Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser det vara af verklig våda för bar - Altin, Besv. och Oecon, Utsk, Betänkande N.o 44- l9 nets moraliska och sannt religieusa utveckling, då dess första undervisning uti bok skall ske medelst det Catechetiska föredraget, oftast under ledning af de mest okunnige tolkare af religionens sanningar; ty bär fordras vanligen endast ett bokstafligt svar på de utur boken upprepade frågor, och barnets skärpta minne synes vara den enda frukten af en pinsam läsöfning.
Af eget och andras exempel vet jag, att med det fullständigaste upprepande af frågor och svar utur Catechesen, intet enda sundt begrepp varit förenadt, men väl har den minnesdigra lexan gifvit näring åt det fåfänga skrytet med kunskap utan vetande.
Fruktansvärdt är det äfven, att mången religionens lärare blifvit bedragen af delta sken, och lilldömt det lättfärdiga sinnet ett pris, som endast borde tillkomma den hjertligasle öfvertygelse, grundad på enkla och fattliga begrepp uti en salighetslära, aldrig ämnad att belasta samvetet med tvifvel om dess stora sanningar, dunkelt lärde och orätt uppfattade.
Det vill derföre synas mig, som skulle en Lärobok uti religionen och sedolöran, lämpad lill barnets uppfatlnings-gåfva, äfvensom till ledning och uppbyggelse för den i andlig och lekamlig torftighet uppväxta allmänheten, vara af nöden; en afhandling nemligen, sådan Motionairen den åsyftat: hvarföre jag vördsamt tillstyrker Herr Cederschiölds förslag alt, medelst utsatt praemium, belöna ett arbete, som kunde anses svarande emot ändamålet.” 2:0 Al Lars Larsson ifrån Skaraborgs Län: ”Jag förkastar den materialistiska åsigt, som, i likhet med trollkarlen Simon, hvilken i Apostla-gerningarne omtalas, tror den Heliga Andes gåfva kunna köpas för penningar, och gillar derföre Utskottets Betänkande, då det afstyrker förslaget om utsättandet af ett högt pris för utarbetningen af en ny Cateches.
Men härmed var ock motionen helt enkelt afslagen, och dervid hade, enligt min tanka, Utskottet bort stanna.
Hvad sedan ordas örn revision, om underdånig anhållan hos Hans Majestät m. m., ogillar jag till alla delar.
Reviderad blef väl vår Cateches af 1810 års Ständer, och reviderade de honom så illa, att han efter några och tjugu års förlopp behöfver en ny omarbetning, så förtjena de förebråelsen för. en oförlåtlig lättsinnighet
Men jag tror ej att så förhåller sig.
Jag har sjelf läst vår Cateches och i honom icke funnit något, som strider emot Guds heliga ord.
Han är god, om lian efterlefves; han säges hafva brister; nå väl! hvad menskligt är, som icke har sådane?
Om vi skulle bortlägga denne och antaga en annan, månne denna nya blefve utan brister?
Äfven vår nya Psalmbok har Allm.
Besv. och (Jacon.
Ulsk, Betänkande N.o 44 krister; skola vi derföre genast eller efter ao- år föreslå utarbetandet! af en annan,?
••— Når .(len nja Tfibel-öfvérsättiungem en dag binner utkomma ock antagas, så kommer val afven den att kafva krister;: sien ; skalk den val derföre genast förkastas,.eller skall man slraxt föreslå utarbetandet af en förbättrad Bibel-öfversältning?
— Vill man consequent förfara, så skola vi på della vis få ständiga Catecbes-, Psalmboks- och Bibel-Comileer.
Att några frågor; i vår Catecbes kunde vara enklare ock tydli-r gare, gör. intet till. luifvudsaken; ja, om äfven en ocb annan fråga der skulle finnas,; som är mindre nödig, eller öfverflödig, så betyder också detta! mindre.
Hnfvudsaken är, att Ghrislendomens grundläror finnas der rent, klart oell med nödig fullständighet framställde, ocb det äro de, efter allt livad mitt enfaldiga förstånd kan inse.
