Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I dé öfriga orterna har sjukdomen tnér och mindre irismygt sig; meri det mäste kunna antagas såsom gifvet, att så snart den hunnit upptäckas, den sjuke sjelf, om han dertill eger förmögenhet, och i annat fall församlingen, af fruktår! för smittan, genast vidtager hödiga anstalter till dess botande.
Om dessa enida åsigter gö ä tillfyllest, för ätt rättfärdig 1 det omdömet, att afgiften, ålmin» Stone såsom skätt betraktad, icke är nödvändig, så fordtas ännu mindre någor!
Vidlyftig» het, för att ådagalägga, det den ej är rättvist fördelad på dé skattdragande»
Ingen beskattning år rättvis, Söm ej står i förhållande till skattdrägaréns förmögenhet.
Denna Sanning har länge varit allmänt erkänd, ätt den icke behöfvér Utvecklas.
Hurti vill mati
Val då försvara rättvisan af en utskyld; sorn drabbar lika Millionären och den utfattige ? förgäfves Svarar man, ätt beloppet är så litet» Allt litet öch stort här i verldeii är relativt* Några skil - 4 Sami. 4 Baud.
Stats-lTts kottets Betänkanden. lingar äro litet för den förmögne, men mycket för den verkligt fattiga, och villja vi ej genom våra beslut i verket erkänna denna lära, så vet jag intet hinder, hvarföre icke alla skatter göräs personella.
Åtminstone för något år skulle val en påräknad summa sålunda utgå, och alltid klefve beräkningen säkrare, da det ej är Särdeles besvärligt, att lika fördela det belopp Staten behöfyc-r på ett ternUgen noga kändt antal af mantalsskrifne medborgare.
Orri detta yttrande icke kommer att af Höglofl.
Utskottets pluralitet antagas, så anhåller jag, att det må, såsom min enskildta mening, åtfölja Betänkandet till Ständerna, Herr Uggla, Carl, ”då Erik
Svensson uti sitt nu aflemnade anförande uppgifvit, att det icke är vederlagdt, det vissa orter icke känna veneriska smittan mera än till namnet, får jag nämna, att hvad Götheborg och Bohus^ Län beträffar, har jag af Landshöfdingen derstädes haft tillfälle inhemta den kännedom, att under ett år har icke mindre än öfver 300 personer, med denna sjukdom behäftade, å Länets Curhus blifvit skötte och vårdade*’.
Herr Uggla aflemnade derjemte en tryckt Berättelse, om den verkställda Bevision öfver Gö - Stats-Utskottets Betänkan den. 321 iheborgs och Bohus Läns Lazaretts och Curhus räkenskaper för år 4820» som på begäran upplästes och bland annat utvisade det förhållande, att på Länets Curhus hade, från 1819 qvarliggande och 1820 inkomne, till sammans 346 personer sistnämnde år blifvit skötte och vårdade, af hvilka befunnos friske ntgångne 276) döde 15 och qvarliggande 55.
Om den verkställda Revision öfver Götheborgs och Bohus Läns Lazaretts och Curhus räkenskaper för år 2620.
Nedanstående vederbörligen utsedde och kallade Revisorer hafva, till underdånig åtlydnad af Kongl. Instructionen för Läns Lazaretterne af den 17 December 1817, 14 §, denna dag sammanträ t, för att granska detta Läns Lazaretts och Curhus räkenskaper för ofvannämnde år.
Af Curhus Sysslomannens redogörelse inbemtas, att utbetalningarne voro följande:
Ordinarie utgifter Aflöning enl.
Maj:t i Nåder fastställde Stat, 593: 16 - Underhåll Medicamenter 3,756; 21 4 1,121: 45 11 5>47i: 35 * 322 Stats -Utskottets Betänkanden.
Extra ordinarie utgifter.
Hyror 22 2: 10 8
Be grafn i n g s kost na de r 2 3 : 6 - Reparationer 9 g • 2 4 Extra arfvode!}, Aflöning enl.
