Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksgälds-kontoret nu gällande reglemente skall aflöningen för den hos Rikets Ständers Justitie-Ombudsman anställda kansli- och vaktbetjening frän Riksgälds-kontoret utgå med följande belopp, nemligen: för sekreteraren med 3,500 Ridr, för hvardera af de 2:ne kanslisterne med 1,000 Ridr, och för vaktmästaren med 500 Ridr; Stats-Utskottets Memorial ,yW 152. 5 varande dervid stadgadt, att den del af sekreterarelönen, som öfverstiger dess förut fastställda belopp, 2,500R:dr, är anvisad endast undertiden intill nästa riksdags slut, saint att Sekreteraren, som utan särskild ersättning jemväl bör bestrida sekreterarebefattningen hos Tryckfrihets-komitéen. skall vara underkastad den för Justitie-Ombudsmanncn stadgade skyldigheten att derest han förut innehar tjenst pä rikets stat, frånträda den dermed förenade löneinkomst, sä länge han uppbär aflöning ä Justitie-Ombudsmans-expeditionens stat.
I afseende på dessa aflöningars belopp har hos Utskottet kommit under öfvervägande en af Herr Justitie-Ombudsmannen gjord framställning om löneförhöjning för den ene Kanslisten, hvilken har åliggandet att ombesörja rcgistratorsgöromålen samt åt Expeditionens vaktmästare.
Herr Justitie-Ombudsmannen har härvid upplyst, att bemälde Kanslist måste finnas på embetsrummet hvarje söcknedag från kl. 1() f. m. till kl. 2 e. m.samt att möjligheten att emot den ringa godtgörelsen af 1,000
R:dr få denna tjenstebefattning skött, hittills beroft af den tillfälligheten, att tjensten blifvit förrättad af en äldre tjensteman, hvilkens befattning i ett annat embetsverk icke fordrat hans dervaro under förberörda tid pä dagen och som, efter numera erhållet afsked från sistnämnda befattning, blifvit, pensionerad.
Utom det att denne tjensteman egde rättvisa anspråk pä förökning i det obetydliga arfvode, för hvilket han i mer än femton år uppehållit tjensten, vore det måhända omöjligt att, när denne förtjente, snart sextiosjuårige man för en eller annan orsak afginge, pä ofvanuppgifna vilkor erhålla en efterträdare med de egenskaper, platsen fordrade.
Innehafvaren deraf mäste nemligen ega juridisk bildning och erfarenhet, enär han stöde i omedelbar beröring med dem, som personligen inställde sig för att klaga eller ock, nästan lika ofta, i ändamål att söka råd, förnämligast i afseende på sättet för laga tids iakttagande i rättsangelägenheter, de der stundom kunde vara af brådskande natur, såsom exempel hvarpå Herr Justitie-Ombudsmannen anfört, att det visat sig vara en nog allmän föreställning, att fatalier förvaras genom att-till Justitie-Ombudsmans-expeditionen ingifva en klagoskrift emot den domstol eller myndighet, med hvars beslut man icke ätnöjesljo. s. v. Dessutom vore Registratorn den tjensteman, hvilken afsåges i 24 § af Justitie-Ombudsmans-instruktionen och hvilken under Justitie-Ombudsmannens och Sekreterarens frånvaro på embetsresor, ”expeditionen i hufvudstaden förestår, öppnar till ”embetet ankommande bref och be,sörjer sådana, uppskof ej tålande anteckningar ”och meddelanden, hvilka ej innefatta beslut eller annan Justitie-Ombudsmannen ”tillhörande verklig embetsätgärd”.
Att nu finna en juridiskt bildad och examinerad person, som har att fullfölja sin embetsmannabana, hugad att för ett arfvode af 1,000 R:dr om äret emottaga en plats, hvilken året om sysselsätter honom just de timmar på dagen, då domstolar och andra allmänna embetsverk hafva sina sessioner, vore, enligt Herr Justitie-Ombudsmannens tanke, knappast att hoppas.
