Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Borgare-Ståndet i allmänhet vid i §. i Mom. åberopat sitt rörande Brännvins-bränning i Städerne förut fattade beslut, hvilket komme att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas; men åt detta förbehåll anser Bevillnings-Utskottet sig så mycket mindre kunna lemna någon uppmärksamhet, som dels den grund hvarpå Utskottets, rörande Brännvins-bränningen uppgjorde Förslag hvilar, utgöres af Riksens Höglofl.
Ständers Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotts, af de 3:ne öfrige Riks - Stånden bifallna, mening, dels ock, undantagandet af Vällofl.
BorgareStåndets särskildta Beslut, såsom ett rättesnöre för Brännvins-bränningen i Städerne och fördelningen derefter af den i och för denna rättighet utgående Bevillning, endast skulle tillskapa tvänne sins emellan olika beräknings-sätt för denna afgift, deremot har Utskottet, dertill föranledt af en värd Ledamots inom Hederv.
Bonde-Ståndet gjorda anmärkning, att, om det i Förslaget förekommande stadgande , det tillkom Brännvins-bränningsrältigheten såclane
Torplägenheter h vilke väl icke äro roterade eller rotefrihets-afgift erlägga , men ändock äro med särskild ränta till Kongl. Maj:t och Kronan belagde j efter bok - / Betänkanden. i85 bokstafven tolkades, skulle denna rättighet ej tillkomma sådane Torp och Lägenheter , hvilka finnas på Krono-Skogarne anlagde och uppodlade, men hvarå räntan genom lagliga åtgärder frångått Kongl. Maj:t och Kronan , och af enskild man innehai vas, trott sig böra tillstyrka följande föreslagne förtydligande, nemligen, att efter orden: ”belagde med särskild ränta till Kongl. Maj:t och Kronan," tillägges "ellar Dess rätts innehafvare" 2:0.
Under åberopande af dess till Utskottets Betänkande fogade reservation, har vid 1 §. 3 Mom. en värd Ledamot af Vällofl. Borgare-Ståndet yrkat, att de Pannor som utöfver 90 Kannors rymd med särskildt
Nådigt tillstånd till ej mindre än 45o Kannors innehåll, begagnas lill Brännvins-tillverkning, under föregifvande af behöflighet för Vinättike-tillredningen, måtte uttryckligen förbjudas, hvarförutan blifvit anmärkt, huruledes till förekommande af det på sina ställen sig inritade missbruk, att 2:ne Pannor blifvit fölen eldstad begagnade, utan att derföre utgått högre Bevillning, än för en enda, föreskrifvas borde, att för hvarje Panna, hvarunder eld omedelbarligen användes, skulle den faststälda Bevillningen utgå.
I afseende åter på den först yttrade meningen, hvilken är med flere skäl understödd , har å andra sidan åtskillige omständigheter blifvit anförde till ådagaläggande af nyttan och nödvändigheten deraf, 12* Bevillnings-Ut skottets att silke vid Ättike-Bryggerierne nyttjade Pannor, från all afgift förskonas.
