Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr samt skadans ersättande, dels att, efter verkställd gradering å de egor, som skiftas skola, flåhacka eller skumplöja samt bränna eller bortföra matjord från ställen, der den ursprungligen finnes, samt dels att, derest skog eller torfmosse å nämnda egor är att tillgå, hvilket i skiftesansökningen anmälas bör, skog till afsalu eller svedjande, och torfmosse annorlunda än till husbehof nyttja, innan skiftet blifvit afslutadt och tillträde af lotterna skett; och bör detta förhud på samma gäng, som kungörelsen till förrättningens påbörjande, å predikstolen i den socken, der skifteslagel är beläget, uppläsas.
På delegarne må det sedermera ankomma att det af Konungens Befallningshafvande sålunda bestämda vite förhöja, då likväl anmälan derom hos Konungens Befallningshafvande för fastställelse skall göras.
Är skogen något bruk eller annan inrättning till understöd med timmer, ved eller kol anslagen, må under förbudsliden det vanliga skogsbeloppel af delegarne gemensamt, efter hvars och ens egande lott eller hemmantal i skifteslaget, till det anslagna behofvet afverkas.
Den i 13 kap. 7 §.
Skiftes-stadgan delegare i skifteslag gifna rättighet, att i godtgörelse för mislad skog erhålla skogsförnödenheter, har befunnits uti icke oväsendtlig mån bidraga till skogens hastiga förstörande å större delen af de orter, der skiften egt. rum.
Berörda rättighet lärer nemligen vid hittills verkställda laga skiften högst sällan blifvit leornad obegagnad, enär oftast någon af delegarne funnit det för sig mest förmånligt, att ersättningen på dylikt sätt bestämdes, till följd hvaraf ock en stor del af den förut sparade skogen nedhuggits, under det att marken för dess verklige egare under afverkningstiden varit onyttig, och efter dess slut, enär hvarken fröträd eller smärre buskar, som till skydd för uppspirande plantor äro oundgänglige, qvarlemnats, icke utan de största svårigheter kunnat göras skogbärande.
Derest åter ersättningen Expedilions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 211.
667 bestämmes att utgå med penningar, förekommes i väsendtlig mån den misshushållning med skogen, förutnämnda stadgande är egnadt att framkalla; och kan till stöd för en sådan förändring i föreskriften jemväl åberopas det förhållande, att i öfriga fall, då ersättning åt delegare vid laga skifte ifrågakommer, såsom för husflyttning, odling, hägnad, dikning eller plantering, densamma merendels med penningar utgöres: lärande det ej eller vara mera omöjligt att genom uppskattning beräkna det värde en skogspark eger, än det, som kan tilläggas hus, planteringar, med det mera, som delegare vid skifte måste mot ersättning afträda.
Likväl och för att afböja det missförhållande, att närings-idkare, som vid skifte finge sig tilldelad skoglös mark i stället för skogbärande, tilläfventyrs under en längre tid försättes i mistning af de skogsförnödenheter, hvaraf han för sin närings ulöfvande vore i behof, hafva Rikets Ständer trott det vara lämpligt och med nödig försigtighet öfverensstämmande, att låta det blifva på förrättningsmännens pröfning beroende, huruvida, för något särskildt fall, omständigheterna fordra, det ersättning för förlorad ståndskog bör i skogsförnödenheter och ej i penningar utgå: börande dock, äfven i sådant fall, en långvarigare skogs-sköfling förhindras och verklige egaren af den skogbärande marken beredas tillfälle att efter kortare tid än hittills densamma utan intrång begagna, samt den nu till tio år bestämda längsta afverkningstiden alltså, i detta afseende, inskränkas och ändamålsenligt komma att hädanefter omfatta högst fem är.