Den som sköter ifrågavarande registratorsgöromål, hade tillika skyldighet att verkställa utskrifning af alla bref och utgående expeditioner, förutom åtskillig annan renskrifning, hvaraf föranleddes, att någon äldre tjensteman, som slutat sin bana i andra verk, svårligen vore villig att, äfven om han hade förmåga, åtaga sig en befattning, med hvilken ett dylikt renskrifvare-arbete vore förenadt.
Pä alla dessa skäl har Herr Justitie-Ombudsmannen föreslagit, att aflöningsbeloppet för den ifrågavarande kanslist- och regjstrators-befatrningen måtte förhöjas från 1,000 till 2,000 R:dr Runt om äret. 6 Stats-Utskottets Memorial ,j\i' 152.
Beträffande den vid Justitie-Oinbudsmans-expeditioiien anställde vaktmästare, hvilken tillika har skyldighet att utan särskild vedergällning tjenstgöra hos Tryckfrihets-komitéen, har Herr Justitie-Ombudsmannen fästat uppmärksamhet derpå, att lönen utgjorde i ett för allt 500 R:dr om äret, utan att någon ersättning derutöfver bestodes för embetsrummens städning och utan att han, såsom hans vederlikar i andra verk, åtnjuter något slags sportelinkomst.
En dylik inkomst hade tillförene tillkommit vaktmästaren i Justitie-Ombudsmans-expeditionen derigenom att han under riksdagarne biträd t såsom vaktmästare i Högloft.
Lag-Utskottet oell derför uppburit arfvode; men denna inkomstkälla hade gatt. förlorad, sedan JustitieOmbudsmans-expeditionen år 1861 blifvit förflyttad till annan lokal och i ett annat hus. än der bemälda Utskott har sina sessioner.
Han hade i följd häraf icke kunnat söka hvarken den nyssnämnda eller annan vaktmästare-befattning vid innevarande riksdag och kunde ej heller för kommande riksdagar påräkna att med sin vaktmästarebefattning i expeditionen förena dylik anställning.
1 betraktande häraf hade det synts Herr Justitie-Ombudsmanen billigt, att någon förhöjning förunnades bemälde vaktmästare i hans, till försörjande af hustru och barn alltför knappa aflöning; och har Herr Justitie-Ombudsmannen föreslagit, att berörda aflöning kunde bestämmas till 000 R:dr Runt. om äret, eller till lika belopp, som det Riksgäldskontoret. s kammardrängar åtnjuta, helst desse sistnämnde dessutom hade törmänen af fri bostad.
Utskottet, som funnit de af Herr Justitie-Ombudsmannen sålunda framställda förhållanden innefatta giltig anledning att bifalla hvad han i ena och andra hänseendet föreslagit, får alltså hemställa: att Rikets Ständer måtte besluta, dels att aflöningen för den bland de hos Justitie-Ombudsmannen anställde kanslister, som har åliggandet att ombesörja Registrators-göromålen, frän och med nästkommande års början må förhöjas till 2,000 R:dr om året, dels att, lönen för den vid Justitic-Ombudsmans-expedj tionen och Tryckfrihets-komitéen anställde vaktmästare tran och med nästa år må utgå med 600 R:dr årligen.