Vid förehafd pröfning häraf, har denna fråga väl å ena sidan blifvit ansedd såsom af [Ekonomisk natur, och sålunda liggande utom gränsen för Utskottets verknings-krets, men (»medan dervid å den andra förekommer , att Brännvins-brännings-afgiften är en Bevillning, att det tillkommer detta Utskott, att en dylik beskattning föreslå, och att om än det såsom ett oeconomiskt ärende, tillkommer Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och godtfinnande, att genom särskild
Nådig tillåtelse meddela rättighet, att vid Fabrikerne begagna BrännvinsPannor utöfver den faststälda storleken, upphäfdes likväl icke derigenom Ständernas rätt, att bestämma de derföre utgående Bevillningsafgifterne, eller Bevillnings-Utskottets, att sig deröfver utlåta, ty har Bevillnings-Utskottet funnit sig oförhindradt att denna fråga under granskning företaga; och alldenstund meranämnde Ättike-Fabriker, så vidt de äro grundade på den vinst Brännvins-bränningen med Pannor af 4> 5 ä 600 Kannors rymd lemnar, obestridligen förnärma hvar och en sorn mot skatt tillverkar Brännvin, samt följaktligen ej blott kunna umbäras, utan böra äfven upphöra , och dertill äfven kommer, dels att denna Fabriks-anstalt grundad på köpt Brännvin, i alla fall tillskyndar innehafvarne en högst betydlig vinst, dels att då den Fabriks-mässiga Bränn vins-lill verkningen blifvit i synner - Betänkatiden. het med höga utgifter belagd , synes det rättvist, att andra näringar, sora äfvenledes bero af Brännvins-bränning lä vidkännas lika dryga utgifter, i synnerhet som den högsta möjliga Ättike-tillverkning kan med arne po kannors Pannor beredas, dels ock, att det skulle strida emot all beskattnings-princip, om, sedan upplyst är, det Brännvins-Pannor finnas utöfver 90 kannors rymd, egarne af dessa skulle få drifva sin tillverkning, utan ali afgift, fördenskull och utan afseende på hvad andragetblifvit, rörande den stränga conlroll bränningen med meromberörde Pannor skall vara underkastad; det bestämda ansvaret af Privilegiernas förlust, i händelse missbruk dermed skulle upptäckas, den nytta Riket skall hämtat af desse Fabriker, derigenom, att införseln af Ättika blifvit nedsatt till en obetydlighet, den omständigheten, att dessa Fabriker icke hafva någon beläningsrätt i Manufactur-Disconlen, samt således sakna all annan uppmuntran, än frihet från Brännvinsbrännings-Bevillningen, den dubbla beskattning som genom åsalte afgifter skulle uppkomma, både å rå-ämnet och den förädlade varan, och olämpligheten deraf, att belägga sådane större Pannor med Bevillning, utan att tillika tillåta tillverkning till afsalu, och det så mycket mer, som beliofvet att tillverka en för Fabrikers bedrifvande nödig rudimaterie, hvarken kan eller bör hänföras under benämning af husbebofs-bränning, anser Bevillnings-Ulskoltet rättvist, att lill Riksens i88 Bevillnings-Utskottets Höglofl.
Ständers pröfning vördsaniligen öfverlemna, om icke slutet af i §. 3 Mom. må erhålla följande lydelse :
Ingenstädes i Stad eller A Landet vare tillåtet, att nyttja mera än 3 .nego Kannors
Pannor i ett verk j eller på samma Bolstad till hvad värde Egendomen än uppgår; härifrån likväl undant agne , sådane vid Attike-Fabriker varande personer , som med Kongl. Maj:ts särskildta Nådiga tillstånd j begagnas till B rännvin s-bränning.
Äfvensom 2 Morn. i 2 §. i händelse af bifall härtill lärer höra förändras, sålunda: Afgift för Panncrymd , beräknas A Landet och i Städerne, enligt den särskildt upprättade och härhos fogade Tariffen; men för alla vid Åttike-Fabriker varande Pannor öfver go kannors rymd, hvilken med Kongl. Maj:ts särskilda Nådiga tillstånd j begagnas till Brännvins-bränning j utgår af giften efter 4 sk. för hvarje Kanna., beräknad för hvarje månad Pannan under äret till Brännvins-bränning nyttjas j hvaremellan sä Brännvins - Pannor som Redskap bör ordentligen förseglas. 3:o.
Vid den af en värd Ledamot inom välbemäldte Riks Stånd gjorda erinran, att genom det i i §. 7 Mom. införda Stadgande, hvarigenom egare af Brännvins-Pannor befrias från ansvars - skyldigheten för Pannerymdens enlighet med stämpeln och från plikt för dess otydlighet, kunna missbruk lätteligen föranledas, äfvensom att samma controll är både nödig och på intet sätt besvärande för Betänkanden - den skattskyldige, får Utskottet endast tillägga , hvad icke blifvit under öfvcrläggningarne förbisett, eller, att då denna fråga är uti Lag- och Bevillnings-Utskottens den i5 Nov. afgifne Betänkande, mera fullständigt utvecklad, får Utskottet äfven dit hänvisa. 4:o.
