. J. A. Rossi, hvilken ock i anledning deraf blef förklarad förlustig sin befattning såsom
Lifmedikus och förvisad från landet samt derefter bosatte sig i staden Schwerin, der han såsom praktiserande läkare förvärfvade sig och sin familj ett nödtorftigt uppehälle, till dess han år 1854 vid 70 års ålder afled, efterlemnande en oförsörjd sjuklig dotter i behöfvande omständigheter.
Enär nu, enligt hvad motionären, på grund af flera åberopade intyg af läkare och vetenskapsmän, ansett vara ådagalagdt, misstankarne emot Lifmedikus Rossi att hafva förorsakat H. K. H. Kronprinsen Carl Augusts död voro helt och hållet ogrundade, och det syntes vara en pligt för nationen att, då en orättvisa af denna beskaffenhet blifvit »i följd af lidelsernas våldsamma påtryckning» emot en samhällsmedlem begången, sedermera, då en lugnare pröfning visat det ogrundade i den hårda beskyllningen, lemna godtgörelse åt den förorättade, eller, om detta ej mer kunde ske, åtminstone upprättelse åt hans minne, har, af sådan anledning, motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte åt framlidne Lifmedikus Rossis sjukliga och oförsörjda dotter Elisa Rossi anslå en årlig pension af minst 600 R:dr R:mt.
Då det icke kan tillkomma Stats-Utskottet att utreda och pröfva, i hvad mån den emot
Rossi vidtagna åtgärd varit grundad på giltiga skäl eller ej, och för öfrigt det synes mindre lämpligt, att Rikets Ständer, i en fråga af denna beskaffenhet, uttala ett bestämdt omdöme endast på grund af enskild motionärs framställning, utan att frågan varit föremål för Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, har Utskottet, i betraktande häraf, funnit sig böra hemställa, Bih. till R.
Prot. 1856 & 1857. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 13 Haft. 10 74 Stats-Utskottets Utlåtande M 167. att någon åtgärd i anledning af Jenna motion, för närvarande, ej må af Rikets Ständer vidtagas. 107:o.
Uti en inom Preste-ståndet väckt och till Utskottet remitterad motion, hvaruti åtskilige ledamöter af detta Stånd instämt, har Professor Carlson erinrat om de stora förtjenster, som den sednast hädangångne af de rikt begåfvade skalderne, Professor Atterbom, inlagt ej mindre såsom sådan, än såsom tecknare af svenska siare och skalder, samt om den i det yttre föga afundsvärda lott att kämpa med bekymren, som ofta vore skalderne egen och äfven Atterbom under en stor del af sin lefnad varit underkastad; samt med anledning häraf och då Professor Atterbom, under sina arbeten för det allmännas väl, icke hunnit betrygga en efterlemnad dotters framtid, hemställt, att Rikets Ständer, såsom en gärd åt Atterboms minne, måtte tillägga hans dotter Hedvig Atterbom, så länge hon lefver ogift, en årlig pension af 600 R:dr R:mt.
Atterboms utmärkta förtjenster och inflytelserika verksamhet i flerfaldiga riktningar af Svenska litteraturen äro allmänt kända och för svenska nationen alltför dyrbara, för att icke, vid det uppgifna förhållandet att hans efterlemnade ogifta dotter är i behof af understöd, detsamma skulle af Rikets Ständer meddelas; hvarföre Utskottet i så måtto tillstyrker bifall till motionen, att Rikets Ständer måtte bevilja Hedvig Atterbom, såsom en gärd af erkänsla och aktning för hennes fader, en årlig pension af 500 R:dr R.mt, att, så länge hon lefver ogift, utgå från all männa indragnings-staten. 108:o.
Jemte erinran om den Ekenmarkska familjens mångåriga bemödanden för husväfnads-industriens upplifvande och fullkomnande inom fäderneslandet, har, uti en hos Borgare-ståndet vackt, till Utskottet remitterad, motion Herr C. H.