Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Johnsson om lämpligheten af uppgifne odlingslägenheter på allmän bekostnad undersökningar anställt, hafva uti flere socknar af Länet betydligare vattenaftappnings-arbeten för odlingar blifvit dels påbörjade med dertill beviljade statsbidrag, dels anmälde till företagande med sådant understöd; utgörande innehållet af de utaf Direktören Johnsson undersökte, till odling uppgifne myror omkring 8,000 tunnland, samt för vattenaftappningar i sådant afseende hitintills beviljade statsbidrag, utan återbetalnings-skyidighet omkring 21,400 Riksdaler Banko, deraf innevarande år 900
R:dr för sänkning af Svärdsjöns vattenyta i Svärdsjö socken och 333 R:dr 16 sk. för sänkning af sjön Hofven i Ore socken.
Enskiltes mindre odlingar hafva fortgått i bredd med odaljordens häfd, under tilltagande håg derför, i mån som de sednare årens fördelaktiga skördar gifvit för odlarens möda och omsorg förmånligare lön, än som här i orten vanligen plägat vara förhållandet. §. 2.
Med undantag af Särna socken, hvarest i anseende till medgifven skattefrihet, mantalsskrifning icke äger rum, utgör folkmängden i Länet, enligt 1843 års mantalslängden 138,528 personer, eller då Särna sockens befolkning af omkring 912 personer tillägges, tillsammans 139,440.
3 Af dessa äro: mantalsskrifne: mankön 36,458. „ qvinkön 41,236. 77594 mantalsfrie: mankön, äldre .... 4,373. „ dito minderårige.
. 23,511. „ tjenstgörande soldater . 1,081. „ qvinkön, äldre . . . 7,989. „ dito minderårige . 23,880. gQ §34 138,528.
Särna sockens ofvannämde befolkning utaf båda könen och af alla åldrar 912.139 440 Folkmängden var vid 1838 års mantalsskrifning, inberäknadt Särna sockens befolkning 139,072 personer och har under de sedermera förflutna fem åren sålunda endast blifvit ökad med 368 personer.
Orsaken dertill alt folkmängden nu i så ringa mån tilltagit emot hvad förhållandet under föregående fern åren var, ingenfinnes förnämligast uti den svåra rödsotsepedemi, som år 1839 i flere socknar åstadkom en så ovanlig dödlighet att inom nio veckor mera än 2,000 personer deruti afledo, och hvilken jemväl år 1840, ehuru endast i några få socknar, hvarest den föregående året icke var gångbar, betydligen ökade dödligheten.
Såsom en till det anmärkte förhållandet bidragande orsak torde äfven böra anföras, allmogens nödställda belägenhet under år 1838, i följd af 1837 års missväxt samt deras under flere föregående, mindre gynnsamma år åsamkade skulder.
Utan skyddskoppympningen och fortfarande fredslugn hade vid sådane omständigheter otvifvelaktig! befolkningens antal under ifrågavarande tiderymd kommit alt lida en minskning, som icke kunnat ersättas genom de tidiga giftermål, hvilka i Dalorten ännu mycket befrämjas af den bland allmogen från längre tider tillbaka rådande sed, att bonden, emot öfverenskomne underhållsvilkor, mången gång utan lagligen upprättade afhandlingar derom, understundom i förtid till barnen öfverlemnar sin egendom, hälst dessa sålunda tillkomna hushåll, då hastigare öka behofven, än medel dertill kunna hämtas genom ulvidgadt jordbiuk och tillgängliga biförtjenster, hvilka icke sällan äro beroende af tillfälliga omständigheter och den mer eller mindre gynsamma konjunkturen för näringarne i Länet och andra landsorter.
I folkets bildning, seder och lynne samt konst och näringsflit har un - 4 der nu ifrågevarande tidrymd, icke visat sig någon märkelig förändring.
Genom de sednaste fem årens förmånligare skördår och för allmogen goda arbetsförljenster vid bergsrörelsen, i synnerhet under några af dessa år, har folket deremot kommit i tillfälle att afbörda sig en stor del af de skulder det måste sig åsamka under de flere föregående svåra åren.