Beträffande aflöningen för Justitie-Ombudsmannens Sekreterare, så, och ehuru vid sistförflutna riksdag förklarades, att den del af sekreterare-lönen, som öfversegel- dess förut fastställda belopp,2,500 R:dr, endast skulle utgå under tiden intill nästa riksdags slut, torde dock, vid det förhållande, att aflöningsförmånerne för de flesta civila embetsverken vid sistlidna riksdag blefvo på ordinarie stat definitivt, uppförda, skäl vara förhanden att för den hos Justitie-Ombudsmannen anställde Sekreterare nu definitivt bestämma aflöningen till det belopp af 3,500 R:dr, hvarmed densamma för närvarande utgår; och Utskottet hemställer alltså att, med iakttagande af hvad sålunda blifvit föreslaget, den § i Riksgälds-kontorets reglemente, som kommer att afse aflöningen för Justitie-Ombudsmannen samt den hos honom anställda kansli- och vaktbetjening, må erhålla följande lydelse:
Aflöningen för Rikets Ständers Justitie-Ombudsman samt den hos honom anställda kansli- och vaktbetjening bör af Riksgäldskontoret, under sista månaden af hvarje qvartal, utbetalas skolande lönen för Justitie-Ombudsmannen, under den tid inne - Stats-Utskottets Memorial j\l/ 152. 7 varande riksdags statsreglering kommer att blifva gällande, utgå med Sju tusen K:dr, eller med lika belopp som JustitieKanslerns lön, enligt sagde statsreglering, utgör; hvaremot Justitie-Ombudsmannen, derest han förut innehar tjenst pä rikets stat, är skyldig att den dermed förenade löne-inkomst frånträda, sä länge han uppbär Justitie-Ombudsmans-lönen.
Utöfver den fastställda aflöningen eger den Justitie-Ombudsman, som hädanefter tillträder detta embete och dessförinnan icke är i hufvudstnden bosatt, att såsom flyttningshjelp uppbära från Riksgälds-kontoret
För ofvanbemälda kansli- och vaktbetjening utgår aflöningen under innevarande år med de belopp, sorn i hittills gällande reglementes 187 § finnas uppgifna, och från nästkommande års början med följande årliga belopp, nemligen: för Sekreteraren med Tre tusen fern hundra R:dr, ,. en Kanslist, som tillika har skyldighet att ombesörja Registratorsgöromålen, med Två tusen R:dr, „ en Kanslist med Ett tusen R:dr samt „
Vaktmästaren med Sex hundra R:dr: börande Sekreteraren hos Justitie-Ombudsmannen utan särskild ersättning jemväl bestrida de göromål, som tillhöra sekreterare-belättningen hos Tryekfrihets-kotni éen.
Derest Justitie-Ombudsmannens Sekreterare förut innehar tjenst pä rikets stat, skola vid uppbärandet af ofvanberörda aflöning samma vilkor och förbehåll iakttagas, som äro stadgade i afseende på utbetalningen af Justitie-Ombudsmanslönen vid enahanda fall.
R ättel ser: i Stats-Utskottets Utlåtande JW 150.
Sid. 7. råd. 6 uppilr. står: 32,000 — läs: 32,000,000 hvarjemte dea sidd. 11, 12ochl3 förekommande punkterne 5:o, 6:o och 7 ändras till 4:o, 5:o och Gro. STOCKHOLM, tkyckt nos a. l. norman, 1863. Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 153. 1 N:o 153.
Ank. till Exp.-Utsk. den 11 Sept. 1863, kl. 3 e. m Utlåtande, angående regleringen af utgifterna under Rihs-Statens Nionde Hufvudtitel. (U. A.) Af Nionde
Hufvudlilelns hänne afdelningar fastställdes den ena, eller Pensionsstalerna, vid sistlidne riksdag till 495,495
R:dr 58 öre.
Den andra afdelningen, innefattande Allmänna Indragnings-staten, beräknades för nuvarande statsregleringsperiod lill 673,424 Ridr 42 öre, deruti inbegripna indelta räntor, upptagna efter markegång på förslag till 5,598 R:dr 55 öre, samt 211 kubikfot 9 kannor indelt och oindelt spanmål, utgörande, efter 2 R:dr kubikfoten, 423 Ridr 80 öre; hvadan således denna Hufvudtitels slutsumma i nu gällande Riks-stat utgör 4,468,920 R:dr.
