Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lag samma vare om alla de vägar, som för byemännens behof i öfrigt tarfvas, såsom till åker, äng, betesmark och vattenställen.
Finnas inom byns område fiskelägen, stenbrott, blekeplatser, linsänken, qvarnar, vattenverk, ställen till hämtning af sand, ler, grus, torf eiler andra lägenheter, som byn gemensamt till - — 134 — höra och för samfäldt bruk bibehållas böra; dä må ock dertill nödiga utrymmen af oskifto afsättas. § 14.
Saknas å någon delägares tomt tillgång på husbehofsvatten; då skall honom upplåtas rättighet att sådant hämta, der det närmast finnes; och varde sjelfva vattenstället, med nödig väg dertill, afräknadt från oskift mark.
Så skall ock, der det tarfvas, vara fri tillgång till vattenställe för byns fä, och uttrymmet dertill afdragas från delningsmassan. § 15.
Tarfvas för någon delägares lott hufvuddike genom annan delägares skifte; varde äfven utrymme dertill upplåtet af oskifto, så bredt som hehofvet kräfver.
Likaledes skola alla för byens samfälda behof nödiga hufvuddiken af oskift jord tagas. § 16.
Har delägare enskild rätt till sten- eller malmbrott, qvarn, vattenverk, fiske eller annan lägenhet; stånde honom fritt att dertill erhålla nödigt utmål af jord, emot afräkning å sin lott.
Ej skall sådan lägenhet utan ägarens begifvande utbytas. § 17.
I de afdrag, som sålunda från oskifto göras, tillsläppe hvarje delägare sin lott, efter samma förhållande, som lian i delningsmassan del njuter. § 18.
Vid indelning till gärden och vid deras skiftande imellan delägarrie skola skil naderna uppdragas i räta och parallela linier, så vidt läget, utan allt för stor svårighet det medgifver.
Diken och vägar skola ock, der sådant möjligt är, anläggas i sjelfva skillnaderna eller parallelt med dem, och ej så afskära något skifte, att dess bruk derigenom försvåras. § 19.
Finnes å bys område torp eller intägter, som från hemman lagligen upplåtna äro, eller utjordar och urfjällar, som höra annan by till och ej utbytte blifva; då skola de lägenheter i utbrytning eller skifte ingå, der sådant nödigt pröfvas; och må vederlag tagas på de ställen, der hinder för delningen icke deraf vållas: varde ock kostnaden till utflyttning och odling godtgjord, efter hvad Skiftesmän skäligt pröfva.
Är det ryttare-, soldate- eller båtsmanstorp, sorn så flyttas; varde Kronans ombud vid förrättningen tillkalladt.
Är fiske deladt, och sker sedan utbrytning eller skifte å stranden, hvarvid det ligger; då må jemkning eller utbyte af lotterna i fisket göras, så att hvar delägare sitt fiske intill sin lott i stranden bekommer, der det utan någons förfång ske kan.
Om neliiingsgrriiBitl. § 20.
Har storskifte föregått, eller åsämjas delägare om ny delning, der enskifte eller laga skifte skett, och hafva dessa efter förra författningar laga kraft vunnit; vare hvarje delägare berättigad att erhålla jemngod lott med den, som i dylika skiften honom tillagd blifvit.
Eljest följes den delningsgrund, som för hvarje ort stadgad är.
Skall delning ske efter hemmantalet, och saknas hemmantal å någon andel; varde detta först efter skattläggningsgrund bestämdt, innan utbrytning eller skifte sker.
I åker och äng skall dock sådan lägenhet, som saknar hemmantal, alltid erhålla jemngod lott med hvad den förut rätteligen innehaft. § 21.
Der genom en eller annan delägares lagligen utförda påstående tillökning i ägor eller annan rättighet byn eller samfälligheten tillfallit, njuten äfven öfrige delägarne lott deri efter delningsgrunden. § 22.
