Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Svartling: att det i denna § meddelade stadgande, ”att mätning under slåtter- och skördetider ej kan ulan jordegarnes begifvande verkställas,” i betydlig mån hindrade landtmäteri-förrältningars fortgång, om icke jordegare sjelfve insågo, huru mycket mera maktpåliggande det vore, att förrättningen fort - ginge, än att dem under en bråd tid besparas kostnader för handtlangnings utgörande; och dä del vore all antaga, att hvarje landtmätare sjelfmant inskränkte antalet af handtlangare de dagar, då jordegare gåfvo en dylik önskan tillkänna; men landtmätaren, enär slåtter- och skördetid kunde utsträckas till nästan hela Juli, Augusti, September och Oktober månader, till följd af berörde stadgande, kunde förhindras att under nämnde månader något arbete ute å marken verkställa, har motionären föreslagit, att samma stadgande mätte helt och hållet uteslutas.
Emot berörde framställning få Utskotten till en början anmärka, att det af motionären åsyftade stadgande icke har den lydelse, som motionären deråt gifvit; utan innehåller 4 kap. 2 § Skiftes-stadgan, sådan den lyder i Kongl, kungörelsen den 9 Juni 1832, att landtmätaren, som vid egors mätning och andra goro - Lag- samt Allm.
Besa. och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 15. 15 rafi], hvilka ute pä marken verkställas, eger att dertill äska nödig handtlangning, dock icke mä kunna sådan handtlangning under slåtter- och skördetiderne utfordra, der ej delegare derom äro ense.
Och da på de flesta orter landtmannen vid slåtter och skörd behöfver dertill använda all den arbetsstyrka, han kan anskaffa, anse Utskotten betänkligt, att genom samma stadgandes borttagande utsätta de jordegare, ä hvilkas egor laga skiften eller andra landtmäteri-forrättningar skola verkställas, för det äfventyr, att vid påfordran af förrättningsmannen nödgas till handtlangning vid dylik förrättning afstå dagsverken, som kunna vara oumbärliga vid grödans inbergande.
Utskotten tillstyrka alltså, att å motionärens omförmälde framställning afseende icke mä fästas. 0 § af samme motionär: att det af Kongl.
General-Iandtmäterikontoret är 1829 utgifna formulär till ego- och häfde-beskrifningar icke vore uppgjordt i öfverensstämmelse med de i denna § bestämda grunder flir dylika beskrifningars upprättande: att sådan beskrifning, upprättad i enlighet med nämnde formulär, utgjorde endast ett sammandrag af de spridda egolotter, hvarje delegare häfdat och kunde icke utan mycken svårighet och tidsspillan begagnas till vägledning flör vinnande af upplysning om kartan och derå tecknade egofigurer: samt att ego- och häfde-beskrifningar borde upprättas i den form, som landtmätare vanligen dertill begagnade, sä att deruti hvarje a kartan upptagen egotrakt kunde med lätthet igenfinnas, ej mindre till vidd och godhet, än till dess öfriga beskaffenhet.
Enligt motionärens åsigt vöre nemligen af stadgandet i denna § tydligt och klart, att landtmätaren, efter slutad mätning, endast vore skyldig att uträkna alia å kartan uppförda egofigurer samt deröfver upprätta tydlig beskrifning, deruti egornes sämre eller bättre tläjd, naturliga godhet och rymd upplages, och att, sedan detta skett och Inskrifningen jemväl blifvit behörigen uppläst och justerad samt försedd med delegarnes skriftliga intygande, att alla deras tegar och egoslyckcn deruti blifvit rikligt upptagna, eller att icke någon del af skifteslagets mark blifvit uteglömd, landtmätaren fullgjort sin skyldighet i afseende å egobeskrifdingens upprättande, intilldess delningsgrunden blifvit bestämd.
Då borde, i händelse häfden blifvit till dclningsgrund antagen, upprättas ett sammandrag af förenämnde beskrifning, serskildt öfver hvarje dclegares häfder, flör att såsom en reparation åskådliggöra huru mycken mark hvardera vid den nya delningen egde åtnjuta, hvilket arbete deremot vore öfverflödigt, om annan delningsgrund än häfden blifvit antagen, Enär likväl denna åsigt icke vore hos domstolarne gällande, utan såväl Egodelningsrätterne, som Högsta
Domstolen återförvisat skiftesmål och ålagt landt - 16 Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N.-o 15. mätare att på egen bekostnad ånyo från början handlägga förrättningar, då, oaktadt häfden icke utgjort delningsgrund, ego- och häfde-beskrifningar icke varit upprättade i enlighet med Kongl. General-landtmäleri-kontorets omförmälde formulär, har motionären yrkat, att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes anbefalla Kongl.