Der icke oordentlig lefnad och deraf följande misshushållning vållat motsatsen, hafva i följd af nvssanförde förhållande många bland allmogen vunnit en mera oberoende ställning, oansedt de hinder deremot, sorn förefinnas, dels uti alltför tidiga giftermål och bosättningar, utan förmögenhet, som svarar emot de dermed förenade behof och kostnader, samt utan nödig erfarenhet uti vården af ett hushålls angelägenheter, dels i en flerstädes ännu för vida sträckt hemmansklyfning, der den hittills icke hunnit afhjelpas, och deraf härflytande ägoblandning derstädes, hvarigenom ett ändamålsenligt jordbruk och nyttiga odlingsföietag mångenstädes måste stå tillbaka, dels ock uti de svårigheter, som, bärledande sig från allmogens farhåga för uppoffringar å företag, om hvilkas lyckliga utgång de sakna visshet, äfvensom från bristande förlag, samt från ovissheten om en fördelaktig afsättning, hitintills vållat, det försöken, att genom nya binäringars införande bereda allmogen ökade penningeinkomster, föga svarat emot förhoppningarne.
En följd af allmogens förbättrade vilkor och af de förluster, som en del handlande sjelfve sig inom orten ådragit genom en för några år sedan allt för vida utsträckt kredithandel, är, att denna för allmogen sädeles skadliga utväg, att fylla ofta mindre väl beräknade behof, lyckligtvis nu mera endast i mindre mån begagnas.
Sedligheten bos folket kan väl icke sägas försämrad; men då tillgången på brännvin är alltför stor, förnämligast genom tillförsel från andra orter, inträffar det visserligen, att någon del af de ringare folkklasserne begagna sig deraf på ett för sedligheten menligt inverkande sätt, hvilket tillförlitligen ådagalägges deraf, att de fleste brott och förbrytelser, som tima, härleda sig från omåttlig brännvinsförtäring eller ett större begär derefter.
Väl kan det sägas att begäret efter brännvin hos de mera tänkande och för sin utkomst oberoende bland allmogen är minskadt, men det måste äfven beklagligen meitgifvas, alt bland dem, som af vana och böjelse öfvat dryckenskap, denna last bibehåller sig oförminskad, äfvensom alt bruket af bättre och dyrare dryckesvaror, deribland kaffe, hos de ringare folkklasserne i någon mån tilltagit och efter hand sannolikt kommer att ännu mera ökas.
Nu förekommer väl förbrukningen deraf hvarken så ofta eller i samma ökade förhållande, sorn brännvinsförtäringen tillförene, men de utgifter, som dessa dyrare dryckers begagnande medföra, äro, i det afseende åtminstone, af ett för landet skadligare inflytande, att de, hittills okända för mången, tillkommit för utländska varor.
Önskligt vore derför om någon minskning af dessa utländska varors förbrukning i synnerhet vid närvarande handelsförhållanden kunde äga rum.
Behofvet af en inskränkning i tillförseln^ af brännvin från andra orter och gårdfarihandel dermed visar sig nu mera större än tillförene, sedan varan, hilförd annorstädes ifrån, här lemnäs till så lågt pris att tillverkning deraf icke kan af mängden bland jordbrukare inom orten med förmån företagas.
De öfverenskommelse!', hvilka i ändamål alt inskränka så väl tillverkning af brännvin inom orten, som tillförseln deraf, för några år sedan träffades inom en del socknar af Länet och i sisla berättelsen omnämndes, hafva dock icke kunnat vinna en önskvärd tillämpning.
På arbetsfolk borde brist i detta Län icke kunna uppstå, då för en betydlig del af befolkningen arbetes förrättande åt andra inom eller utom
Länet måste räknas såsom en hufvudsaklig binäring; men någon gång under de goda åren har en sådan brist blifvit bemärkt på en del ställen, der personer finnas, hvilka icke förr söka dylikt arbete, än det egna behofvet nödgar dertill.
Lyckligtvis är ännu en dylik erfarenhet att nämna endast såsom undantag, men vanligen händer deremot att högre dagspenning fordras, då en större tillgång på födoämnen föranleder till nedsatt pris derå, än då desamma hållas dyra, ehuru ett motsatt förhållande dermed borde vara att förvänta.
Efter vederbörandes hörande, på sätt i förra berättelsen omförmältes, hafva förslag till af nöden anseddde förändringar i föreskrifterne, angående allmogens rätt, att till färder eller vandringar utom orten för att söka sig arbetsförtjenst, begagna sig af vederbörande pastorers betyg i stället för vanliga resepass, blifvit i underdånighet anmälde till Kongl. Maj:ls nådiga pröfning.
Enligt det vid denna berättelse fogade utdrag af Länets markegångstaxor för åren 1838 till och med 1842 utgör medelpriset å ett mansdagsverke 25 skillingar
Banko eller lika som under nästförutgångne fem 6 § 3.