Äid utbrytning skall delägare, som af oskift mark, med vederbörligt tillstånd, uppodling gjort, hafva rätt att den odlade jorden på sin lott, så vidt den icke samma lott öfverskjuter, behålla, der sådant icke rubbar delningens rätta skick.
Eljest njute han ersättning för odlingskostnaden, efter hvad i denna lag stadgas.
Hvad här sagdt är om odling, som med veterligt tillstånd skett, galle ock, om odlingen sa gammal är, att underättelse saknas, huru den tillkommit.
Vet man, när den tillkommit, och kan ej lof dertill visas, då äge odlingsersättning ej rum. — 135 — § 23.
Nu kan by eller hemman, som utom samfälligheten ligger, utan jordäganderätt, vara berättigad till skogsfång och mulbete å samfällighetens mark, hvarå utbrytning eller skifte ske skall; är denna rätt oinskränkt, så att den lör fulla hemmantalet gäller; njute då byn eller hemmanet, till full ägo, lika lott i marken, som afgärda by tillkommer.
Äger man på detta sätt skogsfång eller mulbete, men ej båda tillika; njute half lott mot hvad nu sagdt är.
Är sådan rättighet inskränkt till visst belopp eller slag af skogsfång, eller till bete å viss tid eller för vissa kreatur; varde andelen minskad, efter hvad domaren skäligt pröfvar. § 24.
Uppstår vid landtmäteriförrättning tvist om delningsgrund; gånge dermed, såsom om jords afskiljande från delningsmassan uti 26 § säges.
Huru vid Ijaiidtmåterlförrattiiiiigar, blander oell fastställelse derå sball för far as. § 25.
Ägodelning skall verkställas å karta, som af Landtmätare genom behörig mätning är upprättad.
Sådan karta göres i en skala, som innehåller två hundrade alnar på decimaltum.
Ej må mindre skala nyttjas, utan i de fall, då endast skog och utmark skiftas imellan hemman, som ej hafva samfälda inägor.
Till karta öfver sådan jord må en skala af fyra hundrade alnar på decimaltum nyttjas.
Vid mätningen skola upptagas alla de skiljaktigheter i jorden, som vid sjelfva ytans åsyn röja sig, antingen de bestå i markens naturliga beskaffenhet, eller uti förändringar, som af menniskoålgärd härröra.
Sålunda utmärkas ej allenast berg, sjöar, vattendrag, skog, kärr och mossar, utan ock åker- och ängsodlingar,. byggnader, stenbrott, grufvor, stängsel och ägoskillnader.
Nu är karta förut upprättad, och menar någon delägare, att utbrytningen eller skiftet derå verkställas kan; är den karta gjord i sådan skala, som nu sagdt är, och befinnes den med ägorna i deras varande skick öfverensstämma; varde den då begagnad.
Eljest skall ny karta upprättas.
Dock varde ny mätning icke i andra delar verkställd, än der förändringar genom häfd tillkommit, som å kartan tilläggas böra. § 26.
Den jord, som till skogsvext eller mulbete är nödig eller till odling otjenlig, skall från delningsmassan afskiljas; och vardén skillnaderne, så vidt möjligt är, med räta linier upp dragne.
Dessa linier skola utstakas å marken och för delägarne utvisas.
Är delägare miss nöjd med Skiftesmannens åtgärd häruti; anmäle det hos dem; Och sedan jordtaxeringen äfven för sig gått, stånde den missnöjde fritt att dess talan i ämnet fullfölja inom den tid, som om missnöje med taxering här nedan säges.
Gälle ock om uppskof i förrättningen, hvad i fall af klagan öfver taxering stadgas.
Om Skiftesmäns berättelse och delägarnes skyldighet att till tvistens utförande hos
Domstolen sig inställa, vare likaledes i båda fallen lag samma. § 27.
Vid jordens taxering, hvarigenom hvarje stycke mot annat värderas, skola de stycken, hvarå olika värden sättas, på kartan noga skiljas.
