Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvilken som helst ege rättighet att fasttaga den, som med tiggeri betrades: och hvarje Församling eller Socken må sjelf bereda sådane an - 15® Betänkande cm Fattigvården i Riket, stalter den för godt finner, för att, sa vidt på dess ledamöter beror, hindra Tiggares k ringstrykande och befordra dem till straff och näpst: men isynnerhet åligge det Krono- Politi- och Stads-Betjente att deröfver hålla alfvarsam tillsyn, särdeles vid Ting, Möten, Mönstringar, Auktio. ner, Marknader, Kongs- eller andra betydeliga skjuttsningar och vid amlie dylika tili större folksamlingar föranledande tillfallen, samt Krono-Länsmännen att alllid en gång i månaden, men Politi- och Stads-Betjente, som oftast, vid Gästgifverierne efterfråga och tillse örn Resande derstädes af Tiggare besväras.
Ingen driste sig att antingen lägga hinder i i vägen för den, sorn är i begrepp att fasttaga Tigga-» re, eller vara Tiggaren behjelplig att undkomma eller dölja honom Den, det gör, plikte , såsom den der befrämjat Tiggeri, forsta gången Tre Riksdaler Sexton Sk i 1II ragar och hvarje gång se, derrnera Sex Riksdaler Trettiotvå Skillingar, till tväskiftes emellan åklagaren och Fattigkassan , eller straffes, i brist af Böter, första gången med Atta och sedermera hvarje gå'ng med Fjorton dagars fängelse, Art. VI.
Om den närmare Styrelsen öfver Fattigvår* den inom hvarje Menighet och behandlingen af de deitill hörande Ärenden, samt om Rättegången i Fattigvårds- och Tiggeri-mål. §. r. På sätt i Art. 3 §, förmår, tillhörer Styrelsen öfver Fattigvården Kyrkoherden i hvarje Försam - Betäniande om Fattigvården i Riket. 15* ling, eller den hans Ämbete förrättar, såsom Ordförande, och de Församlingens eller Socknens ledamöter, hvilka den vid allmän Sockenstämma utser att med honom deruti deltaga.
Desse ledamöter måga utses till det antal Församlingen finner af nöden, antingen för hvarje år eller för längre tid; Och vidtager deras befattning med början af året näst efter det, då de väljas.
Ingen må, utan förfall af sjuklighet eller ålder utöfver 30 år, ett sådant förtroende för ett års tid sig undandraga; men ingen må, emot sin vilja, kunna tvingas att längre tid dermed fortfara.
Som ansvaret å Fattigvården ligger å Församlingen eller Socknen, må, sedan dess och Fattigvårdens skyldigheter nu blifvit genom denna Stadga utstakade,, det af hvarje Församling eller Socken bero, att, i öfverensstäm leise med de här lagde grunder, gifva Fattigvår ^-•Styrelsen och på förvaltningen och användandet af Fattigvårdens tillgångar de närmare föreskrifter, hvilka pröfvas af nöden för ändamålets vinnande och skyldigheternas noggranna uppfyllande, samt att för öfrigt, så vidt Församlingens Ledamöter rörer, träffa alla de särskilda öfverenskommelser, hvilka kunna lända så väl till befordrande af sådan Fattigvård och tillsyn, hvarpå Stadgan syftar, som ock derutöfver till Fattigdomens förekommande och Tiggeriers hämmande.
Dock skola alla <1 yl ika Reglementen och öfverenskommelser ovilkorligen underställas Konungens Befallningshafvande i I,änet , och Consistorium, i Stiftet för att af dem granskas i 5* Betänkande om Fattigvården i R i keti eeh stadfästas samt, da de innefatta Sfadganden-, hvarigenom en eller annan för Riket allmänt gällande Författning skulle rubbas elter inom.
Församlingen eller Socknen bela gas sin verkan, alltid ifrån Konungens Befallningshafvande och Consistorium insändas, jemte deras underdåniga Utlåtanden, till Kongl. Majus
Nådiga profning ~r Äfvensom Kongl. Maj:t, när eljest någon Församling eller Socken önskar Dess Nådiga stad-, fästelse, Leke lärer vägra att i nämnde ordning densamma meddela.