Brukningssätt, sädesslag, odling af potatis, lin, hampa och humla äro fortfarande sådane, som de tillförene blifvit uppgifne.
Spannemålsafkastningen inom Länet stiger väl småningom i det förhållande, som åkerbrket efter hand genom odlingar utvidgas och förbättras; men kan likväl, i synnerhet i de öfre länedelarne, nu, likasom förut, ej fullt svara mot behofvet af spannemål, hvaraf det kan antagas, att vid pass en tiondedel torde från andra orter i vanliga år anskaffas.
Vid svagare skördar eller inträffande missväxt erfordras deremot, efter hvad flerårig erfarenhet beklagligen visat, uppköp af spannemål till den mjckenhet, att
Statens mellankomst genom undsättning på ett eller annat sätt blifver oundviklig, enär det åt den enskildta omtankans mer eller mindre otillräckliga förmåga icke kan få helt och hållet öfverlemnas, huruvida den större och fattigare delen af befolkningen skall kunna erhålla erforderlig tillgång på lilsförnödenheler till billigt pris, eller vid sådane olyckstillfällen blottställas för hungersnöd.
Till besparing af arbetskraft vid åkerbruket äro nya mekaniska inrättningar under dessa åren icke införde, och de förändrade brukningsmethoder och redskap, som en och annan ståndsperson nyttjar, hafva icke blifvit allmännare antagne till efterföljd och begagnande, förutom i afseende på odlingen af foderväxter, hvartill allmogen jemväl uppmuntrasderigenom, att frö dertill åt densamma tillhandahållas, på sätt här nedan vidare förmå les.
Mot resekostnads- oell traktamentseisättning af det till jordbrukets upphjelpande i Dalorten bestämde anslag, har Agranomen, Direktören Johnsson, såsom ofvan berödt är, på kortare tider, år 1840 och 1842, äfvensom nästlidet år, uppehållit sig i Länet och derunder verkställt undersökningar om beskaffenheten af uppgifne större odlingslägenheter uti en del af Länets socknar, samt tillhandagått med råd och upplysningar i afseende på jordbrukets förbättring i allmänhet.
I den mån följderne af hans verksamhet blifva insedde och bekante, låter allt mer och mer känna sig behofvet afen skicklig Agronoms ständiga närvaro inom orten, för meddelande af erforderlig undervisning och biträde i hvad till jordbruksnäringen hörer; men försöken, alt inom Länet stifta en undervisningsanstalt för landt - bruksyrket och att för Länet få en serskild Agronom anställd, hafva icke lyckats, ehuru för sistnämnda ändamål medel till en lämplig aflöning genom subskription äro till en början att tillgå för fem år.
Åt boskapsskötseln egnas ännu i allmänhet icke den uppmärksamhet och omvårdnad, som folkets behof och fördel fordrar.
Boskapsafvel har likväl, i anseende till den rikligare fodertillgången under år 1842 och några de förutgångne åren, jemväl ökad genom den på ofvan omförmäldte sätt understödde foderväxtodlingen, intill nästlidet år vunnit en icke ringa tillväxt.
Bibehållandet af denna fördel åt jordbruket, är dock ännu beroende af höfångsten på allmogens aflägsna, i skogarne spridde och vanligen svagt bärande slagar, intill dess foderväxtodlingen uppnått en erforderlig utvidgning; hvaremot den på ganska många ställen befintlige brist på tjenlige och till räck 1 ige betesmarker utgör för en förbättrad och utvidgad boskapsskötsel ett hinder, som icke torde kunna så lätt afhjelpas.
Till hästafvelns förbättrande hafva beskällare från Strömsholms Stuteri under sommartiden fortfarande varit inom Länet stationerade.
Ännu gälla de om Länets skogar förut lemnade uppgifter.
I allmänhet har någon bättre hushållning med skogarne, oansedt dertill letnnad uppmaning, icke kunnat till vägabringas; men de äro dock i de fleste socknar fortfarande tillräck/ige för innevånarnes deraf påräknade behof.
Den undervisning om skogens ändamålsenliga vård och användande, som (innes meddelad i den af Hofjägmäslaren af Ström utgifne och, enligt Kongl. Maj.ts Nådiga förordnande, hvarje sockenmenighet tillställde Handbok i Skogshushållningen, har redan länge på sådant sätt varit tillgänglig för allmänheten, utan att här hos allmogen vinna någon särdeles tillämpning; men någon sådan torde ock svårligen kunna allmänt påräknas, så länge icke bristen på skogsförnödenheter, eller enskild eganderätt till skogsmarken, väcker omtankan på behofvet af dylika åtgärder.