Hvarje äga förses med särskild nummer; och de delar deraf, som olika värderas, betecknas med bokstäfver.
En taxeringsbeskrifning upprättas, hvari ägorna med alla sådana deras delar införas under motsvarande nummer och bokstäfver samt de namn, som å hvarje äga bruklige äro.
Varde ock hvarje stycke till dess vidd uträknadt och vidden i samma beskrifning utförd.
Denna beskrifning skall af delägarne underskrifvas, der de med taxeringen nöjde äro..
Är någondera dermed missnöjd; då skall ej mer vid skiftet åtgöras,, innan tvisten om taxeringen sliten blifvit; utan varde Skiftesmännens berättelse jemte kartan och taxeringsbeskrifningen till Domaren insänd; och delägarne varén skyldige att vid det
Domstolens sammanträde, som börjas näst efter en vecka från delningsförrättningens uppskjutande, inställa sig att tvisten utföra.
Skiftesmännens berättelse skall innehålla de skäl, den missnöjde anfört emot — 136 — taxeringen, och Skiftesmännens yttrande deröfver.
Den, som ej hos Skiftesmännen vid förrättningen missnöje anmält, äge mot taxeringen icke tala.
Men har någon delägare ej tillstädes varit, och vill han visa laga förfall; anmäle det hos
Domstolen inom en vecka efter det förfallet upphört.
Pröfvas det giltigt; varde hans talan emot taxeringen upptagen.
Lag samma vare om förfall i de frågor, som enligt 2, 24 och 26 §§ böra särskildt pröfvas, innan skiftet fortsättes. § 28.
När delningsmassans bestämmande och jordtaxeringen äro af delägarne godkände, eller tvisten derom genom dom afgjord; då skola utbrytningar, der de äga rum, företagas, enligt hvad 2 § innehåller. § 29.
Skall skifte ske, såsom i 5 § säges; inhämten då Skiftesmännen delägarnes yttranden om sättet lör det skifte; och gången Skiftesmännen delägarne härvid tillhanda med upplysningar och råd, så att de, om möjligt är, må enhälligt åsämjas.
Kan ej sådant åsämjande vinnas; då skall omröstning imellan delägarne ske, och Skiftesmännen derefter förfara, såsom i nämnde § stadgas. § 30.
Ägodelningar, sådane de på kartan äro uppgjorde, skola i delägarnes närvaro på marken utstakas.
När denna utstakning fulländad är; vare förrättningen slutad.
Derefter åligge det
Landtmätaren att hägnadsskyldigheten imellan de utbrutna områden, eller ock inom skiftad by, fördela, der jordägarne sådant äska. § 31.
När tvist om rågång uppstår; skall tvisteparken af Landtmätare på karta läggas och de råmärken beskrifvas, som de tvistande å Ömse sidor uppgifva.
Kan förlikning då träffas; varde den i Landtmätarens berättelse upptagen, med beskrifning öfver de råmärken, som af parterna gillade äro; och ingifve
Landtmätaren så val kartan som berättelsen lill Domstolen vid det sammanträde, som börjas näst efter en månad från förrättningens slut.
Vill man klandra den rågång, hvarom förlikning skett; anmäle det då hos Domstolen; fullfölje sedan sitt klander vid det sammanträde, som börjas näst efter tre månader derifrån; och varén öfrige jordägare, som saken angår, då skyldige att, utan stämning, i målet svara.
Anmäles ej klander, såsom nu sagdt är; varde rågången genast af Domstolen fastställd.
Träffas ej förlikning; varde endast tvistekartan och berättelsen af Landtmätaren utlemnade till den af parterne, som det äskar, der ej skiftesförrättning å färde är, hvarom längre fram stadgas.
Tvist om rågång skall, på käromål af en delägare, för alla pröfvas.
Är rågång krokig, och vilja jordägare å ömse sidor genom utbyte af ägor den rätta; gånge dermed, såsom om utbrytningar af hemmans områden här stadgadt är.