Den i io Morn. af i §. föreslagna rättighet, att i föreskrifven ordning, när som heldst, anmäla sig till idkande af Brännvinsbränning, mot erläggande af Pannerymds-afgiften för den tid bränningen eger rum, har inom Vällofl.
BondeStåndet förmodats, än ledande till en betydlig minskning i inkomsterne, emedan mången kunde med begagnande af denna frihet, endast utgöra Bevillning för vissa månader af året, än obehöflig, enär det icke är att förmoda, det någon vid de i December månad vanligen inträffade
Mantalsskrifningarne skall vara i ovisshet huruvida han det påföljande året begagnar sin Brännvins-brännings-rättigliet eller icke; än att den lindring, som härigenom tillskyndas egare af större Brännvinspannor, är obetydlig åter för dem af mindre, än åter, att stadgandet bör sålunda förtydligas, att, om någon som idkar Brännvinsbränning med en mindre Panna, vill emellan Mantalsskrifningarne förse sig med en större , då han eger rättighet att bruka en dylik, må sådant honom icke förvägras, samt till följd häraf stadgas, dels att den som sålunda efter redan skedd Mantalsskrifning, anmäler sig till Sevillu ings-Ut sko t tets Bränn vins-bränning, bör utgöra afgift för hela året, dels ock, att undantag från denna skyldighet endast må vid inträffande flyttningar ega rum.
Farhågan för de häraf uppkommande följder, kan Utskottet emellertid icke dela, och således ej eller tillstyrka någon ändring i dess förra Förslag, så vida Staten äfven i motsatt fall måste vidkännas en minskning i dess inkomster, enär hvar och en som vid Mantalsskrifningen icke har sin Tedskap färdig, att genast företaga Brännvinsbränning, heldre uppskjuter den till ett påföljande år; och då det i alla fall synes orättvist, att vid inträffade flyttninger å laga fardag, eller eljest, ombyggnad af Bränneriet-, samt flere oförutsedde tillfällen tvinga en Egendoms-Innehafvare, att antingen betala afgift för den tid, då han ej innehaft egendomen eller begagnat sin Bränn vins-bränningsrättighet, eller ock, att alldeles under loppet af året, afstå från en honom lagligen tillkommande rätt. 5‘o.
Enär det i 11 Mom. innefattade Stadgande, om flere smärre Brännvins-Paniiors nyttjande i ett Bränneri, icke förorsakade någon förvillelse, utan tvertom bidrog till vinnande af en större tydlighet, kan Utskottet ej eller understödja en värd Ledamots inom Yällofl. Borgare-Ståndet, mening, det borde samma Moment, såsom öfverflödigt, utgå efter dén förändring, grunden för beräkningen af Påli n er j'nids-afgif ten utgått.
Betäiikanden. ip* 6:o. Inom Heclerv. Bonde-Ståndet, liar visserligen blifvit yrkadt, att alldenstund Riksens Högloft.
Ständer beslutit, det skulle Krono-Brännerierne i Stockholm och Götheborg upphöra, och deremot åtagit sig, att i Bevillnings-väg hålla Staten skadeslös för den inkomst, sorn sålunda går förlorad, hvarigenom detta ärende iklädt sig egenskap af ett Bevillnings-, i stället för ett önskningsmål, fördenskull borde redactionen al i4 Morn. undergå den förändring, att i stället för ordenr ”såvida Krono-Brännerierne i Stockholm, Götheborg och Carlskrona upphöra” &c., skulle införas: ”Sorn Krono-Brännerierne o. s. v.;” men då denna fråga, på sätt en värd Ledamot inom Ståndet jemnväl påmint, ingalunda kan i enlighet med 3 puncten af Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets afgifne Betänkande, anses vara slutligen afgjord, förr än Riksens Högloft.