General-landlmäteri-kontoret att utfärda nytt formulär till ego- och häfde-beskrifning samt taxeriugs-längd, i öfverensstämmelse med föreskriften i 4 kap. 6 § Skiftes-stadgan.
I anledning af denna framställning hafva Utskotten skolat först upplysa, dels att ifrågavarande 6 § innehåller: ”Med iakttagande af de grunder, som serskildt stadgade finnas, skall landtmätaren noga och ordentligen i tunnland och kappland uträkna alla å koncept-kartan uppförde större och mindre egofigurer, samt deröfver upprätta tydlig beskrifning, deruti egornes sämre eller bättre häfd, naturliga godhet och rymd upptages; och bör denna beskrifning för delegarne uppläsas, samt, i afseende å riktigheten af hvarje delegares upptagne tegar och egostycken, deras erkännande derå tagas”; dels ock att ifrågavarande, af Öfver-direktören vid landtmäteriet utfärdade formulär, lemnar anvisning till inrättande af på en gang egobeskrifning, häfde-förteckning och taxerings-längd sålunda, alt serskildt för hvarje hemmansnummer och under serskilda afdelningar för olika inom desamma varande egoslag, de å kartan uppförda egofigurer, med utmärkande af deras nummer å kartan, upptagas lill grad, areal i tunnland och kappland, uppskattnings-värde samt egenskap af inrösnings- eller afrösnings-jord, uti serskilda kolumner; att för de olika egoslagen inom hvarje hemmansnummer slutsummor utföras, och att den oskiftade eller till delegarnes gemensamma begagnande upplåtna mark, på enahanda sätt, serskildt upptages.
Af den, på sätt nu nämndt är, landtmätare ålagde skyldighet, att å beskrifningen öfver konceptkartan taga delegarnes erkännande, i afseende på riktigheten af hvarje delegares tegar och egostycken, följer ostridigt, att beskrifningen skall vara så inrättad, alt delegarne må kunna tillse, att i beskrifningen rätteligen blifvit utfördt hvad de hvar för sig förut häfdat.
Sådant later sig dock ej göra, derest, i enlighet med motionärens förslag, de a konceptkartan uppförde större och mindre egofigurer, uti hvardera af hvilka liera delegare kunna hafva andel, i beskrifningeu upptagas endast efter nummerföljd, utan utmärkande af den andel, serskilda delegare uti hvarje sådan egofigur må hafva innehaft och ulan sammanförande af hvar och en delegares innehaf utaf de serskilda egoslagen.
Deremot inses lätt, att, om ofvanberörde formulär följes, delegarne kunna utan svårighet inhemta - Lag- sa?nt Allm.
B/sv. och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 15. 17 hemia hvad hvar och en af dem förut innehaft och häfdat.
Jemlikt 6 kap. 1 § Skiftes-stadgan lar landtmätare först sedan konceptkartan är i fullständigt skick, hvartill hörer, att tydlig och ordentlig egobeskrifning och häfde-förteckning blifvit upprättad, till beslutande för delegarne och gode männen föredraga hvad lill skiftets verkställighet hörer, och deribland frågorna om delningsgrund och om odlingskostnad för ouppodlad mark, hvilken i skiftet såsom inrösnings-jord intages samt oni ersättning till delegare, som erhålla vanhäflad jord.
För delegarne, hvilka i dessa frågor hafva beslutanderätt, är det nemligen angeläget, att, innan beslut deri fattas, ega tillförlitlig kännedom om hvad hvar och en -af dem förut innehaft och häfdat, på det undvikas må, att sådan delningsgrund stadgas, som kan leda till förringande eller förnärmande af en eller annan delegares rätt, och på det riktiga grunder för bestämmande af odlings-kostnaden och vanhäfds-ersättningen må förefinnas.
Då således, enligt hvad Utskotten anse sig nu hafva visat, merberörde af motionären klandrade formulär är icke allenast upprättadt i enlighet med föreskrif terna i 6 § af 4 kap.