Har by äga inom annan bys rågång och gränsa båda byarne tillsamman; då skall sådan utbrytning af ägan ske, att den blifver sammanhängande med den byns område, till hvilken ägan hörer; och förhålles med den utbrytning, såsom sagdt är. § 32.
Ej må öfver jordatvist i något fall dömas, utan att karta af Landtmätare öfver det tvistiga upprättad är. § 33.
Till Ägodelning eller rågångsförrättning, som af Landtmätare hålles, skall kungörelse af Landtmätaren utfärdas; och varde denna kungörelse i de socknars kyrkor der jorden ligger, så ock i deras, der närmast angränsande hemman äro belägne, uppfäsen ej mindre än tre, och ej längre än sex veckor före förrättningens början.
Sker det ej, vare förrättningen ogild.
Är förrättning uppskjuten, och har dag till dess fortsättande ej blifvit vid uppskofvet beramad och delägarne tillkännagifven; då må ej fortsättningen företagas, utan att derom så kungjordt blifvit, som nu sagdt är. § 34.
Är förrättning lagligen kungjord; vare då jordägare eller den, som för jorden lagligen talar, skyldig att sig dervid infinna och sin talan utföra.
Uteblifver han; varde förrättningen ej derföre uppehållen.
Inställer sig under dess fortgång den uteblifne; äge talan i det, som då ännu återstår.
Hvad genom delägarnes åsämjande vid ägodelning är afgjordt, må icke genom beräknande af hans röst upprifvas.
Lag samma vare om den, som under förrättningen delägare blifver.
Tvistas om äganderätt eller besittning af jord, hvarå landtmäteri-förrättmog pågår, då agen de tvistande samfäld rätt att vid förrättningen för sådan jord talanföra; men ej må någondera, så länge tvisten påstår, landtmäteri-förrättning söka.
För boställen och annan kronojord samt publike hemman skola kronoombud vid landtrnäteri-förrättningar talan föra; och vare innehafvare af jorden derjemte berättigad att sin talan bevaka.
Vid skiftesmäns väljande och vidtagande af sådana åtgärder, som af delägares åsämjande bero, tillkommer rösträtt för kronohemman kronoombud, och för annan jord den delägare, hvilken för jorden såsom ägare skattskrifven är.
Yppar sig vid förrättningen fråga om jäf emot Landtmätaren; meddele han derom sitt utlåtande.
Väckes denna fråga inför Skiftesmän; då skola de samfäldt sig deröfver yttra.
Ogillas jäfvet, fortfare Landtmätaren med förrättningen; och stånde den missnöjde fritt att efter dess slut jäfs-frågan hos domstolen fullfölja.
Gillas då jäfvet; vare förrättningen ogild. § 35.
Skall ägodelning ske, och saknas laglig fastställelse å rågåogarne intill samfälligheten; då skall Landtmätaren öfver rågångarne upprätta karta, der sådan ej förut finnes, som rigtig är, underrätte ock särskildt angränsande jordägare om mätningen, så att de kunna dervid tillstädes vara.
Antagas å ömse sidor rågångarne för ostridige; upprätte då Landtmätaren karta och förfare i öfrigt, såsom för dylikt fall i 31 § sagdt är.
Finnes förut karta, som rigtig är; varde den i stället öfverlemnad till Domstolen, med rågångs-beskrifningen och Landtmätarens berättelse.
Uppstår rågångstvist, som ej biläggas kan, eller uteblifver vid förrättningen någon jordägare; öfverlemne då Landtmätaren rågångs-kartan och sin berättelse till den af parterne, som det äskar, enligt hvad i 31 § sagdt är.
Sedan må vid skiftet ej något göras, innan fastställelse å rågångarne tillkommit och laga kraft vunnit. § 36.
Nu äro alla rågångarne lagligen fastställde omkring samfällighet, hvarå utbrytning eller skifte skall ske, ®ch karta öfver densamma upprättad, såsom i 25 § säges; då skola delägarne välja fyra gode män, som jemte Landtmätaren Skiftesmän varda.