De högbildades ordande om naturens kännedom och studerande är vackert; men denna kännedom* såsom ett serskildt studium, anser jag för allmogen vara mindre maktpåliggande* Naturen, studera vi! under våra arbeten ocb prisa naturens Herre för dess godhet ocb under.
Alt klra känna Gud och den lian. sändt häfver, Jesurn Ghrislum, anse vi såsom det angelägnaste och högsta får våra barn och: finna gss nöjda, om denna kunskap, såsom nu är förhållandet, i Gatechesen meddelas.
Nu först har allmogen hunnit alt blifva rätt hemmastadd' med den nya Calechesen och missnöjet öfver förlusten af den gamla har ock nu först upphört.
Men att just då föreslå den nyas afskaffande och en annans antagande, vöre att: hos folket väcka ett allmänt missnöje.
Äfven den ökade afgift, sorn härigenom skulle uppkomma,; bör icke lemnäs-oan*- märkt.
Finnas flere barn i- ett hus-, så. skola de alla. hafva den nya Ca-' techesen, fastän de förut hafva den gamla.
Denna nya utgift, ehuru för den bemedlade obetydlig, är dock för dem fattige ganska känbar.
Denna utgift, om jag. ansåge den för nödvändig, skulle dock icke omnämnas;: men nu, då jag af intet skäl. finner den vara af behof ve t påkallad, måste jag, af ömhet för den fattiges belägenhet, taga den i betraktande, och både af detta och ofvan angifnc. skäl, i liela allmogens namn inom den ort för hvilken jag är Riksdags-fullmäglig, protestera emot förslaget om utarbetandet och antagandet af én annan Gatéches.
När nya Bibel-öfversätlningen blifver färdig samt af K.onung' ocb Ständer gillad och antagen, då först blifver ock, enligt min oförgripliga länka, rätta liden ali tänka på en Gatechesrevision, mea icke förr.” Alim.
Desv. och Oecon.
Betänkande Wo 45.* ?'' •) ’ ' •
' N:o’ 45..
Ankom till Exped.-Uts!-<. cl. i9 April kl. 1 eft. ni» f ; , • r. Betänkande, i anledning af vackt fråga, om tittryckligt stadgande derom , att mäldegare ej må anses pligtig} att till rnjölnares biträde'hälla folk vid qvarnen ander förmalningséiden.
Uti ett tili Hedervärda Bondeståndet ingifvet memorial, sorn: lili detta Utskotts handläggning blifvit remitterad ti har Riksdagsfullmägligeh' ifrån "VesteriNorrlands Län Nils Strindlund anfört, att, då Kongl. Stadgan d. 16 Mars 1739 innehåller,, att qvarnegare bör vid ansvar hålla våg i 'qvarnen, så att mälden blifver efter vigt tili och ifrån mjölnaren lemnad; men, sådant oaktadt, hos-; visse
Domstolar den åsigt gjort sig gällande,, att qvarnsökande borde, under den tid mälden vid qvarnen förvaras, derstädes hålla folk till mjölnarens biträde, hvarigenom stadgandet om vägning synes öfverflödigt, enär den person, som, å mäldegarens vägnar, vistas i qvarnen, äfven kan tillse, att någon försnillning ej eger rum, det måtte en sådan förklaring af författningarne i ämnet utfärdas, att mäldegare, som vid tullqvarn ej/vill elien har tillfälle qvarstanna under målningen, dertill ej må anses förbunden, utan, sedan han efter vigt mälden till mjölnaren aile runa t, ega. att, utan* personlig närvaro eller hjelp vid förmalningen, mälden å utsättande tid återhemta, med afdrag i vigten endast för tillåten tull.
Utskottet i sorn vid behandling, af detta ärende , tagit" kännedom om det Domstolsbeslut i uppgifna ämnet, hvarom Motionairen förmält, har äfven inhemta t, att Kongl.