Skiftes-stadgan, utan ock så inrättadt, att, då det följes, det är möjligt för delegarne att af egobeskrifning och häfdeftirleckning fa upplysning om hvad hvar och en af dem före skiftet innehaft, lå Utskotten vördsamt tillstyrka, att motionärens framställning i denna del må lemnäs utan afseende. 5 Kap. 3 §. af A. IV.
Svartling, som åberopat den anmärkning, som uti Södra Sveriges Landlmäteriförenings ofvanberörda underdåniga förslag blifvit emot denna £j. framställd, af innehåll: ”alt enär tvist om rågång, der skifte är i fråga, af kittsliga delegare kan påstås, endast i afsigt att hindra skiftet, det synes ändamålsenligt, att viss tid bestämmes, hvarinom, efter det förrättningsmännen sig utlåtit, den, som rågångstvist yrkar, bör sin talan fullfölja, på det icke den, som önskar skiftets fortsättning, men till rågångstvisten ej gifvit anledning eller vill sådan fortsätta, likväl för sluts vinnande deri, må nödsakas som kärande i målet uppträda och således oskyldigt åbringas flera kostnader”.
Enligt stadgandet i denna §., sådan den lyder i Kongl. Kungörelsen den 9 Juni 1832, skall landtmätare, då rågång förut icke är fastställd, uppgå skiljelinierne och alla godkända eller stridiga skiljemärken å karta affatta och beskrifva Bih. till R.
Prat. 1850 & 1851, 7 Sami, 2 Afd., 4 Haft. 3 18 Lag- samt Allm, Bes», och Ekon.-Ulskottens Betänkande, N-.o 15. samt i protokollet anteckna de skäl, som å ömse sidor anföras: så ock der tvist uppstår, jemte gode männen, söka förmå ömse sidors delegare att densamma genom förening bilägga, men, om förening icke kan träffas, utlemna karta med protokoll öfver förrättningen till de tvistande, hvilka sedan å ömse sidor ega öppet att målet instämma.
Då, såsom häraf inhemtas, någon pröfning af dylik tvistefråga, eller af de skäl, som i fråga om rågångs rätta sträckning af ömse sidors delegare anföras, icke tillkommer landtmätare och gode män, hvilka således icke haj va alt derutinnan sig ulläta, skulle bestämmande af viss tid, hvarinom tvisten borde vid domstol anhängiggöras, icke kunna, äfven om den bestämda tiden försummades, medföra någon påföljd, derest icke, på sätt omförmälda framställning jemväl synes åsyfta, tillika stadgades, att landtmätare och gode män skulle öfver tvistefrågan afgifva utlåtande, hvilket, om del icke inom bestämd lid, genom sakens instämmande till domstol, klandrades, komme att vid rågångs-utstakningen lända lill efterrättelse.
Ett dylikt stadgande, hvarigenom den af de tvistande rågrannarne, hvars påstående blifvit af landtmätare och gode män ogilladt, om han uraktlåt att inom bestämd tid tvisten instämma, beröfvades rättigheten att erhålla laga domstols pröfning af frågan om eganderälten till den mark, som af de omtvistade ragångslinierne begränsades, vore dock, enligt Utskottens åsigt, destobeldre olämpligt, som, för dylika frågors afgörande, i de flesta fall erfordras pröfning af bevisning, hvilken, då den beror på vittnens utsagor, icke ens kan inför landtmätare och gode män tillvägabringas, och hvars verkan på tvistefrågan landtmätare och gode män i allmänhet icke torde kunna bedöma.
I följd häraf, och enär det förhållande, att, då skiftes afslutande är af rågångstvist beroende, omsorgen för skiftets fortgång måste föranleda delegare att rågångstvisten instämma, utgör det mest verksamma medel till befordrande af dylika tvisters skyndsamma anhängiggörande och fullföljande, anse Utskotten of vanberörde af motionären åberopade framställning icke böra lill någon åtgärd föranleda. 6 §. af samme motionär, som förenat sig uti den af omförmälda Landtmäteriförening gjorda hemställan, att ”då det otvifvelaktigt alltid skall vara af intresse för delegare och landtmätare att befordra ett skiftes fortgång, men uppehåll deri lätteligen kan ske, om krono-ombud försummar att skyndsamt till Honungens Befallningshafvandes fastställelse befordra ingången förening, som rörer äfven kronans hemman, krono-ombud må åläggas att inom fjorton dagar sin skyldighet fullgöra.
” Lag- samt Allm.
