Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till provision må, under sådana vilkor, jemväl kunna hänföras följande qvantiteter Vin, Bränvin, Kaffe och Risgryn, nemligen; för fartyg SiOtniliande fran Östersjön eller till någon hamn i Halland samt Götebor ffS och jBohuslän från Xordsjöorter samt Halland, England och Franska Testersjöhatnnar: 2 kannor Vill, 1 kanna Bränvin, 2 skålpund Kaffe och 3 skålpund Risgryn, räknadt på hvarje person af besättningens och passagerarnes antal; samt för fartyg, hointnande från arter it lotti Östersjön, med undantag för nyssnämnda fart till Halland och SS O linsif in t 3 kannor Vin, 2 kannor Bränvin, 4 skålpund Kaffe och 6 skålpund Risgryn, på enahanda sätt beräknadt.
Härvid bör för öfrigt iakttagas, att Vin och Bränvin icke mot hvarandra utbytas; så att den, sorn har mindre af den ena, ej får för sådan brist njuta ersättning i den andra varan; äfvensom att hvad af förenämnda fyra provisionsartiklar öfverstiger en skeppares sålunda bestämda förråd i lossningsorten skall, då fartyget icke omedelbart ånyo användes för utrikes fart, ovilkorligen förtullas.
Ar från utrikes ort kommande fartyg, Svenskt eller främmande, ämnadt att omedelbart ånyo användas för utrikes fart, må skepparen, då han vid sin ankomst till riket såsom provisionsartiklar medhafver Vin, Bränvin, Kaffe och Risgryn i större qvantiteter, än genom denna § bestämmes, vara berättigad att öfverskottet i märkrullan till återutförsel upptaga, hvarefter det bör under tullförsegling i packhuset eller i något säkert och tjenligt rum ombord å fartyget förvaras, till dess skepparen åter afseglar, då den kontroll iakttages, som i 45 § Tullstadgan för reexportgods finnes föreskrifven.
Likväl och derest något af detta öfverskott, under sådant fartygs längre qvarblifvande i Svensk hamn, för besättningen till begagnande om skeppsbord finnes nödigt, må det i mån af behof utlemnas, hvarvid motsvarande afskrifning å de på märkrullan till återutförsel uppförda qvantiteter bör ske.
Andra provisionsartiklar, än här ofvan nämnda, må likaledes, under iakttagande af Expeditions- Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 85. 95 erforderlig kontroll, till den del de icke under vistandet i Svensk hamn ombord användas, eller till qvarblifvande i riket förtullas, med fartyget åter utföras.
Hvad af inrikes producerade, enligt utgående tullpasset, med fartyget bevisligen utförda provisionsartiklar öfverblifvit, må vid återkomsten, liksom utländska icke tullpligtiga provisionsartiklar, tullfritt disponeras. § 11- För gods, som under transporten genom tillfällighet tagit skada, må ej någon minskning i tullen tillåtas, så vida godsegaren sjelf vill detsamma disponera.
Anser godsegaren en sålunda förskämd vara icke kunna draga den i införselstarifen utsatta tull, må han, sedan skepparen, till upplysning om förhållandet, afgifvit sjöförklaring, äska laga besigtning ä godset, hvilken då skall af Magistratsperson, med biträde af två sakkunnige och ojäfvige män, verkställas i närvaro af vederbörande Tullkammareföreståndare, som eger att, under tjenstemanna-ansvarighet, för bevakande af Kronans rätt, besigtningsåtgärden kontrollera; börande ock, derest godset är mot sjöskada försäkradt, assuradörernes ombud, om sådant i orten finnes att tillgå, genom Magistratens försorg bevisligen kallas till besigtningsförrättningen, likväl utan att denna genom ombudets frånvaro må uppehållas.
Derest, fog till anmärkning emot förrättningen icke förekommer, antecknar Tullkammareföreståndaren sitt godkännande å besigtnings-instrumentet, som icke edsvurne besigtningsman äro pligtige att, der så äskas, med ed fästa.
Tullkammaren försäljer sedermera, efter föregången kungörelse, på öppen auktion i behörig ordning hvad förskämdt är, hvarvid, under iakttagande, att godset såsom å nederlag befintligt eller oförtulladt för» säljes, införselstullen för det, soro enligt tarifen förtullas efter Värde, beräknas efter fastställd tullprocent å auktionspriset samt för annat gods emöt tarifbestämmelsen minskas i samma mån, som auktionspriset understiger det vid besigtningen för oskadad enahanda vara bestämda värde; kommande behållna auktionssumman att, sedan belöpande tull blifvit erlagd, godsegaren tillställas.