Enligt bvad inhemtas af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition (införd under Nio 2 1 i lista Samlingen af Bilianget lill Riks-Ståndens Protokoll) hade Rikets sednast församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse den 28 April 1860, anhållit att, — då kringresande skådespelaretrupper, taskspelare, lindansare, förevisare af vaxkabinelter, djurdans m. m., hvilka genom Kongl. Brefven den 14 Maj 1789, den 5 Mars 1807 samt den 20 Juli 1831 varit underkastade afgifter till pensionskassorna vid Kongl. Majlis Theater och Hof—kapell, vore, i likhet med ulöfvare af andra näringar och yrken, enligt Bevillnings-förordningen underkastade skatt till Staten och dessutom crlade viss algift för hvarje representation, samt del sålunda icke syntes vara med billighet och rättvisa öfverensstämmande, att nämnde skådespelare och konstidkare ytterligare betungades med afgilter till pensions-kassor för andra Bih. till R.
Brot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 10 Haft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153. konstnärer, helst de sjelfve icke i dessa kassor egde del, —■ ofvanberörda Kongl.
Bref måtte varda till all kraft och verkan upphäfda; och hade Kongl. Majit, efter inhemtande af Direktionernas för nämnda pensions-kassor afgifna yttranden, med bifall till Rikets Ständers berörda anhållan, uti Kungörelse den 15 November 1861 förordnat, att så beskaffade afgifler komme alt upphöra från och med år 1862 ; men enär utaf omförmälda yttranden tillika inhemtades, att den inkomst, pensions-kassorna utaf ifrågavarande afgifler åtnjutit och hvilken i medeltal under de tio åren 4851—60 utgjort omkring 3,000 Ridr R:mt för hvardera pensions-kassan, vore för dessa kassors bestånd och fortfarande verksamhet af oundgängligt behof påkallad, har Kongl.
Majit föreslagit att Rikets Ständer måtte till hvardera af nämnda kassor anvisa ett emot nyssberörda belopp svarande årligt bidrag af 3,000 Ridr Rimt att utgå, för åren 4862 och 1865, af Sjunde Hufvudtitelns allmänna besparingar, som dertill lemna tillgång, och för framtiden såsom särskildt anslag på Riks-statens Nionde Hufvudtitel, hvarigenom pensions-staterna, som uti nuvarande Riks—stat åro upptagna till 495,495
Ridr 58 öre, sålunda komme alt förhöjas med 6,000 Ridr, eller till 501,495 Ridr 58 öre Ruut.
Enär hvarken Kongl.
Theatern och Hof—kapellet äro att betrakta såsom statsinstitutioner eller de derstädes anställda artister kunna bänföras lill Statens tjenstemän, finner Utskottet det vara särdeles olämpligt att för Theaterns och Hof-kapellets pensions-kassor uppföra ett särskildt anslag bland pensions-staterna under denna Hufvudtitel.
1 betraktande häraf, och då pensioneringen från nämnda kassor, i händelse deras nuvarande inkomster härtill icke förslå, bör kunna uppehållas med tillhjelp af det anslag, som redan blifvit och framdeles torde varda anvisadt lill Theaterns olika behof, samt då dessutom något giltigt skäl för framställningen icke lärer kunna hemtas af Rikets Ständers beslut i fråga om skådespelare-afgiften, hvilket allenast haft till syfte afskaffandet af denna högst obilliga beskattning, kan Utskottet till den nådiga framställningen icke tillstyrka Rikets Ständers bifall.
Allmänna Indragnings-staten. 2:0.