Alla hitintill stadgade Reglementen och öfverenskomraelser angående Fattigvården, af Kongl. Maj;t i Nåder stadfästade eller icke, galle hädanefter ej vidare än de äro. med denna Stadga och de deruti utstakade grunder förenliga.
Vili någon Församling eller Socken, till undvikande af oftare Sockenstämmor,gifva Fattigvårds-Styrelser^ vidsträcktare rättigheter, äa densamma enligt denna Stadga eljest eger, eller på dea eller i Stad på Magistraten öfverlåta Församlingens puöfningsrätt uti intlyttningsfrågor det vare Församlingen otre tage t, och ställe sigdå Fattigvårdi-Styrelsen eller Magistraten i sådane delar till efterrättelse enahanda föreskrifter., sorn deruti eljest gälla för Församlingen. §■• 3- Rättigheten att inställa sig vid Sockenstäm-, .ma och der yttra sina tankar i Ärenden, hvarom denna Stadga handlar, tillkomme alla Församlingens eiler Socknens då varande Ledamöter, som det föregående aret genom visst stadgadt sammanskott till Fattigvårdens inkomster bidragit ; Och vid omröstning beräkna* Rösterne med Betankande om Fattigvården i Riket.
153 grund af hvad hvar och en sålunda sammanskjutit:
Men har något sammanskott det föregående året icke egt rum, då vare rättigheten att inställa sig och yttra sina tankar, så väl sorn Röstberäkningen, enahanda som vid Sockenstämmor i andra Arender enligt 4 och 7 §. §. i Kongl, Förordningen om Sockenstämmor och Kyrkoråd den 2b Februarii 1817.
I allt öfrigt galle äfven alltid om Sockenstämmor i Fattigvårds-mål hvad nämnde Förordning om Sockenstämmor i i allmänhet innehåller, der ej genom denna Stadga för särkilda fall annorlunda (öreskrifves, $• 4, Fattigvårdsstyrelsen i hvarje Församling eller Socken bör samvetsgrant fullgöra allt hvad densamma enligt denna stadga åligger eller särskildt af Församlingen uppdrages samt så väl L den närmare Styrelsen öfver Fattigvården, som i förvaltningen och användandet af dess tillgångar rätta sig efter de föreskrifter, Församlingen i öfverensstämmelse med de här lagde grunder, meddelar.
Hos nämnde styrelse anmäles den, för hvilken Fattigvård sökes; och styrelsen pröfve bans behof.
Der ege och enskilde vårdare klaga öfver de dem anförtrodde personers uppförande, samt desse ofver sine vårdare; och styrelsen söke, så vidt ske kan, att bereda godvilliga rättelser, när omständigheterna det fordra; men anmäle eljest målet hos Konungens Befallningshafvande.
Fattigvårdsstyrelsen håfve för öfrigt sjelfmant tillsyn, att skyldigheterna å ömse sidor vppfylbs, så i som utom Fattighuset, så hos dero, tom af församlingens gemensamma Fattig - J54 Betänkande om Fattigvården i Riket. värd emottagit Fattige, Behöfvande eller Nödlidande, som hos de enskilde, hvilka eljest enligt Stadgan hafva Fattigvårdspligter.
Vid Sockenstämma i Maj månad hvarje år gore Fattigvårdsstyrelsen redo. för sin förvaltning det föregående året; och vare styrelsen i och derför fri från vidare klander om redogörelsen då genorn Sockenstämmobeslut godkännes ellert i annat fall , icke inom en månad derefter hos Konungens Befallningshafvande öfverklagas.
Hvad Kongl. Förordningen ilen 26 Febr. 1&17 i 13, 14 och 15 §.
§. innehåller om Kyrko-Råds rättigheter och skyldigheter, galle i tillämpliga fall äfven för Fattigvårdsstyrelsen uti dess. befattningar.