Kunna delägarne sig i valet icke förena; då skall hvar delägare välja fyra.
Erhåller någon derigenom halfva antalet af röster eller derutöfver; då är han till Skiftesman vald, utan så är, att flere än fyra så stort röstetal hafva.
I det fall vare Skiftesmän de, som fleste röster fått; men blir lägsta röstetalet utöfver hälften lika stort för två eller flera, och är ej dem förutan antalet af Skiftesmän fullt; då skall lott dem emellan dragas, och derigenom så många utses, som i antalet fela.
Dela sig rösterna så, att ej fyra få halfva antalet eller derutöfver, då skall ny omröstning anställas på alla dem, som erhållit mindre antal af röster; och utnämne bland dem hvarje delägare så många, som i fulla antalet af Skiftesmän fela.
De som sålunda flesta rösterna erhållit, varén skiftesmän.
Hafva flesta rösterna tillfallit flera, än som fela; då skall dem imellan lottas.
Vid dessa omröstningar må ej ägare af större lott hafva större röst, än ägare af mindre lott.
Bevis öfver valet skall af Landtmätaren meddelas den delägare, som utbrytningen eller skiftet sökt; och drage han försorg, att Skiftesmännen varda kallade till den tid, som af Landtmätaren bestämmes.
Ej må jordägande medborgare, som väijes, undandraga sig att vara skiftesman inom det härad, der han bor, utan han visar laga förfall.
Uteblifver vald Skiftesman; varde annan i hans ställe utsedd; och stånde det delägarne fritt att af den uteblilne fordra skadestånd för uppehållet. § 37. Berättelsen öfver Skiftesmannens arbete uppsättes af Landtmätaren; före ock han vid deras sammanträden ordet.
Uppkomma dem imellan delade meningar; galle då den, som de fleste bifalla.
Berättelsen skall af samtlige Skiftesmännen underskrifvas.
För all mätning och uträkning samt för rigtigheten af den karta, Landtmätaren sjelf upprättat, ansvare han ensam.
Eljest komme alla åtgärder på hans och de öfriga Skiftes männens gemensamma ansvar, som om åtgärderna ense varit.
De odlingsersättningar, som i 11 § omtalas, må utan Landtmätarens deltagande bestämmas af öfriga Skiftesmäunen, sedan utbrytnings- elier skiftesförrättning afslutad är.
Emb.-Berältelse till 1856 års riksdag.
18 — 138 — § 38.
Om arfvode för Landtmätare och Skiftesmän är särskildt stadgadt.
Vid samfäldt skifte betale hvarje delägare dess lott i kostnaden efter delningsgrunden.
Lag samma vare om kostnaden för hägnads- och vägdelningar.
Kostnaden för utbrytning betales af dem, som utbrytningen begära.
För rågångsförrättning utgöres halfva kostnaden af dem, som å hvardera sidan jord äga.
Vid allt Landtmäteriarbete, som ute på marken verkställes, bekoste jordägarne nödig handtlangning af arbetsfolk, efter den lott, en hvar i delningsmassan äger; och vare ej heller publike hemman derifrån fria. § 39.
Delägare, som är missnöjd med Landtmätares eller Skiftesmäns åtgärd i någon del, utom de här ofvan upptagna fall, der särskild klagan äger rum, utföre sin talan efter förrättningens slut, då den på en gång till
Domstolens pröfning kommer i allt, hvaröfver lagligen klagas.
Sådan klagan skall af en hvar, som med förrättningen är missnöjd, vid talans förlust, utföras hos
Domstolen å det sammanträde, som efter tre månader från förrättningens afslutande först inträffar.
Vid det sammanträde skola kartan och handlingarne, i allt fall, af Landtmätaren öfverlemnas till Domstolen, med anmälan, om utbrytningens eller skiftets fullbordan.