Directioneris beslut nq: Post-Rakning 5: 25 .Utringning af entrepepad auction. 32 Skrifmaterialier 23: 1 4 Utgifter för Lazarettet? tomt O.ch brandredskap 98;. 12 8 Skjutspenningar för utpolletterade personer 58: 14 Flyttningskostnad från gamla till nya Curhuset 3: 35 8, Tran sport af sjukhus inventariepersedlar från Götheborg till Uddevalla 129: 42 Sysslomannens lesekostnad till Götheborg enligt Di rectionens beslut.. 15: 12 ySgt 1 8, Upphandling Inyentarier 29: 44 1 Förbr ukningsper se diar till ett belopp af 35: 20 Bpco Rd. 6)319: 5 7 Stats-Utskottets
B e t ä n k a n d e n.
De uppgifna intraderna yorp:
Behållning fran år 181g 207; § 2 Jnflutne medel från Landt Ränteri et 5,332: 5 4 5,53g: X1 g galance Sysslomannens förskott 77g; 43 ^ Efter nogaste granskning af förenämnde räkningar ofver utgifterna, hafva vi funnit dem vederbörligen styrkte och i allo rigtige.
Hufvud-Redogörejsen för de under Curhusr Directionens disposition stående medel från ar 1820 utvisar i Debet Balance från år 181g, enligt LandsContoirets summariska räkning 2,523: 1 8 Enligt EandtRänteriets räkning 872: 31 4 Enligt Sysslomannens. d:o 207: 6 2 3,603: 59' 3 Inkomsterne
Tre skillings afgiften för år 183® enligt Eands-Contoirets räkning. 4,077: 27 LandtRänteriets räkning påförer 181g års anslag af Kongl. SeraphimerGillet 1,033: 16 D;o Collectmedel 381: 15 2 304 S t a t s - U t s k o tCet s Betänkande n.
Curhus-Directionen emotta git iB-20 års anslag från Kongl. SeriphimerGillet 1,033: 16 6,425: 36 % Balance till år 1851 Sysslomannens fordran enl. dess räkning 779: 42 1 Summa B:co Bd. 10,808: 11 5 I Bäkningens Credit upptages Afkortning Enligt 1 Eands - Contoirets summariska räkning 363:
Utgifter Ordinarie enl.
Sysslomannens Redogörelse 5,471: 33 3 Extra Ordinarie enl.
Sysslomannens Redogörelse 782: 1 8 Upphandling af Inventarie och förbrukningspersedlar 65: 16 8. 6,319: 5 ^ Balance till år 1821 Enligt Eands - Contoirets summariska räkning 2,530: 14 3 Enl.
EandtRänteriets räkning 962: 23 7 Stats -Utskottets Betan k anden. 325 Uti CurhusDirectionens förvar 633: 16 4.126: >; jo Summa Bxo Bd. 10,808: Jl 5 Denna HufvudRedogörelsé ar jc mnförd med de deri åberopade Eands-Contoirets och Randt Ränteriets Räkningar, och befunnen till alia delar med de samma 'öfverensstämmande.
Handling u ne utvisa, att på .Länets Curhus, qvarliggande från 181g och inkomne 18-20, tillsammans 346 personer blifvit skötte och vårdade; Af desse befunnos friske utgångne 276 Döde —• 13 Qvarliggande 55 Till desse personers underhåll hafva åtgått under årsloppet 16,904 portioner mat.
Det föregående året hade 335 patienter förtärt 22,726 portioner.
En betydlig skillnad.
Också hade de sjuke nu hela året igenom lefyat på halfportion, med tillägg af någre daglige portioner bröd derutöfver.
Det tillhör Räkarne, icke Eevisorerne^ att bedöma hvad qvantum födoämne, som erfordras för en sjuk persons uppehälle, men vi misstage oss säkerligen icke i den förmodan, att den omtanka, hvarmed Curhusets bägge
Doctorer omfatta sjelfva inrättningen, sträcker sig till deras dervarande patienter, äfven i det afseende, att 320 Stats •
Utskottets Betänkanden. dessa blifva erforderligen underhållne.