Resolutionen på allmogens besvär den 16 Mars 1789, i 45 §• innehåller, att egare af odalq.varnar, som mala för Lilltägt, böra, vid 5 daler silfverraynt vite, hålla väg i qvarnen: och att mälden bör vägas till och ifrån, mjölnaren, äfvensom HäradsRätten i hvarje landsort, efter dess beskaffenhet och förra vanlighet, skulle pröfva, huru mycket i Lilltägt erläggas borde, hvilket sedermera af Landshöfdingen efter omständigheterne borde fastställas, till véderhörandes efterrättelse; varande desse föreskrifter,, genom 7 i Kongl.
Resolutionen på allmogens besvär, den 10 September 1743 och 27 §, i Kongl.
Resolutionen på slädernes besvär den 3 Februarii 1748, till allmän efterlefnad förnyade; och som stadgandet om mäldens vägande synes ej blott förutsätta mähle - Allm.
Besv. och Oecon, Visit.
Betänkande N:o 45» gares rättighet, att till mjölnarens vård spanmålen aflemna, intill dess den, i moa af tillförsel och vattentillgång m. m., kan hinna förmalas och afhemtas , utan ock beräknadt, att undanrödja all anledning till tvist inäldegare och mjölnare emellan, och betaga den sistnämnde tillfället att något undansnilla, samt det jemväl torde böta antagas, att qvarntullen anses utgöra vedergällning både för målningen och för den tillsyn å spar.- mål och mjöl, som erfordras, så länge varan vid qvarnen måste förblifva; alltså och då åliggandet för mäfdegare, att sjelf eller genom annan person till mjölnares biträde sig vid qvarnen uppehålla intilldess förmälning kunde, för sig gå, skulle'oftast medföra flere dagsverkens förlust, öf-, verstigande sjelfva qvarntullen, emot hvilken vederbörande, som till mäldelag blifvit beräknade, äro berättigade, att vid skattlagde qvarnar varda betjenade; fördenskull finner Utskottet sig böra, i likhet med hvad Motionairen hemställt, vördsamt föreslå, att Rikets Högloft.
Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om utfärdande af uttryckligt stadgande derom, att mjölnare ej niå, för spannmåls förmälning, af egaren dertill fordra annan afgift, tjenstbarhet eller vedergällning, än den qvarntull, sorn nu är eller framdeles varder i laga ordning bestämd.
Hvilket dock, jemte en Ledamots serskilda mening, Rikets Högloft.
Ständers närmare pröfning vördsamt undérställes.
Reservation af Herr Pejron: ”Jag kan icke dela den åsigt, som i detta ämne gjort sig gällande, med mindre en förändring i nu varande Författningar, angående qvarn-tnll-taxans upprättande i underdånighet föreslås, ty vid qvarn-tullens bestämmande tages hittills blott i beräkning vedergällning för sjelfva förmalningen och tillsyn af säden; men icke besväret af den handräckning, som, så väl vid mäldens vägande, som vid förmalningen erfordras; också, då mäldegaren qvarstannar vid qvarnen tills spanmålen blifvit förvandlad, vare sig till mjöl eller gröpe, eger qvarnegaren ingen rätt alt begära någon slags afgift eller vedergällning utöfver den på föreskrifvet sätt upprättade Qvarn-Tull-Taxan, hvaraf ett exemplar bör i qvarnen vara att tillgå, men deremot, om, som det mången gang händer, synnerligast i städerna, säden qvarlemnas till mjölnarens vård under förmalningen, måste mäldegaren vid afhemtningen erlägga en veder - Ailm.
Besv. och öccon, Vtsk. TJilaiaädc .V,o 4&. gallning för det besväret mjölnaren eller qvaraegarens folk nödgas vidkännas, hvilket synes mig ganska billigt , och sker sådant i många landsorter.
Jag skulle således vördsamt föreslå, att Rikets Högloft.