Ständers derom fattade Beslut vunnit Kongl. Maj:ts Nådiga bifall, anser Utskottet sig sakna grund att tillstyrka den äskade redactionens förändring. 7:0.
Så vida Riksens Högloft.
Ständer gillat Högloft.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets i 6 punkten gjorde framställning, att flere Ilemmans-egare å Landet, icke må förena sig om en enda Brännvins-Panna, mot skyldighet, att till Pannerymds-afgiften gemensamt bidraga, och en dylik tillåtelse skulle vid verkställigheten betydligen försvåra controllen mpt möjlige öfverträdelser af If)3 Bevittnings-Utskottets Författningen, finnér Utskottet sig icke kunna understödja en värd Ledamots af Hederv.
Bonde-Ståndet mening, att om flere Interessenter sammansätta sig om bruk af en enda Brännvins-Panna, böra de samme, ej, på sätt hittills skett, hvar för sig taxeras till skatts erläggande för bela Pannerymden, utan afgiften för allesamman gemensamt utgå efter rymden af den Panna, hvaraf de vid Bränn» vins-tillverkningen sig begagna. 8:0.
Att den tillåtna Pannerymden icke bort bestämmas efter Egendomens värde i jemna Tusental af Riksdaler, bar en värd La•damot af Hederv. Bonde-Ståndet yrkat, under förmodan, att det varit rättare, att äfven utsätta en viss Pannerymd för Hemman af t. ex. i,5oO å a,5oo R:d. värde; men då skälet lill denna åtgärd igenfinnes i 2 §. 4 Morn., eller nödvändigheten deraf, att genom den efter Hemmansvärdet utgående Bevillningens bestämmande i jemna Skillingtai, förekomma vidlyftighet och bråk vid beräkningen, och afgiften dessutom icke kan anses vara allt för hög eller tryckande, alltså förmodade Utskottet denna anmärkning böra förfalla. 9:0.
Lika med hvad flere värda Ledamöter af Hederv.
Bonde-Ståndet förklarat, i anledning af en annan värd Ledamots yttrande, det skulle den i 2 §. 6 Morn. föreslagne afgiften, af minst io R:d. för de Krögare och Nä - Betänkanden Närings-idkare, som ej öro Borgare, Vara på många ställen allt för dryg och tryckande, anser Bevillnings-Utskottet denna anmärkning kunna förfalla, enär det står hvar och en fritt, att idka denna Näring, eller ock, om han ej finner den lönande, densamma då nedlägga. 10:0.
Flere Ledamöter inom Yällofl. Borgare-Ståndet, hafva delat en värd Ledamots Önskan, det måtte, liden då ifrågavarande Förordning kommer att taga sin början, närmare bestämmas, och heldst till 1825 års början, emedan Författningen icke förr än under instundande år lär kunna utfärdas.
Öfvertygadt om riktigheten af denna anmärkning, finner Utskottet sig så mycket heldre böra föreslå, det den nu gällande Författningen må till kraft och verkan fortfara till nästinstundande års slut, då den nu föreslagna vidtager, sorn flere förändringar i Brännvins-Pannor och annan redskap, otvifvelaktigt lärer af hvad nu föreslaget är, blifva en följd; lik väl anser Utskottet ingen böra betagas rättigheten att med beräkning af 1822 års Taxeringsvärde å sill Fastighet, ifrån och med den 1 Octob. 1824, begagna till Brännvins tillverkning sådan förändrad redskap som denna Författning tillåter, emedan i annat fall många skulle under tiden kunna komma i mistning af sin Brännvins-brännings-rättighet. 11:0.
I afseende på de skäl, hvilka.borde verka inställandet af den allmänt lofgifha 5 Sami. 1 Ä, »94 Bevillnings-Utskottets Brännvins-bränningen, har en Ledamot inora välbemäldte
Stånd, trott krig och missväxt vara hvar för sig en tillräcklig anledning dertill, under det en annan förmodat den sednare omständigheten vara enda skälet dertill; men då Riksens Höglofl.