Den fordrar i öfrigt detina omtanka, denna sällsynta ordning och hushållning, som Länets Hofdinge, CurhusDirectiohen och Läkarhe iakttaga vid användandet af de inflytande medlen, för att desse något här må svara mot urgifterne, men oaktadt ada dessa Herrars skicklighet, skola de dock fin» ha sina bemödanden åtföljde, af en mörk utsigt för inrättningens framtida beståhd om den ej vin» ner förbättrade tillgångar.
R visorérne förledet år föreslogo Onl Pastorernes föreställningar inom deras Församliu* gar vid Collecteringarne, hafva val lemnat ett ö‘ kadt, men dock ett allt för otillräckligt bidrag; svårligen torde något dyl i kg mera lämpligt kunna föreslås, än en förhöjning i Tre Spillings afgifteli, Det vörö önskligt att Länets innevånare, sär deles d&, som kunna komma i fråga att blifva Riksdagsmän, ville taga kännedom om härvarande Curhus.
Dé skulle öfvertyga sig att denna inrättning jemhförelsevis nästan icke kan öfver» iräffis, De skulle förundra sig öfver den trefnad; Och snygghet, som råder bland en samling af older för ohyggliga åkommor.
De skulle inse ätt denna snygghet, förenad med en oafbruten Läkarevård och med tillgång till alla slags passande medicamenter, samina ögonblick sådane på» fordras, Stats-Uts kottets Betan kander). g g i fordras, gora de sjukas botande både lättare och säkrare än hvad desse, uti deras spridde hemvist; äfven med förutsättning af deras anhöriges bästa bemödanden och god skötsel, möjligen kunna vänta sig.
De skulle intagas för denna den lidande mensklighetens tillflykt, 'göra allt att beveka sina medbroder till en ringa uppoffring för dess bestånd, och sjelfve föregå, dem häruti med hedrande exempel.
Uddevalla den 16 Mars 1822- M. af Christiernin.
Petter Andre; s Åhlboten.
Kammarjunkare Prost o. Kyrkoh, i Jorshella. M. Bagge.
Pehr Johnsson.
i Nycklås.
Herr Lindroth: såsom innevånare af en Landtförsamling inom Götheborg och Bohus
Län, bör jag upplysa, att flere af tionna Församlings innevånare, sorn af den olydiga smittan varit angripne, blifvit intagne på Länets Curtius i Uddevalla, och efter en derstädes åtnjuten god och omsorgsfull vård och skötsel återkommit friske r . . j f) f Samt, 4 Band, v.t 394 Stats - Utskottets B e t än k ancle n. och befria e från det onda.
Då jag blef utsedd till RiksdagsFullmägtig för nu påståen ]e Riksdag, hörde jag ingen af allmogen yttra någon önskan om den så kallade 3 sk:s afgiftens afskaffande, eller anmoda mig att dertill medverka*
Vid den anmärkning, som blifvit gjord, att denna afgift drabbar orättvist, då den utgår utan afseende på dm skattskyldiges förmögenhet, får jag erin dra, att den egentligen län er allmogen och de fattigare till fördel, hvilka i synnerhet behöfva begagna Curhusanstalterne.
Så kallade Ståndspersoner och mera bemedlade lita merändels och nästan allt id, då de af denna sjukdom angripas, slöta sig hemma eller skaffa., sig å något annat, ställe enskildt Läkarevård och skötsel, samt tillita icke Curhusen: det är således mängden af dem, som erlägga afgiften utan att deraf hafva någon direct enskild fördel. Herr Limnelius yttrade: att någon province bidrager tili Curhusinrättningen i Stockholm, är ett stort misstag.
Denna inrättning en. sam, utom flere, som på Statens bekostnad underhållas, kostar Staden 7,000 Rd.
Den afgift, som lemnäs för att utrota veneriska smittan eller förekomma dess Utbredande, tycker jag för öfrigt att hvar och ert borde anse som en gärd It den St a t s - U t s k o 11 e t s Het ä n ka n d e n. J i lidande menskligheten, och således ingeri derifrån kunna undandraga sig.