Besv. ock Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 15. 19 Oå krono-ombud, sorn, till följd af sin tjenstepligt, är skyldigt att till Konungens Befallningshafvande inberätta hvad som förekommit vid sammanträden under den förrättning, der kronans rätt af ombudet bevakas, och således äfven att dervid insända sådana föreningar, som kunna blifvit vid dessa sammanträden träffade, är underkastadt ansvar, om ombudet sin skyldighet härutinnan uraktlåter eller dess uppfyllande obehörigen fördröjer, samt dessutom motionären icke ens uppgifvit, att i något fall uppehåll vid skiftesförrättning blifvit förorsakad! genom obehörigt dröjsmål af krono-ombud med ingifvande tili Konungens Befallningshafvande af sådan förening, hvarom i denna §. förmäles, anse Utskotten den föreslagna bestämmelsen af tid, hvarinom sådant ingifvande bör ske, icke vara af behofvet påkallad5 hvarföre Utskotten hemställa, om icke berörde förslag må lemnäs utan ajseende.
Della kapitel i allmänhet: af samme motionär, som åberopat den af Södra Sveriges Landlmäteriförening härutinnan gjorda underdåniga framställning, deruti dels förmäles, hurusom ”föreskrifterna, att rågångslvister och eganderät'Isfrågor om delningsgrund tillhöra Häradsrätt, men att tvister huruvida två eller flera hemman skola till ett skifteslag räknas samt huruvida ega skall såsom odalega anses oell således, såsom serskild lägenhet, hemman, utöfver dess egolott efter delningsgrund, tillhora, skola af Egodelningsrätt upptagas, ofta åstadkomma mycken oreda och onödig tidsutdrägt, helst erfarenheten visa!, huru svårt förrättuingsmän och underdomare hafva att riktigt urskilja hvad som tillhör ena eller andra domstolen”; dels ock blifvit hemstäldt, alt antingen stadgas måtte, att alla de frågor, som i sammanhang med laga skifte förekomma, böra upptagas vid Egodelningsrätt, der pröfningen förmodades blifva lika noggrann af häradshöfding, med biträde af Egodelningsrätts ledamöter, som i Häradsrätt af häradshöfding och nämnd, eller ock, derest en sådan förändring icke funnes lämplig, meddelas ett förordnande, ”hvarigenom skarpt begränsas hvad till ena eller andra domstolens behandling rätteligen hörén9*.
Emot denna framställning fä Utskotten till en början anmärka, att den deri förekommande uppgift, att eganderättsfrågor om delningsgrund tillhora Häradsrätt, ar felaktig i tvänne afseenden, i sä måtto, som dels fråga om delningsgrund eller den måttstock, hvarefter de till ett skiftes-lag börande egor skola emellan delegarne i skiftes-laget fördelas, icke har ringaste gemenskap med delegarnes eganderätt till skiftes-lagets mark, dels ock uti 18 kap. 9 § 4 mom.
Skiftesstadgan uttryckligen föreskrifves, att frågor om delningsgrund skola af Egodelningsrätt pröfvas. 1 öfrigt få Utskotten upplysa, att af alla de frågor, som i samman - 20 Lag- sami Allm. Bese.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 15. hang med laga skifte kunna förekomma, endast tvist om rågång, den enda af dylika frågor, som angår delegarnes eganderätt, tillhör Härads-rätts pröfning; men att deremot alla öfriga frågor, de der samtlige röra grunderna för skiftets verkställande och desammas tillämpning, skola af Egodelningsrätt upptagas och finnas omförmälda uti 18 kap. 8 och 9 deruti de ämnen, som tillhöra Egodcl ningsrätts upptagande och afgörande äro så tydligen utmärkte, att, enligt Utskottens åsigt, någon skarpare begränsning, än den, som deruti förefinnes, icke erfordras.
Utskotten, som derföre icke anse sannolikt, att urskiljandet deraf, hvilka af de vid laga skiften förekommande frågor böra af Häradsrätt eller af Egodelningsrätt upptagas, kan för någon, som utöfvar domare-embetet, medföra svårighet, finna ej heller lämpligt att för de rågångs-tvister, som uppstå i förening med egoskiften, stadgas annan rättegångsordning än den, som är gällande för sådana tvister, då de utan sammanhang med skiften förekomma; och få Utskotten, i anledning häraf, hemställa, huruvida icke ofvanberörde af motionären åberopade framställning må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. 6 Kap. 1 och 2 §§. af A. IV.