Det är derföre af högsta vigt, att i de delar af Länet, hvarest skogarne ännu icke undergått delning, desamma snarligen varda skiftade, åtminstone emellan byalagen, såsom i andra socknar redan skett, på Statens bekostnad, på det jordägarne, hvar för sig, må kunna åt skogarne egna den vård, som derförutan, enligt erfarenheten, icke kan påräknas; men för sådant ändamål erfordrades, att en betydlig tillökning beviljades i det årliga anslag af allmänna medel, som nu är för storskiftenas fortsättning i Dalarne bestämdt, så vida skiftesåtgärderne, med en för skogshushållningens förbättrande derstädes erforderlig skyndsamhet, skola kunna utsträckas till de ännu oskiftade socknarne.
I förra berättelsen omförmälde skadliga åtgärder af en del jordägare, att under vissa år till andra personer upplåta större eller mindre skogstrakter till begagnande, ega beklagligen fortfarande rum i åtskilliga trakter af Länet.
Byggnads- och stängselsätt äro desamma, som af ålder brukats, och bränntorfs begagnande har icke blifvit vedertaget.
Under den tid, som utgör föremål för denna berättelse, har Länets andra hufvudnäring, bergsrörelsen, visat följande resultat:
Koppartillverkningen af malm utur Fahlu grufva har i det närmaste varit enahanda med dem i sista Femårsberättelsen angifne, och har äfv,en lemnat behållning åt dem, som frambrukat kopparen.
Grufvans malmtillgångar, till stor del upphemtade genom de i Stor» grufvans ras anlagde soffringsarbeten, hafva således icke undergått någon väsendlligare färändring; men i anseende till grufvans djup, och nödvändigheten, att jemväl bryta arbetsställen, hvilkas malmer vid försäljningen gifvit, i förhållande till brytningskostnaden, en årlig förlust af cirka 28,000 K:dr B:ko, har behållningen af grufvan så nedgått, att utdelningen för hvarje af åren 1841 och 1842 till grufveintressenterne icke utgjorde mera än 2R:dr B:ko på fjerdepart eller 2,400 R:dr för hela grufvan.
Den af bergslaget för flere år sedan sökte nedsättning i den höga kopparräntan, som motverkar de svagare malmernes tillgodogörande, är likväl nu, jemte flere, för detta bergverk nödige, af bergslaget gjorde framställningar, föremål för undersökning inom orten af den dertill i Nåder förordnade Kongl. Kommission.
Koppartillverkningen af soffrad slagg ur äldre varp, har äfven tilltagit och tvifvelsutan varit för näringsidkaren förmånlig, i anseende till någorlunda höga kopparpris, i förening med god afsättning, men, på sätt i förra berättelsen angafs, understundom äfven skadligt inverkat på moraliteten hos en del af den ungdom, som af soffringsarbetet haft sin sysselsättning.
Vid medlet af år 1843 inträdde dock ett motsatt förhållande, så att kopparen i allmänhet saknade efterfrågan, under det priset nedgick 12 å 14 R:dr per skeppund.
Skulle denna missgynnande konjunktur förfara, biifver blifver sannolikt koppartillverkningen af soffrad slagg mycket förminskad, så vida icke kolpriset, i förhållande härtill, nedtryckes, till stor mehn åter för den koiförsäljande allmogen, som, då den i allmänhet har 2 å 3 mils koltransporter, skulle komma att åtnjuta en högst ringa ersättning för sin skogsprodukt och derpå nedlagdt arbete.
Tabellerne upptaga de i Länet befintlige jernbruk, masugnar, manufakturier och kopparverk.
Oaktadt en betydlig tillökning i smide, torde kolåtgången för bergsrörelsen icke böra upplagas lill mera än 330,000 stigar, emedan mycken kolbesparing åstadkommits genom rostugnar och värmeapparater.
Tvenne nya jernverk äro inom Länet anlagde.
De äldres privilegierade smide är derjemte, med stöd af Kongl. Kungörelsen den 26 Oktober 1838, betydligen utvidgadt.
Det vill dock synas, som jernhandteringen härigenom icke vunnit.
Igenom smidestillökningen har nemligen uppkommit ett stort förråd af stångjern, som beklagligen saknat afsättning, då exporten icke i samma mån tilltagit.