Det skulle synas som de orter, hvilka blifvit skonade från denna landsplåga, med nöje och tacksamhet borde lemna en skärf åt de olycklige, sorn derföre ät o offer, heldst smittan derigenom kan hämmas och de äfven framgent blifva fredade för densamma.
När afgiften dessutom kommer att bibehållas, för att användas för hvart och ett Län särskildt, borde ingen svårighet för dess åtagande möta; om behofvet icke genast påkallar dess användande, torde man vara glad, att hafva att tillgå hvad som samlas, när olyckan inträffar, för att då afvärja densamma.
Ett bidrag till ett sådant ändamål, som det ifrågavarande, anser jag af den beskaffenhet, att jag gerna af mensklighet skulle villja en skärf, för att från medmenniskor vore det i sjelfva America, afvända ett sådant plågoris, som den härjande sjukdom, hvilken man nu vill söka att utrota.
Som Erik Svensson begärt, att dess till Protocollet aflemnade anförande måtte, om detsammma af Höglofl.
Utskottets pluralitet icke kommer att antagas, hvilket jag hoppas och med tillförsigt förutser, icke blifver händelsen, såsom hans enskilda mening få åtfölja Betänkandet till Ständerne, så får jag också anhålla, att så väl den i dag uppläste Berättelse orri den verkställda revisionen öfver Götheborgs och Bohus Läns .Curhus räkenskaper för år 1820, sorn 32 i SI a t s - U t s k o 11 e t s Betänkande n. Herr Prosten Linderoths yttrande äfven mätte blifva Betänkandet följaktige.
Herr Uggla, Goran Gustafi med öfvertygelse om nyttan af den ifrågavarande afgif. tens vidare fortfarande och rigtigheten af A-fdel* ningens förslag, att efter maximi och minimi grunder bestämma sättet för dess utgörande, kan jag likväl icke tillstyrka bifall af den föreslagne tillökningen i afgiften från 3 till 5 sk. för hvarje mantalsskrifven person.
Denna förhöjning i ut. skyldens belopp är hvarken grundad i Kongl. Maj.-ts Nådiga Proposition eller af behofvet påkallad.
Erfarenheten har visat, att 3 sk:s äfgifsen hitiills nästan öfver hela riket varit tillräcklig, och man bör, efter min tanka, icke vid en
Dags bestämmande fästa 'allt för stort afseende på några få partiella förhållanden, och derigenom gifva anledning till en förhöjning i denna skatt för nationen, ty förevändningar skola visst ej saknas, att i manga Jhan, der 3 sk. hittills fyllt behofvet, kräfva maximi beloppet af 5 sk. fulla ut.
Jag tillstyrker derföre att afgiften hädanefter bör utgå ifrån 1 till 3 sk., såsom det högsta på personen.
I öfrigt anser jag det böra få ankomma pä hvarje.Dans innevånare särskildt, att för hvar - Stats-Utskottets Betänkanden.
325 je år bestämma beloppet, samt om medlens granskning förordna.
Herr Uggla, Göran Gustaf; i an-' ledning af hvad en värd Ledamot anfort, får jag på det högsta bestrida det sätt, att något maxi. mum nu icke borde bestämmas.
Jag vill endast påminna derom, att förevarande ämne är en beskattning, och att afgiften bör, till förjekommande af alla förhatliga följder af ett olämpligt prejudi.- cat, till högsta beloppet bestämd och ovilkorligen utstakas. — — — —; Och som ja således vunnit, så kommer maximi afgiften för hvarje mantalsskrifven person att årligen utgöras med 5 sk.
Emot det sålunda fattade beslut reserverade sig Herr Arnell, Lars, och Herr Uggla, Göran Gustaf, den sednare på förut anförde skäl och under anhållan, att hans enskilde tanka måtte till Ständerne få åtfölja Högloft.
Utskottets Betänkande, samt Anders Olsson från Stora Kopparbergs, Lars Andersson frun Skaraborgs och Mals Eriksson fri n Stockholms Län.