Den missnöjde vare då skyldig att sitt klander skriftligen ingifva, och Domstolen utställe sådana skrifter till öfrige delägarnes hörande, med föreskrift, att vid det sammanträde, som näst efter en månad derifrån inträffar, tillstädes komma och svaromål afgifva.
Delägarne varén skyldige att hos Domstolen underrätta sig, det klander är anhängigt, och de klandrandes skrifter till besvarande uttaga.
Uteblifver någon å den förelagda tiden, handlägge
Domstolen ärendet ej desto mindre, och afhjelpe det med slut, så fort ske kan.
Pröfvas syn på stället nödig; varde den hållen, så fort årstiden det medgifver; och dom dervid meddelad.
Med vad emot
Domstolens beslut och dess fullföljande samt med besvär öfver fel i rättegången förfares efter allmän lag.
Anmäles hos Domstolen intet missnöje af delägare inom nu sagde tid; då skall domstolen ändock, der skifte föregått, tillse, huruvida, i afseende på ägornas indelande till rätt häfd, blifvit iakttaget, hvad denna stadga om gärdens antal föreskrifver.
Om så är, men eljest icke, skall Domstolens fastställelse å skiftet meddelas, och bevis derom å kartan tecknas.
Ehvad tvist om utbrytning eller skifte uppstår eller ej; tillträden delägarne de dem tillagde ägor nästa vår efter utbrytningens eller skiftets utstakande.
Gitter delägare inom tre år efter delningens fastställande visa, att fel i uträkningen förelupit; äge han söka jemkning, dock utan att delningen i det hela upphäfvas må. 4 — 139 — Bilagor till R.
Sl:s Justitiä-Ombudsmans Embetsberättelse lill Riksdagen år 1856. *) Uppgift pä den Rikets Ständers under riksdagen arén 1853 och 1854 aflåtna underdåniga skrifvelse, som ankommit till Kongl. Utrikes departementet, jemte anteckning om dermed vidtagen åtgärd: l:o af d. 9 Sept. 1854, angående regleringen af utgifterne under Riksstatens 3:e hufvudtifel. (128). 1854 d. 24 November inför Kongl. Majit i underdånighet föredragen samt i vanlig ordning till verkställighet befordrad.
Förteckning å Rikets Ständers vid 1853 och 1854 årens Riksdag till Kongl. Maj:t genom Dess Landtförsvars-Departement, aflåtna underdåniga skrifvelser, jemte uppgift om Kongl. Maj:ts i anledning deraf fattade
Nådiga beslut eller vidtagna åtgärder. 2:o Rikets Ständers underd. skrifvelse af den 23 December 1853, angående medels anvisande till Topographiska Corpsens arbeten samt till åtskilliga fästningsbyggnader år 1854 (M 2). 1853 den 29
December föredragen och erforderlige föreskrifter i följd deraf vederbörande i Nåder meddelade.
3:o af den 23 December 1853, angående anslag för år 1854 till gevärstillverkning. (JW 3). 1853 den 29 December föredragen och nödige föreskrifter i ämnet verderbörande i Nåder meddelade.
4:o af den 21 Jannuari 1854 angående beviljande af vissa anslag för försvarsverket (Jt? 5). 1854 den 25 Jannuari föredragen och, i hvad den rörde sjöförsvaret, genom transsumt öfverlemnad till Sjöförsvars-Departementets handläggning samt, hvad angick de för Landtförsvaret beviljade extra anslag, vederbörande i Nåder delgifven; hvarjemte Krigs-Coilegium meddelades föreskrifter med afseende på anslagens behöriga användande. 5:o af den 22 Juni 1854 angående utsträckning af Nämndemäns rätt till skjuts- och tractamentsersättning för syner och andra extra förrättningar (Jls 59). 1854 den 11 Augusti föredragen och Rikets Ständers framställning bifallen, samt Nådig kungörelse i öfverensstämmelse dermed samma dag utfärdad. (i:o af den 1 Juli 1854, angående försäljning af åtskilliga kronan tillhöriga byggnader och tomter i Götheborg m. m. (M 65). 1854 den 11 Juli föredragen och vederbörande i Nåder underrättade om den medgifna försäljningen, med Nådig befallning särskildt till Krigs-Collegium att, i den mån någon af ifrågavarande byggnader och tomter blefve för landtförsvaret obehöflig, sådant hos Kongl.