I Stockholm ställe sig vederbörande till efterrättelse hvad om
Fattigvårdsstyrelsen derstädes särskildt nu är eller framdeles kan blifva af Kongl..
Maj:t i Nåder förordnad!.. §• 5- Besvär öfver Sockenstämmas , Magistrats eller Fattigvårds-Styrelses Beslut i mål, som enligt denna Stadga af dem upptagas, måga anföras hos Konungens Befallningshafvande i Länet inom klockan Tolf å Tjuguförsta dagen ellet, om Helgedag då infaller, dagen derefter, räknad antingen fran beslutets kungörande eller från deraf bevisligen erhållen del; och bifoge klaganden så val beslutet, som bevis när det honom kungjordes eller til Ista Ides: men försummar han någotdera, då vinner beslutet laga kraft.
Kyrkoherden eller Magistraten bör tillse, ej allenast att nödigt biträde till besvärens författande ej Betänkande om Fattigvården i Riket.
>55 rru saknas för den, som sjelf icke liar tillgångar att derom besörja, utan ock att desamma för en sådan måga på Fattigvårdens bekostnad insändas.
När i Tiggerimål, sorn af Magistrat pröfva*, förekommer talan emot någon, sorn befrämjat Tiggeriet, domme
Magistraten deröfver i sammanhang med hufyudsaken ; men , då Fattigvårdsstyrelse i Tiggerimål utöfvar pröfningsrätt, hänskjute den alltid sådan talan särskildt till Konungens Befallningshafvande.
Befallningshafvande upptage äfven alla andra mål, som. af denna Stadga härröra, utom Fattigvårdsstyrelsens tvister med Fattigkassans gäldenärer am hennes medel eller med Fattighjons Slägtingar eller andre personers i och för Fattighjonens egendom.
Då någ°t mål rurer Församlingar, som höra till särskildta I/än, vare alltid Konungens Befallningshafvande i det Län, der den sökte eller tilltalade hufvudpersonen, som är den fattige, nödlidande eller behöfvande Tiggaren, sig infunnit, behörig att upptaga och afgöra målet i hela, fin vidd. §■ 6.
Konungens Befallningshafvande pröfve i alla mål, der det lämpligen ske kan och ej hufvudsaken dymedelst uppehålles, i sammanhang dermed äfven de särskilde frågor, som kunna uppkomma Församlingarne eller dem och deras Ledamöter emellan om underhålls- och kostnadsersättning, om enskild Ledamots Fattigvårdspligt hos Församlingen och om ansvar för befrämjande af Tiggeri; i följd hvaraf så väl Fattigvård* jjö Betänkande om Fattigvården i Riket'.
Styrelserne
I Försalimngarnes vägnar, som äfven alle andre personer, hvilka målet »ålunda kati anga, böra deruti höras; men eljest, och om bufvudsäken dymedelst skulle uppehållas, domme Konungens Befallningshafvande särskildt i dessa frågor, så framt ej någondera innefattar påstående af Församling utom Länet om någon dess Ledamots förpligtande till den Fattigvård eller ersättning, som Konungens Befallningshafvande kunde Församlingen ålägga, i hvilket fall, då ej, denna fråga pröfvas jemte hufvudsaken» det må lemnäs Församlingen öppet, att derom hos Konungens Befallningshafvande i det andra Länet utföra häst hon gitter. 7- Ätnöjes någon ej med Konungens Befallningshafvandes Utslag, ege att deröfver hos Kongl. Majit anföra underdåniga besvär, hvilka i mål, hvarom 5 Artikeln handlar, skola ingifvas uti. dess Justitioe-Revisions-Expedition, tåen i alla öfriga uti Ecclesiastik-Expeditionen: ifrån Stockholms Stad på Femtonde dagen: ifrån Upsala,' Stockholms, Vestmanlands, Södermanlands, Nerikes och Gefleborgs Län på Tjugonde dagen £ ifrån Oster-Göthlands, Kopparbergs, Jemtlands og!i Vester-Norrlands Län på Tjugufemte dagen: ifrån Jönköpings, Kronobergs, Calmare, Blekinge, Christianstads, Malmöhus, Hallands, Götheborgs och Bohus, Elfsborgs, Skaraborgs, Vermelands, Vesterbottens och Norrbottens Län på Trettionde dagen: och ifrån Gottland på Fyratiofemte dagen: alltid före klockan Tolf på dagen, den dag oräknad, då Parten af utslaget fått Betänkande om Fattigvården i Rikel, H1? bevislig del: men, örn tid å Söndag eller Helgedag inträffar, måga besvären å nästa Söcknedag ingifvas.