Ex Protocpllo. CLAS LIVIJN. 326 Sta ts-Ufsk <>t teis Betankauden.
Ankom den i Sept. 1823.
Rikets Högloft'.
Utlåtande med svar på anmärkningar vid Utskottens, under den 26 sisth /unn, afgifne Betänkande N:o 287, i anleduing af väckte Motioner, om stadgande af en ny Prasscriptionstid i afseende på sådane f. d. FilialDiscont- Inrättningarnes skulder, hvilka icke inom den förut bestämde Prsescriptionstiden blifvit tili inlösen presenterade.
Enligt till Utskotten ankomne Protocolls-Utdrag af den 29 samt 14 sistlidne Julii, har Utskottens ifrågavarande Betänkande, angående yrkad Uiqvid af f. d.
Filial-Disconternas ännu utelöpande skuldförbindelser, blifvit från Högloft Ridderskapet och Adeln samt H,rdervä:da Bonde-Ståndet St ats-Uts kot tets Betänkanclen. 327 till Utskottens förnyade handläggning återremitterad!.
Då ibland anmarkningarne äfven förekomma sådane, deruti 1818 års
DiseontRéglering frarnställes såsom en förhatlig åtgärd, samt det i sammanhang med öfvertagningen af dessa Disconter fattade beslut, om < n Praescriptionstids utsättande för inlösen af deras utelöpande Skuldförbindelser förklaras hafva varit ett magtspråk, så få Utskotten till en början tillkännagifva, det Utskotten anse dessa af fordna Ständer vidtagne författningar, ligga utom gränsen för Utskottens domsrätt, samt förthy ej eller kunna föranleda till något yttrande å deras sida; äfvensom, till upplysning folden Uedamoten af Hedervärda BondeStåndet, som synes hafva förmodat, att det varit genom KiksgälsContoirets kallelser, sorn
Disconlernas fordringsegare blifvit förel,gde alt inom viss tid, sine fordringar anmäla, Utskotten endast torde behöfva erinra derom, att den Kot gl.
Författning, som gaf verkställighet åt Besluter, orri Pra eser, ptionstiden, var, såsom i förra Betänkandet no - samt finnes ådagalngdt, en uf Konung och Ständer stiftad, i vanlig ordning l il efterrättelse kungjord Bag; I sammanhang hvärme 0 samt i anledning af det utaf en värd Ledamot inom Hcglofl.
Bidderskapet och Adelil yttrade tvifvelsmål, huru vida nämnde Kongl. Författning blifvit expedierad och hunnit sprida sig inom de afligs - 3sS Stats'Utskottets Betänkanden. nare och vidsträcktare provincerne, så tidigt, att den utéatte terminen af natt och år ifrån den ira December 1818 fått af alla begagnas, Utskotten skolat förklara, det någon yndersökning i denna del icke kunna af Utskotten företagas.
Dock sy. nes det sorn berörde Kungörelse, hvilken finnes vara utfärdad den ag September i8i8> och således mera än 14 månader före praescriptionstidens utgång, bordt kunna på s>:ne månader hinna spridas kring landet, då vederbörande egt fullt 12 månaders tid att sine anspråk gällande göra.
Besvarandet af den anmärkning, som af en .Ledamot inom Höglofl.
Bidderskapet och Adeln blifvit gjord, att nemligen de vid Filial-Disconternes öfvertagande stipulerade vilkor icke skulle vara fullt förbindande, så vida de, hvilkas rätt derunder berodde, icke blifvit i [Laga ordning hörde, skulle likaledes inleda Utskotten i ett sådant bedömande af förra Ständers Handlingar, som Utskotten, efter hvad redan är nämndt, ansett sig icke tillhöra.
Men Utskotten hafva likväl trott, att, sedan Rikets Höglofl.