Ständer bos Kongl. Maj:t endera uuderdånigst anhålla, att den ifrågavarande, af billigheten påkallade vedergällning togs i beräkning vid Qvarn-Tull-Taxans upprättande, så väl af Magistraten som HäradsRätterne, eller ock att denna vedergällning eller penningeafgift i hvarje ort fastställdes, på enahanda sätt, som Qvarn-Tull-Taxorne tillkomma, till undanrödjande deraf, att qvarnegare eller dess ombud göra egennyttan gällande och egenmägtigt laxera qvarnsökanden.
Ankom till Exp, Utsk. den 19 April kl. 1 eff, m.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om utfordan* de af Författning med förbud emot monopoliers stiftande till menigheters förfång.
Vällofliga BorgareSlåndet hav till Utskottets handläggning remitterat ett af Herr Hallgren afgifvel memorial, deruti han, med åberopande af 60 §.
Formen, framställt nödvändigheten af en Förordning, innehållande förbud emot monopoliers stiftande till menighelers förfång, med undantag af sådane privilegia exclusiva, som, lill nya uppfinningars befrämjande, på vissa år af Kongl. Majit i Nåder beviljas, och föreslagit, att underdånig anhållan om en dylik Förordning måtte af Rikets Höglofl, Ständer bos Kongl. Majit frambäras; och har Herr heffler i Motiouairens anhållan instämt, med anmärkning, att under de sista ao åren, flere personer i Götheborgs förstäder erhållit den enskilda rättigheten att bedrifva så kallad skeppsfournerare-rörelse, hvilken är af så vidsträckt beskaffenhet, att den omfattar allt, både lill handel och handt verkerier hörande, samt svårligen kan controleras, i följd hvaraf den för flere medborgareclasser skall vara dubbelt menlig, och ej bort meddelas, sedan* den emellan åren 1809 och 1816 inträffade ovanliga- liandelsconjunctur Allm.
Besv. och Gecon.
Utlåtande $;0 4ö upphört, derunder ifrågavarande rörelse måhända kunnat anses vara af beLöfvet påkallad.
Vid öfvervägande häraf har Utskottet funnit den föreslagna Författningen desto mindre behöflig, sorn den af Herr Hallgren åberopade 60 §.
Formen, i sista momentet, innefattar ett .stadgande i ämnet, så kraftigt, sonl det af Statsmagterne kan meddelas.
Berörde §. bjuder, alfe ”Konungen ej må, till vinning för Sig och Kronan, eller enskilde perso* ”ner och Corporationer, någre monopolier fastställa;” och då häraf otvunget lärer följa, att förbudet omfattar alla monopolier, ehvad de lända en eller flere personer eller hela menigheter till förfång; men i händelse Motionairen ej skulle anse det nog tydligt, han torde böra, i den för Gru 11 dlags-förändri 11 gar bestämda ordning, söka tillvägabringa det tillägg, sorn kan nödigt finnas; alltså och enär, i anledning af det förhållande, Herr Leffler} i afseende på Götheborgs Stad enskildt, anmärkt, någon Utskottets åtgärd icke torde erfordras; föranlåtes Utskottet afstyrka Rikets Höglofl.
Ständers bifall till framställningen om utfärdande af förbudsförfattning emot monopoliers stiftande till menigheters förfång.
Stockholm den 17 April r834* STOCKHOLM, hos Ludv.
Westerberg i834- Allm. B-csv.- och Occon.-Utsk. Utlåtande N.o 4l - c N:o 47.
Ankom lill Exp.-Uuk. den 12 April kl. 7 e. m.
Utlåtande, i anledning af vackt motion, derom, att åt sk ill ige i Elfsborgs
Län kringspridda Rusthälls-numror under [Festgötha afsuttne Cava/lerie måtte derifrån afsöndras samt med Elfsborgs och IFöstgötha Dahls Regementen förenas.