Emedlertid gånge likväl Konungens Befallningshafvandes Utslag i verkställighet , utom i do fall, 3 Art. 4 §. angående inflyttningar utvisar, samt då någon dömmes antingen till krigstjenst, hvarvid förfares enligt Värfnings-Stadgarij eller till arbete i något Arbetshus eller vid allmän Arbets-Inrättning, eller ock till fängelse.
Hänvisning till Besvärs anförande skall i Utslaget meddelas och Parterne kungöras, samt, när det rörer någon Församling eller Fattigvårds-Styrelse* alltid ett exemplar af Utslaget Kyrkoherden i Församlingen tillställas; Och bör Konungens Befallningshafvande tillse , att för den, som är häktad eller eljest oförmögen att förskaffa sig nödigt biträde till Besvärens författande, det dock icke må saknas, samt för en •adan person demsamma, om så begäies, sjelf emottaga och till vederbörlig ort insända, §. 8.
Den saken tappar gälde, 1 dessa likasom i andra mål, sin Vederpart allt det åter, som han Varit nödsakad derå kosta, på sätt Lag i allmänhet föreskrifver.
I mål om Tiggeri vare Husfolket hos den^ sorn dermed blifvit besvärad, behörigt att vittna, så framt ej andra hafva närvarit och husfolket för öfrigt ojäfvigt finnes. §•
D* Konungens samteiige befallningshafvande så i Stockholm sota i Länen, åligge att öfver eftexr 158 Betänkande om Fattigvården i Riket. lefnaden af denna Stadga hålla verksam hand, samt de sjelfve så val som de under dem lydande Tjenstemän och Betjente att lemna Församlingame och Fattigvårds-Styrelserne i Fattigvårds- och Tiggeri-mål ali den skyndsamma laga handräckning, sorn de begära Och omständigheterna kunna fordra* N:o Utdrag af Protocollet öfver Kammar-Årender, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet på Stockholms Slott den 18 fanuarii 1823.
Närvarande ä Hans Excéllence, Justitias Statj-Ministertt Herr Grefve Gyllenborg.
Deras Excellencer, Stats-Råden: Herr Grefve Rosenblad.
Hans Excellence, Hof-Cantzleren Her* Grefve af Wetterstedt.
Deras Excellencer Stats-Råden:
Herr Grefve Skjöldebrand, Herr Grefve Mörner.
Tillförordnade Stats-Secreteraren, Förste Ex« peditions-Secreteraren Danckwardt.
Betänk, om Kungsg. och Officers-Bost. 159 Tillförordnade Stats-Secreteraren uppläste i underdånighet till justering det af honom, enligt Kongl. Maj:ts vidtagne Nådiga Beslut, författade förslag till Kongl.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer, i anledning af Riksens Ständers vid sista Riksdag gjorde underdåniga anmälan rörande väckt fråga om försäljning under Skattemanna-rätt af Kungsgårdar och Officers-Boställen.
Maj:t behagade i anledning af StatsRådets nu närvarande
Ledamöters underdåniga tillstyrkande detta förslag i Nåder gilla och skulle Nådig
Skrifvelse i enlighet dermed, på vanligt sätt till Riks-Stånden expedieras.
Ex Protocollo J. B. Berndes.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer, i anledning af deras vid sista Riksdag gjorda underdåniga anmälan rörande väckt fråga om försäljning under Skattemanna-rätt af Kungsgårdar och Officers-Boställen.