Svartling: att det vore af största vigt, på det vid skiften egogradering må kunna med noggrannhet och rättvisa förrättas, att all anledning till egennyttiga beräkningar af delegarne vid egornas gradering undanröjdes, samt att derföre, och da genom delningsgrundens bestämmande, om dervid häfden blifvit lill delningsgrund antagen, gåfves en kraftig väckelse till dylika beräkningar, egograderingen borde verkställas innan frågan om delningsgrundens bestämmande företoges; äfvensom att till befordrande af oväld vid bestämmandet af ersättning för odlingskostnad m. m., de öfverenskommelse^ som röra dylika ersättningar, borde föregå förslaget till skiftes-läggning; och har motionären, i anledning häraf, föreslagit, att de vid egoskiften förekommande frågor skulle föredragas i följande ordning, nemligen: l:o om egoulbyte med nästgränsande byar och hemman; 2:o om undanlag af oskiftad mark Jör delegarnes behof; 3:o rörande urskiljandet af den mark, hvilken såsom inrösnings-jord eller afrösningsjord beräknas skaf och i sammanhang dermed om egornes k:o angående delningsgruiulen; Lag- samt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 15. 21 0:0 om odlingskoslnad för sådan ouppodlad mark, hvilken i skiftet såsom inrösningsjord intages, samt om ersättning lill delegare, .syj-w antingen erhålla vanhäfdad jord eller förlora ståndskog eller plantering; 6:0 angående grunderne för stängsels upprättande emellan lotterne; 7:o o//< öfrige grunderne för verkställighet aftaga skifte, så ock om skiftes läggningen och i sammanhang dermed örn skyldighet till utflyttning; 8:0 om bidrag till utflyttning; 9:o om tiden lill lotternas tillträdande.
Den af motionären yttrade mening, att delegare i skifteslag skulle af den omständighet, att da egogradcringen förrättas, delningsgrunden redan är bestämd, kunna hemta anledning att för egennyttiga ändamål söka åstadkomma felaktig eller mindre noggrann uppskattning af egorne, anse Utskotten icke vara stödd pä giltiga skäl.
— Enär, enligt 11 kap. 1 §, egograderingen förrättas innan om skiftenas läge afgjordt varder, och delegarne således vid egograderinggns verkställande ännu icke känna hvilka egor kunna, till följd af den blifvande skiftesläggningen, hvar och en af deni tillfalla, lärer det nemligen icke kunna antagas, att den delegare, sorn vid skifte yille på öfrige delegares bekostnad befrämja sin enskilda fördel, skulle tro sig kunna uti felaktig egogradcring finna ett medel till uppnående af berörde ändamål; i följd hvaraf Utskotten ej heller finna skäl lill förändring af den för föredragning af nu omförmälda frågor stadgade ordning.
Och då vid bestämmande af odlingskostnad för ouppodlad jord, som i skifte såsom inrösningsjord intages, samt af ersättning till delegare, som erhålla vanhäfdad jord eller förlora ståndskog eller plantering, skiftesmannen och gode männen ega att, om delegarne icke kunna sig förena, utlåtande meddela, samt dessutom bestämmande af ersättning för vanhäfdad jord, ståndskog eller plantering, vid betraktande af ändamålet med dylika ersättningar, finnes icke kunna ifrågakomma förr än skiftesläggningen försiggått, anse
Utskotten f örslaget om berörde frågors afgörande före skiftesläggningens verkställande, icke förtjena afseende. af Johan Persson och Lars Mattsson från Upsala län: alt delningsgrunden lämpligast borde bestämmas löre egomätningens anställande, i stället för att, enligt föreskrifterne i förevarande 1 §, frågan derom icke förekommer förr än mätningen försiggått och konceptkartan befinnes i fullständigt skick; och att, då uti 2 § af detta kap. blifvit delegare i skifteslag medgifvet, att i fråga om delningsgrunden sig förena, det, i händelse icke häfden eller innehafvet, ulan annan i orten van - 1 22 Lag- samt Allm.
Besv. och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 15. lig delningsgrund blifvit af delegarne antagen, vöre alldeles öfverflödigt att upptaga hvarje delegares häfdetegar, enär denna åtgärd icke medförde ringaste nytta, utan endast förorsakade kostnad för lösen af handlingar, samt gåfve anledning till förspillande af en mängd dagsverken.