Med anledning af Riksinarskalks-embetets uti underdånigt memorial af den 30 November 4 861 gjorda framställning att, i likhet med hvad tillförene egt rum, då medlemmar af det Kongl. Huset aflidit, pensioner jemväl nu måtte beviljas åt sådana till framlidna Hennes Majit Enkedrottning
Desiderias hofstat börande personer af lägre tjenstegrad, som deraf funnits förtjenta och i behof, och hvilka, med iakttagande af den utaf Kongl. Majit och Rikets Ständer gillade grundsats, att ingen högre hof-funktionär borde till sådan pension anmälas och alt, såframt icke af läkare vitsordad sjuklighet eller annan ömmande omständigbellöranledde till undantag, den till pension föreslagna borde hafva fyllt 50 år eller varit 20 år i Kongl. Hofvets Stats-UtsTcotfets Utlåtande N:o 153. 3 tjenst, funnos upptagna i en memorialet bilagd särskild förteckning, — hade Kongl.
Majit föreslagit, att Rikets Ständer mätte anvisa den till pensions-reglering för Hennes Majit Enkedrottning
Desiderias hofstat och betjening erforderliga summa, 12,171 Ridr R.mt årligen, att, efter den fördelning mellan pensionstagarne, som
Riksmarskalks-embetels ofvan omförmälda förslag innefattade, från början af Maj månad år 1061, då bemälde personers aflöning upphörde, utgå på det sätt att för tiden under innevarande statsregleringsperiod medlen finge utbetalas af be&paringarne å Första llufvudtiteln och för framliden uppföras å allmänna indragnings-staten med det vilkor för pensionernas fortsatta åtnjutande, som för löners bibehållande å indragnings-slat i allmänhet är gällande, att nemnligen pension minskas eller upphör i den mån innehafvaren af allmänna medel undfår motsvarande eller högre löneförmåner.
Utskottet har tagit kännedom om de till frågan hörande handlingar; och dåde till erhållande af pensioner sålunda föreslagna personer befunnits hafva uppfyllt de förut i dylika fall antagna, här ofvan omförmälda vilkor i afseende å ej mindre ålder och tjenstetid, än äfven beskaffenheten af innehafda befattningar, har, då det tillförene varit brukligt all Rikets
Ständer anvisat särskilda medel till pensionering af sådana till hofstalen hörande personer, som af dylikt understöd varit i behof, Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer måtte bifalla hvad Kongl. Maj.t föreslagit beträffande den till pensions-reglering för Hennes Maj:t Enkedrottning
Desiderias hofstat och betjening erforderliga summa, 12,171 R:dr årligen, eller att densamma må af Rikets Ständer beviljas.
Vidkommande åter det belopp å 32,456 R:dr, som Kongl.
Majit begärt alt för en gång utbetalas för ofvanbemälde personers pensionering för tiden intill nästa statsregleringsperiod, eller från och med den 1 Maj 1061 till 1063 års slut, så hemställer Utskottet, att Kongl. Majits nådiga framställning må på det sått bifallas, att berörda summa, 32,456
Ridr, såsom extra anslag för en gång å Riksgälds-kontoret anvisas. 3:o.
Vidkommande Kongl. Majits nådiga framställning om pensionsförmån för de vid fångvården anställde embets- och tjenstemän samt betjente, öfver hvilken fråga Utskottet uti Utlåtandet Nio 39, 18:de punkten, förmält sig vilja i sammanhang med denna Hufvudtitel meddela yttrande, upplyser det den nådiga Propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof bilagda Statsråds-protokoll öfver Justitie-ärenden den 14 Oktober 1062, hurusom den enda bestämmelse, som härutinnan för närvarande förefinnes, innehålles i Kongl. Rrefvet den 24 Maj 1041, grundadt på Rikets Ständers i anledning af nådig Proposition vid 1040—1841 årens riksdag fattadt beslut, enligt hvilket vissa vid de dåvarande körrektions-inrätt - 4 Stats- Utskottets Utlåtande N:o 153. ningarne anställde tjenstemän och betjente fått en sådan förmån sig förunnad.