Följden har blifvit stora behållningar å vågarne, hvilket åter föranledt en betydlig prisnedsätlning.
De förmodade fördelarne af varmblästers begagnande vid så väl masugn som härd, hafva så till vida realiserat sig, alt de, i förening med kolbesparing, befordrat en bastigare produktion, men deremot beklagligen, i synnerhet på det svenska ståljernels kredit, haft den menliga inverkan, att förut godkände tillverkningar icke finna afsättning med annat vilkor, än att varmblästern i allo förkastas.
Om man derföre hittills i allmänhet bemödat sig, att, jemte besparing af rudimaterier och arbetskostnad, upphinna ett högt tillverkningsqvantum, synes nu mera uppmärksamheten böra uteslutande fästas på åstadkommandet af en i högsta grad vårdad tillverkning, i förening med så låg tillverkningskostnad, som möjligt, så vida icke det svenska jernet skall, i motsatt lall, från verldshandel utträngas.
Oaktadt den betydliga smidestillökningen har, i följd af den i Kongl. Kungörelsen den 18 Februari 1842 medgifne nedsättning, hammarskatten för år 1842 blott utgjort 799 skeppund, 18 lispund, 18 skålpund.
Tackjernstillverkningen har, i förhållande till blåsningsdygnens antal, genom varmblästerns införande vid de fleste hjHlorne, årligen ökat sig i qvantitet, ehuru densamma troligen genom den stränga drifningen, förlorat Ftmärs-BeriUlelse fr, Slöra Kopparbergs Län, ^ 10 i qvalitet, oell
Har en så stor öfverproduktion af tackjern uppkommit, att, ehuru de detta år gångbara prisen vid en del hyttor understiga tillverkningskostnaden, tack jernet icke finner någon efterfrågan eller afsättning, ett förhållande, som för tackjernsproducenten är högst bekymmersamt och skall ofelbart leda till dess undergång, så vida andra mera förmånliga utsigter icke snarligen sig visa.
Beloppet af 1842 års tiondetackjern utgjorde 4,232 skeppund 19 lispund 1 skålpund.
Tvåhundrasju större och mindre jerngrufvor hafva blifvit bearbetade och lemnat 204,861 lass malm om 2 skeppunds vigt.
Koppartillverkningen vid Tomtebo har under dessa åren nedgått med omkring *:del och lemnar icke eller för närvarande hopp om ett framtida tilltagande, samt har i öfrigt, i anseende till stora brytningskostnader, m. m., icke lemnat ägarne behållning.
Garpenbergs koppartillverkning utgör äfven endast |:del af det i förra berättelsen upptagne medelbelopp.
Den personal, som har sin sysselsättning med den egentliga bergsliandteringen, kan beräknas till 7,000 stycken.
Länets bergsrörelse kan under åren 1838 till och med 1842 anses hafva i medeltal årligen lemnat följande tillverkningar till nedanstående värden: 1735 dukater å 5 R:dr 32 sk B.ko R.dr 984:41. 7. 4,552 siifverspecie-riksdaler å 2: 32 12,138: 32. — 2,185 skeppund 3 lispund 17^ skålpund koppar, garad samt till en del valsad eller smidd vid Avesta, efter medium af priset i Stockholm under ifrågavarande fem år, då transport och öfrige omkostnader ersättas al det högre manufaktureringsvärdet, ä 137: 299,371:31.— 990 skeppund 4 lispund 6^ skålpund fri grufveoch slaggsoffringskoppar af enahanda orsak lill pris, å 137: 135,659:25. 2.
Transport 448,154:33. 9. 11 93 514 12* 1,435 1,275 818 49 206 76,428 78,637 289 132 47 skeppund bly, a 33: — grön vitriol N:o 1, å 14: 12. — Salzburger vitriol, å 66: 32. . tunnor rödfärg, å 4:......
. —. dito ä 3: 6 — dito å 2: 8 skeppund svafvel, ä 24: — dito vid Tomtebo, å 24:. — stångjern, å 15: 32 — tackjern, å 7: — koppar af Tomtebo, å 137: — dito af Garpenberg, å 137: — dito af andra grufveförsök, ä 137: Transport 448,154:33. 9. 3,069: 7,324: 24. — 833:16.— 5,740: 3,984:18. — 1,772:16. — 1,176: 4,944: 1,197,372: 550,459: 39,593: 18,084: 6,439:
Summa B:ko R.dr 2,288,945:11. 9.