Majit i *)
Dessa bilagor införas här i den ordning de tilt Juslitiä-Ombudsmans-Expeditionen inkommit; utvisande de vid slutet af hvarje rubrik utsatte siffertal skrifyelsens nummer i 10 Samlingen af Bihanget till Riksståndens protokoll vid 1853 års riksdag. underdånighet anmäla och då tillika uppgifva det värde, byggnaden eller tomten vid anställd vederbörlig besigtning ansetts äga, äfvensom det sätt, hvarpå försäljningen deraf till största fördel för kronan lämpligen kunde ske eller tillåtas. 7:o af den 12 Juli 1854 i anledning af den år 185! verkställda revision af Statsverkets med flera Jonders räkenskaper och förvaltning för åren 1848 och 1849.
(JM 67). 1854 den 28 Juli anmäld genom Finance-Departementet och meddelad Landtförsvars-Departementet i nedan omförmälde punkter. 1854 den 5 Sept. genom Landtförsvars-Deparlemenfet föredragen och a) då, hvad beträffade Rikets Ständers underd. anhållan om meddelande af den Nådiga föreskrift, att betalning skulle till Kronan erläggas för krut, som till underlättande af arbetsföretag utaf allmän beskaffenhet från kronans förråd utlemnades, Kongl.
Maj:t under sednare tiden vanligen i Nåder förordnat, att för krut; som i sådant ändamål beviljats, betalning skulle äga rum, fann Kongl iYlaj:t Rikets Ständers underd. skrifvelse i denna punkt icke föranleda annat förklarande, än att Kongl.
Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. 25
Om härvid i första rummet fästes afseende på det ifrågavarande läroämnet» omfång och beskaffenhet, så torde det vara nogsamt bekant, att såväl inom naturvetenskaperna i allmänhet, som uti de särskilda grenar deraf, hvilka innefattas under benämningen fysik, hafva på de sista årtiondena så betydande framsteg vunnits och så utomordentligt vigtiga upptäckter egt rum, att ämnen, som förr, under vetenskapens dåvarande ståndpunkt, kunde af en person omfattas och behandlas samt tillhörde en och samma afdelning af naturvetenskaperna eller en lärostol vid akademierna, sedermera måst, i anseende till deras städse vexande omfång, från hvarandra skiljas och fördelas på flere vetenskapsidkare, för hvilka ändock mången gång svårighet möter att kunna öfverse och sammanhålla det alltid tilltagande området för deras forskningar.
Detta förhållande, som vid en blick på utländska vetenskapliga samfund och läroanstalter visar sig särdeles framstående, har dock äfven i vårt land, fastän ofta sent följande spåren af större nationers erfarenhet, redan länge varit märkbart och frambragt enahanda verkningar, såsom hvar och en lätt kan finna genom en jemförelse af de för naturvetenskaperna afsedda institutioners och lärareplatsers antal och beskaffenhet vid olika tider.
Hvad särskildt angår fysiken, så är dess betydelsefulla ställning bland naturvetenskaperna numera allmänt känd, och det torde knappt behöfva antydas, hvilket vigtigt bildningsmedel innefattas uti den insigt, som denna vetenskap lemnar om naturens lagar och de sätt, hvarpå dessa framträda och verka i olika rigtningar.
Men derjemte hafva de särskilda ämnen, som räknas till fysiken, på sätt ofvanbemälde motionär anfört, i praktiskt hänseende det största intresse och utöfva ett oberäkneligt inflytande på industrien i alla dess grenar och således på samhällets hela utveckling.