Då emellertid Rikets Ständer, enligt deras i ämnet aflåtna skrifvelse, förmält sig erkänna billigheten deraf, alt de vid fångvården anställde tjenstemän och betjente, hvilkas befattningar voro både besvärliga och ansvarsfulla, icke utestängdes från en civile tjenstemän i allmänhet förbehållen rättighet att, då ålder och bräcklighet göra dem oförmögna att längre sköta sina tjenster, kunna undfå afsked med bibehållande af sina löneförmåner såsom pension; och då Fångvårds-styrelsen, på grund af sin vunna erfarenhet, vitsordat, att, enär de åligganden, som tillhöra större delen af fångvårdsanstalternas tjenstebefatlningar äro af särdeles mödosam och svår samt kropps- och själskrafter hastigt medtagande beskaffenhet, innehafvarne af dessa befattningar icke med den ständiga vaksamhet, rörlighet och kraft, som erfordrades, kunna med sina befattningar fortfara till den höga ålder af 65 år, som för pensions erhållande för andra tjenstemän i allmänhet är föreskrifven, hade Kongl. Majit föreslagit, alt ej mindre de uti det nådiga förslaget till aflöningsstat med löner uppförda embets- och tjenstemän samt betjente måtte, till belopp, motsvarande lönen, derest den icke öfverstiger 3,000 R:dr årligen, men i annat fall med 80 procent deraf, än ock af den öfriga personalen, hvars aflöning fortfarande komme alt utgå af förslagsanslaget:
Underofficer vid straffängelse, Vaktmästare, Vaktknekt, Fångge valdiger, Vaktfru, Vaktqvinna, samt Arbetsföreståndare, Arbetsbokhållare oell Arbetsförestånderska, till belopp, motsvarande den aflöning, de vid afskedstagande! åtnjuta, varda berättigade till erhållande af pension å indragningsstat, så alt Fångvårds-styrelsens personal äfvensom Kamererare vid fångvårds-inrältningarne skulle erhålla pension enligt de för civile tjenstemän i allmänhet gällande grunder, samt öfrige vid fångvårdsanstalten^ i fråga varande tjenstemän och betjente vid 60 lefnadsår och efter alt hafva varit i Statens tjenst omkring 30 år och deraf tjenst gjort minst 10 år vid fångvården; hvarförutan Kongl. Majit ansett, alt enahanda pensionsförmån, utan afseende på ålder eller tjenstetid, borde tillerkännas de tjenstemän och betjente vid fångvården i allmänhet, hvilka i och för tjensten blifvit genom våld, begånget af fångar, skadade till lemmar och helsa samt derigenom oförmögna till vidare tjenstgöring.
Enär, uppå Rikets åren 1856 —1858 församlade
Ständers underdåniga anhållan alt, till vinnande af enhet och öfverensstämmelse uti de i spridda författningar förekommande stadganden, som ligga till grund för pensions erhållande, en revision af nämnda författningar måtte företagas, Kongl.
Majit för detta ärende nedsatt en komité, hvars arbeten nu mera så fortskridit, att Proposition i ämnet med säkerhet lärer vara att förvänta till nästinstundande riksdag, anser Utskottet förevarande fråga böra uppskjutas för alt behandlas i sammanhang med den allmänna reglering af pes.sionsväsendet, som då tvifvelsutan kommer att ega rum.
Hvad särskildt beträffar framställningen om rättighet att, före uppnådd pensionsålder och oberoende af tjenstetiden, bevilja pensioner åt sådane tjenstemän och betjente vid fångvården, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153, 5 som genom våld af fångar blifvit till helsa eller lemmar så skadade, att de icke vidare kunna sina tjensler bestrida, så torde dessa kunna tills vidare bibehållas vid sin aflöning, enär vid inträffande dylikt förfall, utväg numera icke saknas att få tjenslerna skötte af andra personer, sedan Rikets Ständer genom bifall till Utskottets hemställan uti 16:de punkten af dess Utlåtande N:o 59, angående regleringen af utgifterna under 2:dra Hufvudtiteln, medgifvil att, med undantag allenast för Fångvårds-styrelsens embets- och tjenstemän, förslagsanslaget tili fångvården jemväl får anlitas till lämpliga arfvoden åt vikarier.