Uti ett från Hedervärda Bonde-Ståndet till detta Utskott remitteradt memorial, har Riksdagsfullmägligen Anders Danielsson ifrån Elfsborgs Län anfört, hurusom, derigenom att Cavalleriets indelning föregick InfanteriRegementenas, och att till det förra utsagos hemman, som du för tiden voro de förmonligaste, inträffat, alt åtskilliga kringspridda Rusthållsnumror under Westgötha afsuttna Cavallerie befinnas uti Elfsborgs
Län på ett betydligt afstånd ifrån det egentliga Regementet, som hufvudsakligen utgöres af Rusthåll inom Skaraborgs Län.
Delta förhållande har Molionairen ansett öijen lig t i oeconomiskt afseende derföre, att
Rusthållarne måste vidkännas ganska betydliga kostnader genom långväga skjutsningar, fortskaffande af ordres, bref ru. m., samt i mi 1 itai tiskt hänsende derigenom, alt manskapet för dessa numror kan egentligen anses såsom detacheradt ifrån Regementet; att tillsynen deröfver, ifrån Regementets sida, fordrar omgångar och tidsutdrägt, och alt truppen, vid ett hastigt uppbrott, icke kan samlas så skyndsamt som eljest, enär två till fyra dagar skulle erfordras innan Regementet, samladt, kunde afmarchera.
Efter Molionairens tanka, kunde den anmärkta olägenheten lättast afbjelpas på det sätt, att nämnde Rusthållsnumror förenas med Elfsborgs och Westgötha Dahls Regementen, af hvilka de omgifvas.
Fördelarne deraf vore många, olägenheterna inga, Rusthållarne erlade i allt fall sin häst» vacance och förblefvo i åtnjutande af sina Augments-räntor, samt beklädde och bevarade sin soldat på samma sätt som förr.
Befälets besvär vid sistnämnde Regemente skulle visserligen derigenom ökas, men af Ollicerslönerne vid Westgötha Regemente vore utan tvifvel tillfälle, om så nödigt ansåges, alt, sedan Militair-befälet erhållit högre löner, vedergälla de förres besvär, och om Compagnien, vid början af ett fälttåg, skulle finnas öfvertaliga, jermnades detta snart genom inträffad afgång.
Under anmärkning derjemte, alt enahanda förhållande, som här of* Bih. till R.
Prot. l83f. 8 Sami. 1 to:de Häftet. * Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Utlåtande N.-o <£8. van är uppgifvet, eger rum jemväl pä andra ställen, och att det vore af lika vigt för Arméens rörlighet, som ländande till besparing och lindring uti Rust- och Rotebållarnes utgifter, om vidt kringspridda Compagnier och Regementen blefro mera concentrerade, har Motionairen förklarat, att han icke ville föreslå en rubbning uti Indelningsverket, utan allenast anhölle, det Rikets Ständer mätte fästa Kongl. Maj:ts
Nådiga uppmärksamhet på detta ämne, så att detsamma,, till rättelses vinnande, mätte i Nåder tagas i betraktande.
Hvad sålunda förekommit har Utskottet öfverväga!; och ehuru Utskottet inser och Srkänner de stora olägenheter i omförmälde afseende, som ega rum i Elfsborgs
Län och andra orter, der olika Corpser äro indelte; likväl och sorn, efter Utskottets tanka, ändring derutinnan icke kan till vägabringas utan rubbning i Indelningsverketx hvilket åter är ett ämne af den vidtomfattande och ingripande egenskap, att, för vinnande af sådana parliela fördelar, hvarom nu är fråga,, någon till en dylik rubbning ledande åtgärd ieke lärer böra vidtagas;: alltså anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka hvad Riksdägsfullmägtigen Anders Danielsson i ofvanberörde måtto föreslagit, utan hemställer vördsamt, att motionen mätte förfalla.
Dock varder detta till Rikets Höglofi.