Ständers Beslut, i afseende på f. d. Filial-Disconternas öfver, fagande var fattadt, och visse vilkor dervid tillika bestämde, någon rubbning af dessa vilkor, eller af de Författningar, som för verkställigheten af detta Beslut blifvit af Konung och Ständer gemensamt vidtagne, icke bordt af Utskotten tillstyrkas, Stats-tits koitets B et.än ka nd e n. 33g styrkas; samt att det vore Rikets Höglofl.
Ständer allena förbehållet, alt för billigheten eller andre särskildte förhållanden låta de rättmätige anspråk falla, som i afseende på efterlefnaden af Författningar dock i allmänhet icke torde höra eftergifvas.
Utskotten instämma deremot fullkomligen med denne och de flere Herrar
Dedämöter, som ansett den vinst, sorn genom vägrad inlösen af de ifrågavarande skuld-förbindelserne, skulle
Disrontverken tillgodokomma, icke vid bedömandet af denna sak böra afses, dock få Utskotten, med anledning af den värde Uedamotens yttrande, att Disconternes utredning icke kommer att medföra förlust för staten, erinra, att, efter hvad de Ut. skotten tillhandakomne Räkenskaper och provisionella calculer utvisa, förlusten å utredningen säkert blifver betydlig, Att i öfrigt, såsom vidare anmärkes, Götha Canal Bolags f. d. Discont Assigdationer på Banken fått emottagas i kronans uppbörd, har visserligen varit en stor ynnest mot innehafvarne af desse papper, men som likväl icke kan för desamma nu mera naedföra någon företrädesrätt framför de andre Disconternes Assignationer, enär de förstnämnde i alla fall aldrig varit eriän - 4 Sami. 4 Band. *i * 330 Stats - Utskottets
Be t än leanden } de som gångbart mynt, hvilket säkrast vitsorda? deraf, att, efter hvad Herrar Fullmägtiges i Riks* gäldsContoiret CirculäireBref till samtlige Kattungens Befallningshafvande af den n Februari n8n, innehåller, någre andre än Ränteriernes egne på Banken dragne Assignationer icke goda känts i uppbörden af Riksgälds-Contoirets medel.
En värd Ledamot af Höglofl. 9Ridderskape£ och Adeln har, såsom skäl för de ifrågavarande skuldförbindelsernas erkännande till liqvid, anfört* att då Palmstruchska Banken föll, äfven en tredje person uppträdde, sorn gjorde liqviden, samt att den derföre bestämde praescriptions-tiden 2:ne gånger förlängdes: äfvensom att förhållandet skall varit enahanda med Fahnhjelmarne, för hvilkas inlösen den första 10-åriga praescriptionstiden [likaledes förlängdes.
Onekligt ä'r väl, att Palmstruchska Banken Ifrån början var, liksom f. d.
FilialDisqonteme, ett enskildt af Kongl.
Maj:t octrojeradt bolag, samt att icke desto mindre denna Banks skuldförbindelser, efter bestämde och flere gånger förnyade praescriptionstider för deras uppvisande, af Staten inlöstes; men lika ostridigt är ock, att genom de af så väl Konung Carl X:de, sorn . efter hans död, af Förmyndare-Regeringen under Carl XI.-s minderårighet, vidtagne Författningar' till upprätthållande och förkofran af Palmstruchska Banken, Statsutskottet* Betänkande. 331 dess utgifne så kallade Creditiv-Sedlar, det enda •då härstädes i omlopp varande creditinynt, vunno en garantie af Staten, som borde försäkra inneliafvarne alt för dessa sedlar ega samma rätt, som hade de varit af Staten utgifne.
Utom det genom flere Kongl. Placat, denne Bank autoriserades till ett Uppbörds- och DepositionsContoir för allmänna och enskilddes medel, förordnades nemi. medelst Kongl. PlaCatet den 3 Äng. 3664, då Creditiv-Sedlarnes värde redan börjat blifva vacklande, att ingen, eho den vara måtte, skulle drista sig Vägra, att Credifiv-Sedlarne i deras förriga rigtighetjoch värde underhålla, dem uti köpslagande, be. talningar, utlagors uppbörd eller ock all handtering i gemen för gängse att acceptera, utgifva och emottaga vid plikt: att anses för en ohörsam
Rikets gångbare mynts föraktare; hvaremot alle undersåtare försäkrades, att de dervid skulle blifva skadeslöse haline. låqvidetl af Fahnhjelmarne, eller, såsom de rätteligen böra benämnas, General KrigsCommis. sariatets i Finnland Fält-Gassa Polletter, öfverto. gos deremot icke af Staten såsom tredje man.