I betraktande häraf hemställer Utskottet, alt den nådiga framställningen för närvarande icke mätte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 4:o Sedan Rikets sednast församlade Ständer, i likhet med hvad jemväl vid 1856 —1858 årens riksdag blifvit beviljadt, medgifvit, alt de läkare vid Arméen och Flottan, hvilka under påföljande stalsregleringsperiod erhölle afsked, finge under de för civile embets- och tjenstemän i förfatlningarne stadgade vilkor samt efter enahanda grunder, som för dessas pensionerande blifvit af Rikets Ständer antagna, uppföras lill pension å allmänna indragnings-slaten med iakttagande, all från samma pension skulle afräknas del belopp, som hvarje sådan pensionstagare egde att från Arméens pensionskassa eller Amiralitets-krigsmanskassan i årlig pension uppbära; så bar, uti särskild nådig Skrifvelse den 6 Februari innevarande år (införd under N:o 72 i lista Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll) Kongl. Majit, enär delta Rikets Ständers medgifvande förklarats gällande allenast för nu pågående statsregleringsperiod, men enahanda förhållanden, som föranledt berörda medgifvande, ännu oförändrade fortfara, föreslagit, att afskedstagande läkare vid Arméen och Flottan än vidare och intill dess annan pensionsreglering kan varda för dem fastställd, må få sig tillerkänd samma rätt till pension å allmänna iudragnings-staten, som under nuvarande och nästföregående stalsregleringsperiod blifvit dem medgifven ;—1 och enär Rikets Ständers förut i ämnet fattade beslut härmed hufvudsakligen öfverensstämma, samt någon återgång derifrån eller ändring deruti lämpligen icke bör ifrå gakomma förrän vid den allmänna reglering af pensionsväsendet, som är att förvänta, tillstyrker Utskottet, att den nådiga framställningen måtte bifallas. 5:o.
I ändamål all bereda understöd åt de sedan 1808—1809 års krig ännu qvarlefvande landtvärnsmän hafva motioner blifvit väckta, hos Ridderskapet och Adeln af Grefve Mörner, C. S. (motion N;o 2 7), inom Borgare-Ståndet af Herr R.
Ditzinger (motion N:o 16) och inom Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmägligen Nils Olsson från Malmöhus län (motion N:o 29).
Efter att hafva erinrat om de allmänt kända, nti fäderneslandets historia upptecknade förhållanden, hurusom landtvärnet genom en tvångsåtgärd, emot lag och rätt, rycktes ur fädernehuset eller ifrån sina fredliga sysselsättningar, att vidare denna Svenska allmogens blomma, genom den uslaste 6 Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 153. administration, utsattes alt kämpa lika mycket emot sjukdom, hunger och köld som uti strid mot landels hender, samt slutligen huruledes de derefter qvarlefvande, utsvultne, halfnakna med bruten helsa och lcfnadslyeka, obarmhertigt lemnades af samhället åt sitt öde, hafva dessa motionärer ansett det icke vara för tidigt att samhället emot de få ännu lefvande landlvärnsmännen till någon del afbördade sin gamla tacksamhetsskuld.
Väl hade den enskilda välgörenheten, dertill manad af den brist, hvaruti flertalet af desse gamle befunno sig samt af deltagande för deras sorgliga öde, sökt i någon mån lindra deras nöd, men till den komité som för sådant ändamål bildat sig, hade influtit allenast den ringa summan af inemot Ett Tusen R:dr, hvilka med 10 R.dr Runt till hvarje utdelats åt något öfver 90 de mest behöfvande utaf de 365 landtvärnsman, som anmält sig lill understöds erhållande.
Häraf ådagalades, enligt motionärernes förmenande, behofvet al
Statens mellankomst för ali åtminstone på sena ålderdomen bereda landlvärnsmännen någon lättnad i sina näringsbekymmer.