Derigenom alt, enligt nu gällande föredragningssätt, efter uppmätning af ego-innehafvet, häfdebeskrifningen för delegarne föredragcs jemväl å de ställen, der icke, på grund af föregånget storskifte eller annan fastställd delning, häfden skall utgöra delningsgrund, motverkades ock sådane föreningar i fråga om delningsgrund, sorn i skiftesstadgan åsyftades; och, då delegarnes intressen befunnos olika i följd af deras olika inneha!', föranleddes rättegångar, som dock icke kunde erhålla annan utgång, än fastställande af den delningsgrund, som i lag vore för hvarje landsort stadgad.
1 följd häraf hafva motionärerne föreslagit, att, till undanrödjande af omförmälde anledningar till rättegångar angående delningsgrund samt kostnader för häfdetegars uppmätande och beskrifvande, der sådant icke för delningsgrundens bestämmande erfordras, stadgas matte, dels att Jvagan om delningsgrund vid laga skifte skall föredragas och afgöra» vid första sammanträdet a hvarje förrätlningsslälle, innan egomätning får företagas, dels ock, att der icke vid första sammanträdet innehafvet blifvit genom förening antaget till delningsgrund, häfdetegarne icke ovilkorligen skola vid egomätningen upptagas, hvilket sistberörde stadgande motionären ansett böra inrymmas i förevarande 2 §.
Förslag af enahanda syftning med de ifrågavarande hafva vid sisthåilne riksdag varit väckte och blifvit af Rikets Ständer ogillade på tillstyrkande af dåvarande Lag- samt Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskott, som lill stöd för den af dem dervid yttrade åsigt anfört, bland annat: alt dä såsom nödvändigt vilkor för all delning mäste antagas, att det, som skall skiftas, är till omfånget och beskaffenheten fullt bestämdt, samt, i fråga om laga skifte, nämnde vilkor icke kan anses uppfyldt med mindre skifteslagets egor blifvit ordentligen uppmätte, å karta lagde och till deras beskaffenhet beskrifne, vore ock anledningen till den ordning, hvari frågan om delningsgrundens bestämmande vid laga skifte, enligt nu gällande föreskrift, förekommer, lätt insedd, samt stadgande om annan ordning derutinnan mindre välbetänkt; äfvensom att sådan egobeskrifning, hvaruti de tegar och egostycken, hvarje delegare förut innehaft, både till vidd och efter uppskattning upptagas, jemväl i andra fall, än der häfden såsom delningsgrund antages, vore af högsta vigt vid delningen samt vid de liqvider angående odlingskostnad och ersättning för sämre häfdad jord, som derigenom kan uppkomma.
Lag- samt Allm. Besv.- ock Ekon.
Utskottens Betänkande, N:o 15. 23 På dessa skäl, hvilka Utskotten till alla delar biträda samt med åberopande af hvad Utskotten bärofvan vid 4 kap. 6 § vid granskning af de för egobcskrifningars och bäfdeförteekningars upprättande nu gällande formulärer, yttrat, fa Utskotten hemställa, att om förmälde Jörslag icke må till någon åtgärd föranleda. 8 Kap. 1 § af Tobias Lind från Götheborgs- och Bobus län: att det i denna § i fråga om delningsgrund meddelade stadgande, att vid skifte af egor, hvilka förut äro delade genom storskifte, som vunnit laga kraft, hvarje delegare har rätt att tillgodonjuta hvad efter uppskattningsvärde svarar emot de egor, som han enligt storskiftet innehaft, vore, ehuru för eganderälten betryggande, olycksbringande för egare af de hemman, hvilka vid verkställdt storskifte bekommit sadan mark, som å den tid, då storskifte skett, ansetts bättre, och i följd deraf erhållit en, i förhållande till deras hemmantal, mindre jordvidd, än de hemman, som fått sämre mark sig tilldelad.
Bå nemligen den sämre jorden emellertid blifvit genom odling bragt till lika godhet med den, som vid storskiftet ansetts såsom den bästa, hvilken icke kunnat vidare uppbringas, åsattes den vid nytt skifte äfven lika uppskatt ningsvärde, och då dervid tillika innehafvet loges till delningsgrund, erhölle det hemman, som vid storskiftet bekommit sämre jord, vid nytt, skifte vida större andel af skifteslagets mark, än som, enligt hemmantal och uppskattning', rätteligen borde detsamma tillkomma.