Ständers mening j detta fall redan finnes uttryckt, saknar Utskottet anledning att deruti föreslå någon ändring.
Emellertid varder Bevillnings-Utskottets sålunda yttrade meningar, till Riksens Höglofl.
Ständers pröfning vördsamligen öfverlemnade, jemte de till Protocollet af flere Ledamöter aflemnade särskildta yttranden och reservationer.
Ständers Bevillnings-Utskott, nedanstående dagar, år 1823* Den 21 November. S. D. Föredrogs, sedan den 18 'dennes på bordet hvilande Protocolls-Utdrag af den 13 i denna månad från Vällofl.
Borgare-Ståndet och Hederv. Bonde-Ståndet, med de inom desse 2:ne Riks-Stånd mot Bevillnings - Utskottets återremitterade Betänkande N:o 5a , med Förslag till en ny Författning, angående Betänkanden.
Brännvins-bränningen och de derföre bestämde afgifter, gjorde anmärkningar. —• — — — •—• så skola alla vid Fa briker varande Pannor öfver 90 Kannors rymd, som med Kongl. Majrts särskildte
Nådiga tillstånd begagnas till Bränn vins-bränning, beskattas.
Emot detta sålunda fattade Beslut, reserverade sig Ordföranden Herr Friherre Manderström, Herrar Uggla, Göran Gustaf, af Wingård, von Franken, af Schmidt, von Wahrendorff, af Malmborg, Lamer, Tellenius, Heggblad, Agardh, Limnelius och Tonander.
Justerades Protocollet för den 31 dennes, hvarefter Herr Professor Agardh uppläste sin, mot ffet i samma Protocoll intagne Beslut om beskattning af de Pannor, som vid Ättike - Fabriker till Brännvins - tillverkning nyttjas, skrifteligen författade, så lydande reservation :
Redan uti början af discussionen öfver detta ämne, förklarade jag, att Herr Beckmans reservation och deraf uppkomne Vällofl. Borgare-Ståndets anmärkning, icke kunde upptagas till öfverläggning inom Utskottet , då det dels icke tillhört Bevillnings-Ut - 19 6 Bevillnings-Utskottets skottets område, dels ock, vöre af 3 Stånd Jemnadt utan afseende.
Då lik viii det Höglofl.
Utskottet företagit frågan
Lill ny framställning inom Stånden, utbad jag mig att få emot ett sådant förfarande mig reservera, råsom stridande emot ett grundlags-enligt behandlings-sätt.
Hvad åter sjelfva frågan angår, sådan som den nu kommer att framställas, nemligen, om de på Ättike-Fabrikerne använda större Brännvins - Pannors taxering och beskattning, så får jag äfven förklara, det jag icke inser, det en sådan beskattning kan ega rum.
Brännvins-tillverkningen är bär en mellanprocess, för hvilken icke bör skattas, då tillverkaren skattar för liela rörelsen, och det så mycket mindre, som Ättike-Fabrikerne äro i Bevillnings-Förordningen särskildt och uttryckeligen upptagne; och det synes något besynnerligt, att beskattas för hvarje procedure, som föregår Ättikans tillverkning.
På samma grund skulle egaren af sådane Fabriker, der Ättikan tillverkas, af öl eller dricka, särskildt beskattas såsom Bryggare och särskildt såsom Ättike-tillverkare; äfvensom hvarje annan Fabrik på detta sätt erlägga Bevillning för alla de tillverkningar, som föregå hufvud-processen, ett Sockerbruk således först beskattas för Syraps-tillverkningen, och sedan för Sockret; en Iilädes-Fabrik särskildt för Spånader och särskildt för Yäfnaden.