Gifven Stockholms Slott den 18 fatiuarii 1823. X-Jti underdånig Skrifvelse den 11 Junii 1818 hade Rikets då Församlade Ständer, i anledning af ett till dem ingifvet, nämnde Skrifvelse bifogadt, Förslag om försäljning under Skattemanna-rätt af Kungsgårdar och Officers-Boställen, och Ifco Betänk. om Kungsg. och Officers-Bosl'. hvilket Förslag Riksens Ständer ansett förtjena synnerlig uppmärksamhet, hos Kongl. Majit framställt den uederdåniga önskan, att Kongl. Majit* till utrönande, huru vida de fördelar, som genom en sadan försäljning vore att förvänta, icke skulle möjligen kunna öfvervägas af några dervid mötande betänkligheter, täcktes af vedeibo'- rände infordra alla nödiga upplysningar i detta ämne, på det Rikets Ständer, vid deras nuvarande sammanträde, måtte blifva i tillfälle, att berörde Förslag till närmare öfvervägande upp4- taga.
I följd af hvad Riksens Ständer sålunda t Underdånighet begärt, har ock Kongl.
Majit i Nåder anbefallt Dess och Rikets Krigs- och K aminar-ColIegier att underdånigt
Utlåtande i detta ämne afgifva.
Och då Kongh Majit nu medde* lar Riksens Ständer de upplysningar, sorn ett sådant deras härhos fogade Utlåtande innefattar,- vill Kongl. Maj.t derjemte halva Riksens Ständer i Nåder tillkännagifvit, det Kongl. Majit för Dess del ansett några förändrade omständigheter och förhållanden, sedan 18 lo års Riksmöte* Icke hafva inträffat, som ktinde lötanleda (ill ändring i det, enligt Kongl, Brefvet den 21 Maji samma år fattade Beslut, att icke för alltid Kungs- och Kungs-Ladugårdar flan Kronan af* söndra; äfvensom Kongl.
Majit, med den rätt 80 §. i Regeringsformen Kongl. Majit tillägger, icke finner skäl till antagande af det i sammanhang dermed framställde Förslag, att Officers-Boställeii jemväl skulle till Skatte försäljas. fcongl.
Betänk, om Kitngsg. och Officers-Bost! 16 x Kongl.
Majit förblifver Riksens Ständer med tall Kongl.
Nåd och ynnest städse välbevågen, -Datum utsupra.
CARL JOHAN. iS. G.
Danckvardt, Stormägtigste Ällernådigste Konung] Hos Eders Kongl. Majit hafva Rikets Slänger vid 1818 års Urtima Riksmöte i nndexdånig-het anmält , hurti sorn hos dem fråga å nyo blifvit väckt om försäljning till den mestbjudande, under Skattemanna-rätt, äf Kungsgårdar och "Officers
Boställen, ftch ett förslag i detta ämne ingifvit, sorn Rikets Ständer ansett förtjena synnerlig uppmärksamhet, men för att likväl utröna, huruvida de föTdelar, sorn genom en sådan försäljning
Vöre att förvänta, icke skulle möjligtvis kunna uppvägas af någre härvid mötande betänkligheter, hafva Rikets Ständer framfört den underdåniga önskan, att Eders Kongl, Majit matte i Nåder täckas öfver desse så ganska vigtiga ärnnön af vederbörande infordra alla nödvändiga upplysningar, på det Rikets Slängder, vid deras nästa sammankomst, må blifva i tillfälle att till närmare öfvervägande upptaga S frågaVarande Förslag, hvaröfver Eders Kongl. Majit genom Remiss af den 25 Junii 1818 be-- hagat i Nåder infordra Krigs- och Kammar-Gollegiernas underdåniga utlåtande.
Bihbng till Rikt Sr, Pron i6a Betänk, om Kungsg'. och Officers-Bost.