Fabriker bruk och öfrige näringar, hvilka icke höra till bergsrörelsen, äro till antalet uppgilne uti tabcllerne, och deras tillverkningar, som uppskattades för år 1842 till vid pass 144,000 R:dr, uppgå sålunda till omkring 24,000 R:dr mera, än i förra berättelsen Ennes upptaget, Binäringarne inom Länet äro fortfarande desamme, som i förra berättelserne blifvit uppgifne.
För att genom tillverkning af pottaska, terpentin, harts, tjära, m. m., bereda allmogen tillfälle till ökade biförtjenster, har förre Apothekaren Kantzow, på Statens bekostnad, vissa tider af året, fiån medlet af år 1841 till och med 1843 års slut, gått allmogen tillhanda med upplysningar och undervisning om sättet för dessa effekters tjenligaste beredning; men då de dermed anställde försök, oaktadt de besök, han för sådant ändamål i alla socknar af länet verkställt, icke allestädes aflupit efter önskan och förhoppning, är det ännu blott på ett och annat ställe håg och förtroende till dessa, i orten nya näringsfång kunna anses hafva blifvit väckte.
Handel å landet, som det vore önskligt att se inskränkt till spannenriål, viktualier och inhemska slöjdealsler, har på de flesta ställen visat en skadlig verkan, då den, genom tillhandahållandet af en alltför öfverflödig tillgång på bränvin samt andra, för allmogen åtminstone af gammalt okända 12 och till större delen obehöflige varor, hos mången obetänksam skapat onödiga samt förstörande begärelser och behof.
Såsom icke vidare behöflige kunde de i Länet ännu bibehållne tvenne landtmarknader, utan afsaknad, äfven upphöra.
Af bergverksprodukterne föras större delen till Westerås och endast mindre partier till Gefle och Söderhamn, äfvensom genom Wermland lill Götheborg.
Den för orten skadliga handel, som med obehöfliga varor öfvas af gårdfarihandlande och handelsbetjenter från Ulricehamn och Borås, utvidgas årligen, och blifver än mera förderflig genom de missbruk af deras rättigheter, hvilka en del bland dem desto heldre kunna sig tillåta, som flere utaf dessa personer ofta nog icke kunna i uppgifne hemorten träffas af lagens och allmänna ordningens handhafvare, för att befordras tili ansvar för lagöfverträdelse.
Med understöd af Staten, medelst eli anslag af 10,000 R:dr B:ko, samt aflöning lill arbetsbefälet, och utaf Nås och Jerna socknemän medelst vissa dagsverken, hafva ägarne af Snöå jernverken i Jerna socken samt Fredriksbergs jernverken i Säfsnäs och Nås Socknar åtagit sig samt jemväl under åren 1841 och 1842 bearbetat anläggning af en väg emellan Nås kyrka samt Gåsborns socken i Wermland, lill en längd af omkring 5 mil inom detta Län, och näsllidel år har vägbyggnadeu, förutom en obetydlig del, samt tvänne större brobyggnader, blifvit så fullbordad, alt i öfrigt blott grusfyllningens verkställande återstår.
Venjans socknemän hafva likaledes, understödde med ett statsbidrag af 5000 R:dr B:ko, verkställt anläggning af väg från Venjans kyrka till landsvägen emellan Mora socken och Vestra Dalarne, lill en längd af leidel mil.
I öfrigt hafva, på enskild bekostnad, blifvit anlagde: af Stora Kopparbergs bergslag, en väg från Svartnäs bruk i Svärdsjö socken lill Åmots bruk i Ockelbo socken af Gefleborgs Län, af 2 mils längd, hvaraf dock endast J-idels mil inom detta Län; af Horndals bruksägare, emellan nämnde bruk oell Walla masugn omkring |:dels mil, och från Borns qvarn i By socken till Husby socken -|:dels mil; af Malingsbo bruksägare, emellan nämnde bruk och Tolfsbo by i Söderbärkes socken, omkring |:dels mil; af Laxsjö masugnsägare, från nämnde verk till Hästbergs by i Stora Tuna socken, omkring i mil, och af Grawendals bruksägare i Säfsnäs socken, dels från nämnde bruk l£:dels mil till socknekyrkan, dels ock omkring 1 mil frun Thyforss till Aunafforss i nyssnämnde socken jemväl 13 belägne jernverk; hvarförutan Gagnefs socknemän anlagt ny landsväg på vestra sidan om Dalelfven till en längd af vid pass mil.