Försummar godsegaren fullgörandet af bevis» hingen om varans förskämning utöfver fjorton dagar efter den preskriptionstid, hvarinom ängifningsinlagan, jemlikt Tullstadgäns 21 g, bör vara till tullkammaren aflemnad, ansVare för tullafgifternas fulla erläggande, derest han icke genom skriftlig anmälan hos tullkammaren, inom samma tid, afstår sin rätt till den skadade varan, som då, medelst offentligt utrop, för Kronans räkning genom tullkammaren försäljes.
Hvad vid tullbehandlingen i öfrigt af varor, bergade från strandade, utrikes från kömna fartyg, skall iakttagas, är i 5:te kapitlet af Tullstadgan förordnadt.
g 12. 1 afseende på Sveriges och Norges inbördes handelsförhållanden länder till efter* rättelse hvad derom är eller varder stadgadt.
STOCKHOLM, TRYCKT HOS SAMUEL RUMSTEDT, ISOR Expeditions-Utskottets Förslug till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, JU 86. 1 N:o 86.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 16 Juni 1866.
Preste-Ståndet den 16 — — Borgare-Ståndet den 18 — —•
Bonde-Ståndet den 18 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående förändradt fösther ökningssätt vid prestvalv äfvensom vid tillsättande af folkskolelärare, orgelnister, klockare och annan kyrkobetjening.
Lag- o. Ekon.-Utsk.
N:o 4 o. Mern.
N:o 18.) S. A. K. Genom 16 § i Kongl. Förordningen om prestval den 1 April 1843 är grunden för röstberäkning vid dylika val sålunda bestämd, att, med undantag för städerna, hvilka hafva att följa den för hvarje ort stadgade grund, rösträttighet beräknas efter fast egendom och allmänna utskylder, särdeles ecklesiastika, som deraf utgå, hvadan en hel röst beräknas för hvarje helt oförmedladt mantal, en för hvarje masugn, för hvarje stångjernshärd, äfvensom för två kniphamrar tillsammans, likaså vid messingsbruk en röst för hvarje brännugn och vid glasbruk för två glaspottor.
För spikhamrar, qvarnar samt alla andra särskilda lägenheter och inrättningar bestämmes rösträttigheten efter deras grundränta, eller, der sådan ej är åsatt, efter taxeringsvärdet, jemfördt med medelvärdet på hemman i församlingen.
Mot det sålunda stadgade röstberäkningssättet hafva hos Rikets Ständer åtskilliga anmärkningar blifvit framställda, på grund hvaraf yrkats förändrade föreskrifter i detta hänseende.
De klagomål, som mot nämnda röstberäkningssätt försports, röra hufvudsakligen de missförhållanden mellan de enligt lag röstberättigade, till hvilka den antagna grunden för utöfvande af rösträtt i tillämpningen leder, samt det tidsödande räknebesvär, som af röstberäkningssättet förorsakas vederbörande valförrättare; och att dessa klagomål ej föras utan skäl, kan icke vara tvifvel underkastadt, då man känner, dels att hemmantalet, i synnerhet det oförmedlade, icke utgör någon lämplig grund för Bih. till R.
Prot. 1865 & 1866. 10 Sami. 1 Afd. 12 Haft. 1 2 Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, M 86. bestämmande af kommunala rättigheter och skyldigheter, dels ock att, till följd af den på sednare tid långt utsträckta hemmansklyfningen, flertalet af de vid prestval i allmänhet afgifna röster utgöras af brutna tal, hvilkas skyndsamma och tillförlitliga hopsummerande fordrar en räknefärdighet, som icke alltid får hos valförrättaren förutsättas.
Dessa olägenheter kunna dock otvifvelaktigt afhjelpas och röstberäkningsgrunden bestämmas i mera öfverensstämmelse med kommunallagarne, än för närvarande eger rum, utan att någon väsendtlig rubbning i nu bestående förhållanden behöfver ske.
Rikets Ständer anse nemligen, att, derest såsom röstberäkningsgrund vid prestval, så väl för jordbruks- som ändra fastigheter, bestämdes fastigheternas taxeringsvärde och desamma derefter åsatt fyrktal, all anledning till skälig klagan skulle blifva undanröjd.