Stockholm den 22 April 1854- N:o 48V Ankom tiH Exp’.-Utsk. den 23- April kl. 'J e. m.- Ut låt ande j i anledning af väckta motioner derome att spridda Rote-andelar måtte i möjligaste mon sammandragas:
I detta ämne hafva från Hedervärda Bonde-Ståndet till Utskottets handläggning blifvit remitterade serskilde motioner,, hvaruti blifvit yrkadt, af: 1:0 Carl Gabrielsson från Östergöthland, att de besvär oeh kostnader, sorn uppkomma deraf, alt strörotarne i flere orter äro på långt afstånd från stamrotarne skiljde, måtte, så vidt möjligt är, afhjelpa® genom Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Utlåtande N.o 4& 3 tillåtelse för Rotehållarne, att utbyta de på längre afstånd från stamrotarne varande strörotar, emot mera närbelägne; 2:0 Mäns Månsson från CalmaF Län, att en jemkning i roteringen vid Smålands Båtsmans-Compagnie måtte ske, så att de hemman, som äro belägne intill hvarandra, blifva till hvarje roteringsnumer sammandragne; 3:o Jan Petter Jansson från Stockholms Län, att enahanda sammandragning och jemkning måtte ega rum i afseende å Båtsmansrotarne inom sistberörde
Län, der roteandelarne äro spridda ofta på 2 till mils afstånd från hvarandra; 4:o Johannes Christoffersson från Kronobergs
Län, att, enär den roteinteressenter lemnade frihet att sammandraga sig endast på få ställen blifvit begagnad, oaktadt deras aflägsenhet från hvarandra medförde stora olägenheler, så väl för rotehållarne, sorn soldaterne, hvilket förhållande skall ega rum i den del af Kronobergs
Län, sorn är anslagen till rotering vid Calmar Regemente; det måtte en sammandragning af stam- och strö-rotarne, oberoende af rotehållarnes godtycke, blifva allmänneligen påbjuden och befalld, samt taga sin början med första numret i hvarje Compagnie.
Till upplysning i ämnet, får Utskottet vördsamt anföra, att Kongl. Maj:t, genom Ciroulaire-Bref till vederbörande Auctoriteter den 3o Maji 1826, i Nåder förordnat, att alla ansökningar om utbyten af från stamrotarne aflägsne lijelprotar samt om roteflyttningar i allmänhet böra ske hos Kongl. Majits
Befallningshafvande i Länet, hvilken, efter att, så väl den rotehållare, med hvilken roteflyttningen är i fråga, sorn äfven soldaten eller båtsmannen, då någondera numern icke är vacant, hörde blifvit, samt vederbörande Regements- eller Corps-Chef jemväl i ämnet yttrande afgifvit, eger att, efter förekommande omständigheter och gällande Författningar, i anledning deraf meddela Utslag, hvilket dock bör Kongl.
KammarCollegii pröfning underställas; samt att, sedan Rikets Ständer vid förra Riksdagen i underdånighet anhållit, att rotehållarne måtte tillåtas vid Sockenstämma utse visse Deputerade, sorn egde sammanträda och, gemensamt med Kronobetjeningen, uppgöra förslag till de Toteutbyten, som kunde finnas lämplige; så har Kongl. Majit, under den 3 October 1839, beslutat, att härutinnan skulle förblifva vid hvad genom ofvannämnda Circulair-Bref redan vore stadgadt; äfvensom Kongl. Majit, uppå Rikets Ständers vid samma Riksdag gjorda underdåniga hemställan, att project till ny Roteindelning på Öland, måtte uppgöras, under den g Julii i83o, förklarat
Sig icke kunna dertill lemna bifall, helst omförmälde Circulaire-Bref jemväl härvid borde tjena till efterrättelse.