Såsom skäl och anledning till den föréslngne Skatteförsäljningen af Kungsgårdar och Officers-Boställen, har författaren till Projectet dela uppgifvit, att desse Egendomar, på sätt de hittills varit förvaltade, skola mindre väl skötas och icke gifva den afkastning till Folkstockens och Stats-Inkomsternas förökande, som vore att påräkna i händelse de innehades af idoge, sjelfegande och orubblige Svenske medborgare, dels ock sökt ådagalägga, att i förra tider, då ett mera tarfligt lefnadssätt egde rum, de fleste Rikets Innevånare vore verksamme Jobrukare, hvilka af sine åboende hemman hemtade en ymnigare skörd och större Ladugårdsafkomst, än som af senare Innehafvare kunnat åstadkommas, att Krono-Böndernas besittningsrätt äfvensom åboernas å Kyrkogodsen då Var förutan allt Skatte-köp orubbelig samt att före Konung Carl XI:s senaste Regeringsår, Spannemål och flere slags victualier utfördes från Sverige, men att sedan den vidt drifne Reductionen och det eljest prisvärde Indelnings-verket dragit mångfalldiga Hemman ur enskildta egares och Krono-Bönders händer, sådane lifsmedel till större eller mindre myckenhet måst oafbrutit utifrån införskrifvas, ehuru Riket ännu är i den lyckliga belägenhet, att kunna till större delen räkna sine krigare bland närande medlemmar i Staten.
Härvid få Krigs- och Kammar-Collegierne till en början underdånigst anmärka, att om den föreslagne skatteförsäljningen af Kungsgårdar och OfScers-Boställen skulle, på dessa af Författaren uppgifne skäl ega rum, borde ock på lika sätt Betänk, om Kungsg. och Offiters-Bost.
163 förfaras med de Akademier, Domkyrkor och Hospitaler, jemte andra fromma Stiftelser anslagne Gods, emedan desse utgöra vida flere , än de Landtegendomar, sorn nu äro i fråga, och icke heller skötas förvaltas annorlunda, än af Arrendatorer på viss bestämd tid, äfvensom, i händelse den grundsats linge råda, som Författaren till Projectet synes hafva antagit , att nemi. intet Hemman skulle egas och besittas af andre, än dem, som Hemmansbruket sjelfve kunde förestå, flere betydligt större gods, som af enskilde Personer innehafves, borde i följd deraf uti smärre Rotter fördelas och till verksamme Jordbrukare upplåtas; men sådant vore icke allenast att rubba de Inrättningar, för hvilkas varaktighet och bestånd de dera förlänta Hemman på vissa års tid utarrenderas, utan ock att helt och hållet kränka deri egande och fria dispositionsrätt, som hvarje svensk Medborgare Öfver sine Hemman tillkommer.
Samma förhållande företer sig ock med ifrågavarande Kungs-gårdar och Boställen.
De förra hafva ifrån början varit anslagne till Kongl. Hof-hållningens behof och alltid ansetts nödvändiga att bibehållas under Kronans fria disposition, för att deraf draga en efter tidernas förändrade skick, afpasad ränta; och de sednare åter hafva satt sine Innehafvare i tillfälle att emot andre Löntagare kunna påräkna en säker och varagtig inkomst, deraf de, i händelse af Skatteförsäljningen, skulle förr eller sednare komma i saknad.
Örn nu desse Hemman varit till någon del Utaf Arrendatorer eiler Boställshafvare mindre i 64 Betänk, om Kungsgoch Officers-Bo sfi välbrukade, kan likväl deraf ej dragas någon följd att Kronan bör afbända sig egande-rätten, till jorden , enär vanhäfd derå thy förutan kan förekommas, men hvad Kronan genom Skattekö. pet frångår deremot icke står att återkalla.
Att åter Kungsgårdar och Officers-BoställenJ *å länge de genom arrenden förvaltas ej skola gifva den afkastning, som vore att förvänta i händelse åboen innehade egande-rätten dertill är likaså obevist, som författarens föregifvande i öfrigt är mindre grundadt, att förre tiders jordbrukare i allmänhet, genom sine Hemmans bättre skötsel, skola hemtat en ymnogare skörd och större Ladugårds-afkastning än sorn af sednare Innehafvare kunnat åisadkommas.