Derigenom skulle rösträttigheten blifva jemnare och mera rättvist fördelad, samt äfven deras fordringar, hvilka vilja hafva rösträtten lämpad efter det större eller mindre bidrag, man lemnar till presterskapets aflöning, i möjligaste måtto tillfredsställas, på samma gång som all nödig enkelhet vid röstsummeringen blefve valförrättarne beredd.
Med anledning häraf få Rikets Ständer alltså i underdånighet anhålla, det E. K. Maj:t täcktes, med ändring af Kongl. Förordningen om prestval den 1 April 1843, i nåder förordna, att rösträtt vid dylikt val så väl för jordbruks- som andra fastigheter, hvilkas innehafvande,, enligt ofvannämnda nådiga Förordning, berättigar till deltagande i valet, skall utgöras efter fastigheternas taxeringsvärde och desamma i enlighet dermed åsatt fyrktal.
I sammanhang härmed hafva hos Rikets Ständer särskilda framställningar äfven blifvit gjorda angående ändring af gällande föreskrifter rörande val af orgelnister, klockare och annan kyrkobetjening äfvensom af folkskolelärare.
Angående de förstnämnde stadgas i 24 Kap. 30 § Kyrkolagen, att »orgelnisten väljes af kyrkoherden och församlingen, som honom lönar, allt som de deröfver kunna förenas»; och i 31 § samma kapitel, att »klockaren skall i lika måtto af kyrkoherden och församlingen väljas».
Huru detta skall tillgå, bestämmes närmare genom Kongl. Resolutionen på Allmogens besvär den 20 November 1786 och Kongl.
Resolutionen den 20 Juni 1794 sålunda, att, sedan kyrkoherden af de till klockaresysslan sökande föreslagit församlingen tre af de mest tjenliga och i alla afseenden skickligaste, skall han anställa laglig votering efter gårdatal i socknestugan, hvarvid kyrkoherden slutligen äfven aflemnar sin röst, hvilken i beloppet skall räknas lika med halfva församlingens, och dervid bör allenast jemföras med beloppet af de församlingens röster, som vid valet blifvit afgifna och lagligen erkända.
I fråga örn val af folkskolelärare är genom Kongl. Stadgan angående folkundervisningen i Riket den 18 Juni 1842 föreskrifvet, att, sedan skolstyrelsen upprättat förslag, skall mellan de på förslaget uppförde val anställas af församlingens i sockenstämman samlade röstegande ledamöter, hvarvid rösterna beräknas som vid klockareval, och ordförandens i skolstyrelsen röst gäller lika med kyrkoherdes vid klockareval; och genom 2 § i Kongl. Förordningen om kyrkostämma samt Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, Ji’2 86. 3 kyrkoråd och skolråd den 21 Mars 1862 är den förändring i ofvanberörda föreskrifter gjord, att valen förrättas å kyrkostämma.
Beträffande härvid den röstöfvervigt, som vid klockareval är kyrkoherde tillerkänd, så synes dess bibehållande nu mera ej vara af behofvet påkalladt.
Så länge barnundervisningen ingick bland klockarens skyldigheter, och kyrkoherden hade sig ålagdt tillse, att icke någon, som derutinnan ej egde erforderlig skicklighet, blefve till klockare antagen, var det utan tvifvel i sin ordning, att kyrkoherden kunde på valet utöfva det större inflytande, som hittills varit honom förbehållet; men då omförmälda skyldighet nu mera blifvit från klockaren öfverflyttad på folkskoleläraren, synes något giltigt skäl för kyrkoherdes vidsträcktare rösträtt vid klockareval ej kunna anföras; hvaremot densamma bör i afseende på folkskolelärare bibehållas.
I fråga om röstberäkningssättet i öfrigt så väl vid val af klockare, orgelnist och annan kyrkobetjening, som ock vid folkskolelärareval, så, enär samtliga dessa val hädanefter skola ske på kyrkostämma, torde äfven, för åstadkommande af önskvärd reda och enkelhet, den för utöfvande af rösträtt i kyrkostämma stadgade grund vid ifrågavarande val böra följas.
Rikets Ständer få alltså hos E.
Kl Maj:t i underdånighet anhålla, detE. K. Majit täcktes, med ändring af gällande stadganden angående val af klockare, orgelnist och annan kyrkobetjening, i nåder förordna, dels att desse tjenstemän och betjente, klockare dock så vida med denna befattning ej förenas folkskolelärare^enst, skola, sedan förslag blifvit af kyrkoherden upprättadt, af honom och församlingen gemensamt väljas, samt rösterna dervid beräknas, på sätt i Kongl. Förordningen den 21 Mars 1862 om kyrkostämma samt kyrkoråd och skolråd finnes stadgadt, dels ock att, med bibehållande af den ordförande i skolråd tillagda vidsträcktare rösträtt vid val af folkskolelärare, församlingens rösträtt vid dylikt val må efter enahanda grund utgöras.
Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 18 Juni 1866. 4 Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Händers underd.
Skrifvelse, JS 87.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 18 Juni 1866.
Preste-Ståndet den 18 — — Borgare Ståndet den 19 — — Bonde-Ståndet den 19 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse angående ersättning för sådana af Statskontoret förskottsvis bestridda utgifter, för hvilka statsanslag ej blifvit beviljade.
(Stats-Utskottets Utlåtande N:o 100.) S. A. K.
Uti den vid början af innevarande Riksdag aflåtna nådiga Propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof, har E. K. Maj:t meddelat, hurusom Statskontoret i underdånighet aflemnat dels en förteckning å de af detta embetsverk intill den 1 Juli nästlidet år under förskott,stitel anordnade medel, hvilka borde hos Rikets Ständer till ersättande anmälas, uppgående till en summa af 244,631 R:dr 16 öre, dels ock en uppgift öfver åtskilliga af Länsstyrelserna i Wester-Norrlands och Norrbottens län anordnade poster, hvilka, enligt Kongl. Brefvet den 3 Februari 1860, jemväl borde till ersättande anmälas hos Rikets Ständer, utgörande 18,912 R:dr 48 öre, eller tillsammans 263,543 R:dr 64 öre; Och hafva Rikets Ständer, till ersättning för ofvanberörda, förskottsvis bestridda utgifter, anvisat en summa af 263,543 R:dr 64 öre, att, enligt E. K.
I sammanhang härmed och då statsmedels anvisande under förskottstitel lämpligen ej bort ifrågakomma för andra behof, än sådana, som ej kunnat förutses och för hvilka således särskilda anslag ej kunnat uppföras, men några af de nu till ersättning anmälda utgifter torde vara af beskaffenhet, att de fortfarande blifva för de uppgifna ändamålen erforderliga, få Rikets Ständer, i underdånighet, anhålla, att, derest en eller annan af berörda utgifter skulle befinnas vara af fortgående natur, E. K.
Maj:t då måtte, för så vidt Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, d\s 88. 5 sådan åtgärd ej redan blifvit vidtagen, till kommande Riksdag göra nådig framställning om de särskilda anslag, som i sådant hänseende kunna finnas erforderliga.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 18 Juni 1866, Preste-Ståndet den 18 — — Borgare-Ståndet den 19 — — Bonde-Ståndet den 19 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af K.
Maj:ts nådiga Proposition angående kostnadsfri utdelning af Postoch Inrikes Tidningar till alla kommuner i riket.
(Stats-Utskottets Utlåtande N:o 101.) S. A. K. Uti nådig Proposition af den 13 sistlidne Februari har, — med afseende dels derå, att i de fall då, enligt gällande lagar och författningar, stämningar, andra kallelser eller underrättelser af hvarjehanda slag skola meddelas allmänheten genom tidningar, sådant, på sätt Lagberedningen i underdånig skrifvelse den 28 Oktober 1850 anmärkt, icke kunde anses ske på ett tillfyllestgörande sätt, derest icke nämnda meddelanden, på hvilkas iakttagande ganska många menniskors hela välfärd beror, införas i något kungörelseblad, som kostnadsfritt sprides till hvarje kommun för att öfverallt i Riket vara tillgängligt för en hvar, som deraf vill hemta någon upplysning, dels ock å angelägenheten deraf, att ej mindre folket eger tillfälle att taga kännedom af de redogörelser för all - 6 Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, 88. manna ärenden, som böra intagas i en officiel tidning eller åtfölja densamma såsom bilagor, än ock Regeringen eger en organ, hvarigenom den kan meddela allmänheten de upplysningar, som anses behöfliga för att förklara Regeringens åtgärder och utveckla grunderna för dess beslut, hvilken angelägenhet måste blifva af större vigt i samma mån, som, till följd af stigande bildning och förändrad lagstiftning, allt flera medborgare finna sig manade att med uppmärksamhet följa de allmänna ärendena, — E. K. Maj:t, ehuru hinder mötte att för närvarande framlägga förslag till ett fullständigt ordnande af en officiel tidning på ofvan antydda sätt, likväl, i ändamål att genom öfverenskommelse med utgifvaren af Post- och Inrikes Tidningar tillsvidare, så vidt ske kunde, bereda de fördelar, som med en officiel tidning skulle afses, i nåder föreslagit, att Rikets Ständer ville för år 1867 till E. K.