Dessutom har det ganska rigtigt blifvit inom Utskottet anmärkt, att om för de i Ättike-Fabrikerne använda Brännvins-Pannorne skall Betänkanden. *97 erläggas Bevillning, så inträder egarens rättighet , att äfven försälja sitt Brännvin, hvilket skulle alldeles tillintetgöra hela den redan antagna Brännvins - brännings - Författningens ändamål.
Herrar Limnelius, Tornander, af Malmborg, Lamér och Fellenius förenade sig med Herr Agardh. Herr Lagerhjelm uppläste sin i samma ämne jemnväl skriftligen uppsatte reservation.
I förmågo af 5^ §.
Riksdags-Ordningen, och då jag icke instämmer i Ilöglofl.
Utskottets Beslut, får jag min särskilda tanka till Riks-Stånden vördsamligen anmäla:
Ättike-tillverkning består deruti, att den genom Sockerhaltiga växtsaft er sydr^a: jäsning bildade Alcohol, genom tjenlig tillsatts undergår den andra eller sura jäsningen.
De rå-ämnen, hvaraf Ättikan vid Gripsholm beredes, äro förnämligast Potatis, något Spannemål samt Rå-Socker.
De förra innehålla ämnen, som meddelade åt Ättikan, skulle betydligt försämra dess beskaffenhet, ifrån hvilka de jäsbare ämnena måste skiljas.
Detta sker medelst distillation, hvarvid ej är nödigt att distillatet blir Brännvin; ty sjelfva förbrännan undergår rlirecte Yin-jäsningen, och klarning till
Brännvin företages endast till förlag under varma årstiden.
Vin-ättikan beledes väl alltså af samma ämne som Bränn - Be villnings-Utskottets vinet, men delta ii inne undergår, för att blifva Ättika, en Chemisk förändring, då deremot distillering consentierar det till Brännvin.
Om Ättike-tillverkaren skulle skattläggas för Rå-ämnets beredning särskildt, så skulle
Ättikans tillverkningspris böjas antingen genom denna nya beskattning, eller också derigenom , att tillverkaren skulle använda köpt Brännvin såsom Rå-ämne, hvarigenom en för Ättikeberedningen fremmande operation (nemligen klarnings-distiileriugen) verkade på tillverknings-kostnaden utom den fremmande Brännvins-tillverkarens egna vinst.
På denna böjning af Ättikans tiilverknings-kostnad vinner ingenj men Tillverkaren ensa\\\ förlorar.
Till följe af detta förhållande, synes mig Åby och Gripsholms Fabriks-egare lia vunnit Kongl.
Maj:ts Nådiga tillstånd, medelst Resolution af den q
Martii 18 r4> att enär Brännvins-tillverkningen i allmänhet är tillåten, utan afseende på gällande Författningar, tillverka det Alcohol-ämne som till Ättike-beredningen användes.
Bevillnings-Utskottet har deremot beslutit, att alla vid Fabriker med Kongl.
Maj:ts särskildta Nådiga tillstånd varande Pannor, öfver qo Kannors rymd, som till Brännvins-bränning begagnas , skola beskattas.
Efter ordalydelsen af detta beslut, skulle Ättike-Fabrikernes förbränne-Pannor vara skattfrie, eftersom de icke begagnas till Brännvins-bränning utom för de veckor afåret, då vid varma årstidens annalkande, upplag af Rå-ämnet mäste göras, hvarvid verklig Bränn - Betänkanden, l99 vins-bränning för Ättike-bryggden måste ske.
Men enär Fabriks-egarne hittills åtnjutit fullkomlig Skattefrihet för Rå-ämnets beredning, så hvilar här öfverläggningen uppå afgörande af följande fråga:
Skall Närings-Idkaren bibehållas vid, eller bero farns den fördel han genom Kongl. Maj:ts särskildta Nådiga tillstånd åtnjutit?
Skall Närings-Idkaren kunna förlita sig uppå beståndet af förordnanden j som Kongl. Maj:t i sin vishet meddelat; eller skall han underkastas den vishet som Riksens Ständers åtskilige Ledamöter ådagalägga , och derigenom Närings - Idkar ens timliga lycka blifva en lekboll för den vexling af rådande begrepp, hvarpå Ständers öfverläggningar ej sällan gifva varnande exempel?