De voro på Kongl. Maj:ts befallning utgifne, såsom Bevis på innehafvarnes egande fordringar hos Staten, i och för 1788 och följande årens krig i Finnland, och hvilka fordringar ock genom 17g? års Riksdagsbeslut till betalning med Riksgälds. jContoireis CreaitSedlar godkändes. 332 S t a ts - U t * k o tt et s B e tä n k a n d en:
Vid eit sådant förhållande, och då, hvad be* träffar Palmstruchska
Bankens- Creditiv-Sedl.atj desse voro, såsom Rikets mynt, till gångbarhet, roan och man imellan på det eftertryckligaste ,antefal le, och fFält-Cassa-Polletterne åter voro Statens egne skuldförbindelser, samt, efter Utskottens omdöme, desse papper således egde en alldeles ovillkorligt förbindande kraft emot Staten, hvaremot skyldigheten att inlösa f. d- Filial-Disconternas Assignationer och öfrige Skuldbevis, ber rodde på uppfyllandet å fordringsegarnes sida af de villkor, hvarunder desamma blifvit till betalning godkände, så lärer finnas, att någon analogie af förfarandet vid sistnämnde sedlars inlösen icke lämpligen kan åberopas i frågan om liqviden af f/il. Filial-Disconternes Skulder,] Då Utskotten nu till Rikets Höglofl.
Ständers upplysta bepröfvande framställa de skäl, på hvil* ka Utskotten anse sig icke kunna frångå deras uti. förra Betänkandet meddeldte yttrande, så få Ut' skotten tillika vördsamt anmäla, att nyssnämnde Betänkande redan är bifallet af Högvördige Preste-Ståndet den 14, samt af Vällofl.
Borgare-Ståndet den 22 sisth Julii, Särskilda Reservationer bifogas.
Stockholm elen 23 Aug. 1823.
Stats - Utskott ets Betänkandfcn. 333 Tränsumt af Protocollet, hållet uti Riksens Högloft.
Stats- och Banco - Z/tskott vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 23 Augusti 1823. ' s. i>.
— Häremot reserverade sig Herr Öfversten och Riddaren Hjärne under yttrande: ”Då Högloft
Utskotten nu ytterligare afstyrkt den begärde praescriptionstidens förnyande för inlösen af Götha Canal Bolags och Götheborgs fd.
Disconters Assignationer, får jag äran emot detta Beslut reservera mig.
Då Konungen i detta fall, som en fråga, hvilken angår Banken, icke kan bevillja resning, tillhör det Rikets Ständer ensamt att häröfver besluta, och hvilka i sådant fall, som Domare, synas böra icke ensamt afse den ena partens fördel; den andra partens, hvilken här egentligen utgöres af den fattigare classen, tyckes derföre med så mycket större skäl böra komma under consideration, och billigheten, hvilken de ensamt ega på sin si. da, borde ligga till grund för beslutet och verka bifall.
Då dessutom hela saken är en otdnings - 334 Stats-TJtskottets Betänkanden] anstalt, och efter min öfvertygelse aldrig kari,' sorn Utskottet synes anse dem, vara ett lagligt proclama, som jag förmodar böra vara af HofJRätt utfärdad om den som laglig skalle kunna anses, så finner jag bifall så mycket heldre och lättare kunna och böra lemnäs till den väckte motionen, heldst då' Rikets Ständer denna Riksdag förlängt tiden för desse
Disconters utredning till (fi a Julii 1825, och således en förnyad praescrip_ tionstid på ett eller ett halft år, icke kan på nå;, got sätt vara hinderlig för uppgörandet af slutliqvid vid utredningstidens slut.