Maj:ts disposition ställa ett extra anslag af 38,000 R:dr och medgifva att Post- och Inrikes Tidningar med fortfarande portofrihet, måtte från stämpelafgift befrias; allt med vilkor att ett exemplar af nämnda tidning för hvarje kommun i Riket tillhandahölles ordförande i kommunalstämman å det postkontor han uppgåfve, utan annan afgift än vanligt postförvaltarearfvode, samt att tidningen utan förhöjning af prenumerationspriset, för allmänheten utkomme med en tillökning af det nuvarande formatet, motsvarande minst en spalt.
Uti det den nådiga Propositionen bilagda Statsråds-protokoll öfver justitie-ärenden den 13 Februari innevarande år är, beträffande Post- och Inrikes Tidningar, meddeladt, hurusom genom Kongl. Brefvet den 22 December 1791 blifvit tillkännagifvet, att Kongl. Maj:t behagat tillägga Svenska Akademien rättigheten att utgifva nämnda tidning, hvarjemte förklarats, att som kungörelser eller de så kallade notifikationer icke ansåges medföra laglig verkan, så framt de ej intoges nti denna tidning, men akademien icke kunde förbindas att på sin bekostnad derom besörja, så borde vederbörande, hvilka icke redan genom någon särskild Kongl.
Resolution derifrån vore frikaliade, när kungörelserna insändes, tillika derföre erlägga betalning enligt den taxa akademien allmänheten i tidningen meddelade.
Sedan Svenska Akademien erhållit Kongl. Maj:ts tillstånd att på arrende upplåta utgifvandet af nämnda tidning, hvilken någon tid varit sålunda upplåten till Hofkanslers-embetet och derunder utkommit under titel af »Statstidningen», hade vid återupptagandet af tidningens ursprungliga benämning, förmedelst Kongl. Kungörelsen den 19 December 1844, upplifvats föreskriften, att de legala kungörelser, hvilka, enligt lag eller särskilda föreskrifter, borde genom allmän tidning offentliggöras, skulle införas i Post- och Inrikes Tidningar.
Denna tidning hade sedermera oafbrutet utgifvits af enskild person på grund af kontrakt med Svenska Akademien och mot erläggande till akademien af ett arrende-belopp, utgörande intill år 1849 5,200 R:dr Banko årligen och sedermera 5,000 R:dr Banko eller 7,500 R:dr Riksmynt, emot hvilken sistnämnda summa utgifningsrätten vore upplåten för åren 1866—1868.
Genom särskildt kontrakt med utgifvaren af Post- och Inrikes Tidningar, hvilket på nådig befallning blifvit den 19 April 1856 af dåvarande Kabinetts-sekreteraren upprättadt och sedermera förnyats, så att det med någon förändring gällde jemväl för innevarande år, hade Expeditions-Utskottets Förslag till Fikets Ständers underd.
Skrifvelse, J\/s 88.
7 Kongl. Maj:t emot vissa tidningsutgifvaren beviljade förmåner och deribland den, att äfven andra officiela tillkännagifvanden än de, som kunde hänföras till legala kungörelser, skulle i främsta rummet lemnäs till införande i Post- och Inrikes Tidningar, förbehållit
Härförutan och på det ej mindre tidningen måtte komma att för dylika meddelanden erhålla erforderligt utrymme, än ock desamma skulle hållas allmänheten för billigt pris tillhanda, hade pä E. K. Maj:ts befallning, den 16
December 1859 blifvit träffadt det aftal, att tidningens förutvarande format skulle ökas med minst sexton procent, men prenumerationspriset för helt år ändock nedsättas från 16 till 12 R:dr, emot en ersättning till utgifvaren af 10,000 R:dr årligen, hvilket belopp för hvarje år blifvit fördeladt att utgå af de särskilda hufvudtitlarnes extra utgiftsmedel, och jemväl skulle, enligt nådigt beslut, för innevarande år så utgå.
Enligt en’ i Statsråds-protokollet intagen beräkning skulle för Post- och Inrikes Tidningar, med den kostnadsfria utdelning och den utvidgning af dess format, som nu är föreslagen, erfordras ett årligt bidrag af allmänna medel å 45,000 R:dr, deruti inberäknadt det belopp af 10,000 R:dr, som nu af de särskilda hufvudtitlarnes extra utgiftsmedel till nämnda tidning utgår; och skulle det erforderliga anslagsbeloppet kunna minskas med 7,000 R:dr eller till den af E. K.