Det kan väl icke bestridas, att en ständig och säker besittning uppmuntrar den idoge jordbrukaren att använda sin tid och sitt arbete på dess Hemmans förbätring, men det är ock af erfarenheten styrkt, att der åboens behof på annat sätt ian fyllas, hafva ofta nyttiga odlingsföretag ute^ blifvit, ehvad jorden innehafts under evärdelig besittning, eller under arrenden på vissa års tid.
Snarare har man funnit en sådan omtanka i sednare tider hos Arrendatorer ega rum, föranledd af uppstegrade Arrenden, än hos SkatteBönder, sorn deremot merendels förbli hvit vid sine förfäders vana och man skulle följaktligen kunna påstå, att en bortarrenderad Landtegendom, der icke ett oförsigtigt ingånget högt Arrende satt Arrendatorn i obestånd, ofta lemnar en större afkastning, än de Hemman, som under egande-rätt innehafvas; af hvilken anledning och på det Arrendatorer af Kronans Egendomar hetänk. om Kungsg. ocJi Officers-Bost.
165 må njuta ersättning för det arbete och den kostnad , de derå använda, Arrende-tiden för deta blifvit utsträckt till Trettio år och åriiga Räntan eller Arrende-afgiften bestämd att utgöras uti sådane persedlar, som vid Hemmanen falla ; varandes ock redan allmänt kändt, att jorden skötes bättre nu emot förr och att genom anstälde försök och åtskillige i Landthushållningen utkomne nyttiga författningar, flere odlingar och förbättringar derå till folkmängdens och Statsinkomsternas förökande i sednare tider tillkommit.'
Men af allt hvad författaren vidlyftigt andragit såsom skäl till bifall i dess förslag, synes det yttrande i synnerhet förtjena uppmärksamhet, att Högtsalig Konung Carl XI:s Reduction och den efter hans förordnande upprättade Militie Indelning skola medfört den skadliga verkan för Riket att productionen aftagit och att Spannmål och flere slags victualier, som utfördes ifrån Sverige, måst sedermera till större och mindre myckenhet oafbrutet utifrån införskrifvas.
En sådan tanke är likväl den förste i sitt slag som blifvit yttrad mot denne Store Konungs
Författningar och röjer så väl ett orätt fattadt begrepp om deras nytta och nödvändighet, sorn ock ett ringa deltagande uti den erkänsla, efterverlden är honom skyldig för hvad han gjort till Fosterlandets välgång och säkerhet.
Genom Reductionen återföllo till Kronan de Gods och Gårdar, som på ett olagligt sätt till minskning i Kronans inkomster och Skattdragande undersåtares oskäliga betungande , hade hen. ne frångått; och genom Indeinings-verket b!ef Rikets Militaire styrka, i stället att förut bero 166 Bettini, om Kungsg. och OJficers-Bost. på utskrifningar, stal cl på en säker och mindre tryckande fot.
Bägge dessa åtgärder hade således till ändamål en jemnare fördelning af Landets allmänna bördor och en utväg för Stats-verket ått utan nya anslag kunna bestrida sine utgifter.
De hafva ock i tidens längd visat, att de för Jordbrukets uppkomst och förkofran varit nödvändige och nyttige.
Icke äro alla de till Kro^ nan indragne godsen eller de deraf sedermera på Militien indelte Hemman ännu qvarstående under Kronans egande- och dispositions rätt, eller kunna desse anses hafva kommit i sämre tillstånd emot förr, då de innehades utan någon trygghet och säkerhet: och ej heller är en Arrendator af Kronans jord, som ingått uti ett lämpligt arrende, i sämre belägenhet, än en Skatte-Eonde i förra tider, som , tryckt af utskrifning och ovissa räntor, måste lemna sitt Hemman i vanhäfd och ödesmål.
Det var dessutom icke till Landets Skatte- eller sjelf-egande Hemmans åboer, sorn Reduclionen sig sträckte, utan till dem, som på den Skattdragande Allmogens bekostnad hade åtkommit åtskillige Kronans gods och Hemman under hvarjehanda friheter; Och hvad Krono-Hemmans åboers beträffar , så är den genom sednare tiders författningar fullkomligen tryggad ernat hvad den förut varit.