4 Allm. B c,iv.~ och Oceon.-Ulsk. Betänkande N;o“43- Och alldenstund, genom merberörde Kongl.
Bref den 3o Maji 1826, sorn föreskrifver huruledes och i hvad raan sammandragning af spridda roteandelar må kunna trllvägabringas, det ändamål, sorn Motionairerne åsyftat, redan är tillåtet och utväg för dess vinnande anvisad; fördenskull och då det allenast beror på Rotehållarne sjelfva att begagna denna utväg;, samt Johannes Christoiferssons förslag, att en sammandragning af spridda stam- och strö-rotar måtte anbefallas3 efter Utskottets tanka, ingalunda är lämpligt, enär det synes böra icke allenast ankomma på Rotehållarne, hvilkas rätt och fördel egentligen äro i fråga, att sjelfve derom göra anmälan eller ej, utan ock, sedan anhållan om dylik sammandragning egt lura, för hvarje serskildt fall, bero på en närmare undersökning och pröfning, huruvida densamma bör bifallas eller afslås; alltså anser Utskottet någon åtgärd, i anledning af de i ofvanberörde måtto väckte motioner, icke erfordras, samt får, på sådan grund vördsamt hemställa, att motionerne måtte förfalla.
Hvilket dock till Rikets Ständers egen pröfning
Vördsamt öfveilenmas* Stockholm den 22 April 1834- Vio 4g, Ånlom till Exp.-Utsk. den 3o April kh 2 e. E® Betänkande, i anledning af väckt frågaj ont Frälsehemman$ skyldighet att utgöra Kronobr efbäring.
Hedervärda Bonde-Standet har till Utskottets handläggning remitteras Riksdagsfullmägligen Mäns Månssons ifrån Calmar Län memorial, af innehåll, att då billighet och rättvisa fordra, det egare af Frälsehemman med Krono- och Skatte-hemmnns innehafvare deltaga i Kronobrefbäring i den nion skjutsning för närvarande utgöres, och jordbrukets befrielse ifrån berörde tunga icke lärer vara att förvänta, fann Motionairen sig föranlåten yrka, att Kronobrefbärings-skyldigheten för Frälsehemman, genom uttryckligt stadgande, bestämdes, och alt underdånig framställning härom måtte hos Kongl. Maj:t göras.
Delta har Utskottet tagit i öfvervägande och får upplysningsvis vörd - Allm. Betv.- och Occoru-Utsk.
Betänkande N:o 49• 5 samt anföra, att, sedan Rikets Höglofl.
Ständer vid 1810 ars Riksdag beslutat och Kongl.
Maj:t i Nåder fastställt och genom Dess Nådiga Förordning, den 6 April samma år, låtit kungöra, att för Utsockne- och Frälsehemman Kronoskjuts bör utgöras under krigstider på lika sätt, som af Krono- och Skattehemman, men under fredstider, såsom dittills, endast tili hälften deremot; och att Rå- och Rörs- samt Insocknehemman, sådane Kungs-ladugårdar af rå och rörs natur, som äro i enskild mans ego, prestbol och stomar samt den ecclesiastik-jord, sora af innehafvaren fritt disponeras, och ändtligen all stadsjord bör under krig deltaga i Kronoskjuts lill hälften emot
Skatte efter nuvarande mantalsberäkning, och för stadsjorden serskildt, under förbehåll, alt densamma ej får högre sammanlagda skjutsningsbesvär än Kronoskatte; så har Kongl. Majit, genom Nådige Bref den 11 Julii 1811 och den 25 Januarii 1820, förklarat, dels att Kronobrefbäring vore ett emot Kronoskjutsning svarande besvär, hvadan de till förstnämnde ändamål ansla^ne hemman i allmänhet vore fria från skjutsning, dels ock att Konungens Befallningshafvande borde, hvar inom sitt Län, tillse, att Kronobréfbärande jordegare, i jemförelse med de Kronoskjutsskyldige, icke må öfver billigheten betungas, samt hålla hand deröfver, att de härom utfärdade Författningar noggrannt efterlefvas, och att inga missbruk med Rronobrefbärings-rättigheten föröfvas till obehörig tunga för allmänheten; i öfverensstämmelse med hvilka Stadganden, Kongl. Maj:t jemväl, uti serskilde under
Dess höga pröfning dragne mål, enligt hvad Kongl. Brefven lill Katnmar-Collegium den 21 Maji 1819 och den 1 Julii i83o utvisa, i Nåder förklarat Frälsehemman icke kunna undgå att Kronobrefbäring besörja i den moa dem ålåg att Kronoskjuts utgöra.