Majit nu äskade summa af 38,000
R:dr, derest åt den officiela tidningen beviljades frihet från stämpelafgift.
Vid pröfning af förevarande nådiga framställning hafva Rikets Ständer ansett sig ega giltig anledning betvifla, att de åsyftade ändamålen skulle genom den föreslagna åtgärden vinnas i någon mån, som motsvarade dertill erforderliga kostnader.
Ordföranden i kommunal-stämman kunde icke förpligtas att i sitt hem hålla tidningen tillgänglig för den, som önskade taga kännedom om densammas innehåll, och, äfven om lämplig plats för läsningen blefve beredd, torde derigenom endast de närmast boende komma i tillfälle att af den erbjudna förmånen sig begagna.
Att åstadkomma en allmän cirkulation af tidningen mellan kommunens medlemmar synes jemväl overkställbar^
Hvad särskildt angår det åberopade behofvet för Regeringen att ega en organ inom tidningspressen, så är Regeringen redan under nuvarande förhållanden i tillfälle att genom Post- och Inrikes Tidningar meddela allmänheten erforderliga upplysningar, och ett vidare deltagande å Regeringens vägnar i den offentliga diskussionen öfver politiska och administrativa frågor synes hvarken vara af behofvet påkalladt eller kunna leda till åsyftad följd.
Med afseende härå hafva Rikets Ständer icke funnit skäl att till den nådiga framställningen lemna bifall.
Stockholm den 19 Juni 1866. 8 Expeditions- Utskottets Förslag till Rikets Stånders underd.
Skrifvelse J/s 89.
Uppläst och godkändt hos Ridd, och Adeln den 18 Juni 1866.
Preste-Ståndet den 18 — — Borgare-Ståndet den 19 — — Bonde-Ståndet den 19 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående fortfarande anslag för Kamereraren C. Sandberg.
(Stats-Utskottets Utlåtande N:o 106.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer dels vid 1856—1858 årens Riksdag, jemte beviljande af ett anslag af 5000 R:dr till inköp af åtskilliga Kamereraren i Kammar-kollegium Carl Sa7idberg enskildt tillhörande anteckningar rörande hvarjehanda kamerala förhållanden i riket sedan äldre tider, tillika å Riksgälds-kontoret anvisat ett belopp af 1500 R:dr, deraf, enligt Kongl. Maj:ts disposition, V3-del, eller 500 R:dr årligen, under påföljande statsregleringsperiod skulle tilldelas bemälde Sandberg, emot det att han fortfarande bidroge till nämnda samlingars förökande samt under behörig kontroll ordnade och vårdade det hela, dels ock vid de två derefter följande
Riksdagarne för sistberörda ändamål anvisat enahanda belopp; så, och enär någon utbetalning af ofvan omförmälda anslag ännu icke egt rum, i följd deraf, att det vilkor, som derför blifvit föreskrifvet, eller att samlingarne dessförinnan borde vara ordnade och förtecknade, ännu icke blifvit af Sandberg uppfyldt, samt nödigt vore att för samlingarnes ökande och vård anslag fortfarande medgåfves, har hos Rikets Ständer blifvit vid innevarande Riksdag föreslaget, att Rikets Ständer måtte, jemte ofvanberörda, redan beviljade anslag fortfarande anvisa åt Kamereraren Sandberg ett belopp af 500 R:dr årligen för samlingarnes vårdande och fortsatta förökande, att, efter deras aflemnande, qvartalsvis till honom utbetalas under nästa statsreglerings-period.
Enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, har Kamereraren Sandberg numera fullgjort de i afseende på ifrågavarande samlingars inköpande för Statens räkning bestämda vilkor; och då det vid sådant förhållande är af vigt att, för ökandet och vården af Expeditions- Utakoitets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, Jks 90. 9 dessa samlingar, medel fortfarande anvisas, hafva Rikets Ständer till E. K.
Maj:ts nådiga disposition för år 1867 ä Riksgälds-kontoret anvisat en summa af 500
R:dr, att, på sätt och under vilkor, som E. K. Maj:t kan finna för godt föreskrifva, tilldelas Kamereraren Sandberg för vidare fortsättning och vårdande af merberörda samlingar.
Uppläst oeh godkandt hos Ridd. och Adeln den 18 Juni 1868.