Man märke, att just i detta ämne tvenne Riksmöten med stillatigande bifall följt på den ifrågavarande Resolutionen!
Denna öfverläggning är alltså af oeconomisk natur, och 53 och 89 §§.
Regerings - Formen samt 34 §•
Riksdags-Ordningen stadga behandlingssättet.
Deremot bestämma 53 och 60 §§. Regerings-Formen, jemnförde med 3i §. Riksdags-Ordningen, omfånget af ämnen för Devi lin i ngs-TJ
Ls k o ttets handläggning; och enär beredning af Alcohol för Ättike-jäsning icke kan förmälas med Husbehofs-Brännvins-bränning, eftersom förbrännan i dessa båda tillverkningar undergå en olika chemisk behandling, så kan ifrågavarande öfverläggning icke böra till Höglofl.
Bevillnings-Utskottets handläggning, så vida Grundlagarne efter ordaly - aöo BeviUnings-Ut skottets delsen enligt 83 §. skola i hvarje särskildt fall tillämpas.
Skulle jag deremot, enligt Grundlagens anda, våga en tillämpning, så skulle väl Näringar af Riksens Höglofl.
Ständer kunna beläggas med skatt, dock utan att emot po §.
Regerings-Formen utsträcka sådan rätt till upphäfvande af Konungens Resolutioner, samt med iakttagande af nödiga oeconomiska åsrgter, såsom att denna Näring vunnit tillräcklig stadga m. m.
Så hafva Riksens Höglofl.
Ständer vid innevarande Riksmöte, och ehuru Tull uppräknas i 60 §.
Regerings-Formen, öfverlemnat till Kongl. Maj:t att till införsel förbjuda, äfvensom att sänka Tullen å vissa Artiklar.
Jag slutar häraf, att Riksens Högiöfl.
Ständer vid behandling af Handels-firihéten och Tull-Taxan icke ansett sig kunna, för égenteliga och uttryckeliga Bevillnings - frågor, utesluta all oeconomisk betraktelse, utan funnit sig befogade att äfven directe lemna rum ät nödig jemnkningsmagt; huru mycket mer är denna magt nödig, enär frågor uppstå om Fabriker, hvilka omfatta nya, förut i Riket icke tillverkade Fabrikat, såsom vid Gripsholm är förhållandet.
Min vördsamma tanka är alltså, att detta Höglofl. Bevillnings-Utskottets Beslut, i sitt nuvarande skick, icke tillhört detta Utskotts handläggning.
Skulle likväl till följe af Höglofl.
Utskottets ifrågavarande Betänkande, till Höglofl.
Slån - Betänkanden. 201 Ståndens profning framställas, huruvida de Pannor, hvilka till Ättike-bryggd begagnas, skola beskattas, så förekomma ; 1:0
Att 3:ne Riks-Stånd, med undantag af de inom Hederv.
Bonde-Ståndet gjorda Redactions-aninärkningar, bifallit IIöglolL Bevilinings-Utskottets första Förslag, 2:0
Att derest HÖglofl.
Riks-Stånden skulle frångå sine Beslut, det ifrågavarande Stadgandet likväl måste göras i allmänhet, således angå ej blott varande utan äfven blifvande Pannor, dock ej riktas emot sådane, hvilka till följe af Kongl. Maj:ts särskilda Resolution äro från gällande Författningars tillämpning förklarade frie, hvadan ifrågavarande Högloft.
Utskottets Beslut innebär en Nullitet, beldst sedan i8i5 och 1818 års Ständer vidtagna Brännvins - Författningar, icke härpå fästat något afseende.
Skulle deremot detta ärende, på satt jag vördsamt hemställer, såsom Hushållsmål Varda ansett, så vågar jag för denna händelse särskildt korteligen framställa mina tankar.