Med införande af nu antydda förändringar i 7 §. 13 kap. af Skiftes-stadgan, komme ifrågaställa föreskrifter att derstädes uttryckas sålunda:
Mister delegare jord, hvarå han skog fredat eller plantering gjort, och får i stället annan jord, derå ingen eller sämre skog eller plantering finnes: eller varder samfäld skog skiftad, och finnes ej å alla lotterna lika god ståndskog; gånge jemväl derför ersättning ut i penningar, eller ock i skog, der landtmätaren och gode männen så pröfva oundgängligen nödigt.
Utgår ersättningen i skog, bör den, efter föregången besigtning af skogens och markens beskaffenhet, utsättas i visst antal såg- och byggnads-timmer, stafrum ved eller kolmilor, till afbrukning på viss tid, högst fem år, för den eller de delegare, som lemnat sina sparda skogslotter och i stället fått albrukad mark eller eljest i ståndskog blifvit lidande.
Af denna ändring i förevarande §. blifver äfven en följd, dels att till de frågor, som i 6 kap. 2 §.
Skiftes-stadgan finnas anmärkta, såsom dem, i hvilka skiftesmännen och gode männen ega att, efter rådplägning med delegarne, besluta, frågan, huruvida ersättning för skog skall i penningar eller skogsförnödenheter utgå, bör tilläggas, dels ock att uti 18 kap. 8 §. sistnämnda fråga anmärkes bland dem, hvilka Egodelningsrättens upptagande och afgörande tillhöra.
Rikets Ständer anhålla i underdånighet, det E. K. M:t täcktes, genom utfärdande författning, uti Kongl. Stadgan om Skiftes-verket nådigst göra de ändringar och tillägg, Rikets Ständer sålunda godkänt; framhärdande Rikets Ständer etc.
Stockholm den 1 December 1854. 668 Expedilions-Utskollets Förslag till underd.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln d. So Nov. 1854.
Preste-Slåndet d. 30 — — Borgare-Ståndet d. l Dec. — Bonde-Ståndet d. 1 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ny ExpeditionsTaxa.
(Lag- och Ekon.-Utsk:ns Bet:de N:o 35.) S. A. K.
Då föreskrifterne angående expeditions-lösen visat sig vara icke allenast ofullständiga, utan äfven i flera afseenden otydliga och mindre lämpliga, samt icke alla dessa föreskrifter äro upptagna i utfärdade taxor, utan finnas spridda i åtskilliga lill andra ämnen hörande författningar och till en del innefattas uti särskilda af E. K.
M:t till vederbörande embetsverk på olika tider aflåtna nådiga skrifvelser, hvilka icke blifvit genom tryck till allmänhetens kännedom befordrade, hafva Rikets Ständer härigenom funnit behofvet af en ny Expeditions-taxa, hvaruti alla de särskilda stadgande!), som röra expeditions-lösen och dermed sammanhang egande ämnen, till ett helt sammanföras, vara fullkomligen ådagalagdt; Och då Rikets Ständer alltså anse sig böra häruppå fästa E. K.
M:ts nådiga uppmärksamhet, få Rikets Ständer, till ytterligare stöd för denna deras åsigt, underdånigst anföra, såsom exempel på bristerne uti de i omförmälde hänseende nu gällande stadganden, alt desamma icke omfatta flera särskilda domstolar, förvaltande verk och myndigheter samt embets- och tjenstemän, såsom Poliskamrarne utom Stockholm, Justilie-kanslern, Justitie-ombudsmannen, General-direktören och Styrelsen öfver fängelser och arbets-inrättningar, Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader, Teknologiska institutet, handtverks- och fabriks-föreningar, bäradshöfdingar och borgmästare, för bevis, som de å embetets vägnar utfärda, m. fl.; att lösen för afskrift af andra handlingar, än domar och utslag, ej finnes bestämd; att stadgande angående lösen för bevis öfver inteckning af afhandling rörande lösöreköp saknas: att det ej är uttryckligen tillåtet, alt å testamenten och andra handlingar, som till införande i domboken eller i bevaknings-afseende till domstol inlemnas, teckna bevis, likasom lösen för dessa bevis ej blifvit för alla domstolar bestämd; alt ersättning för sigill ej finnes utsatt; att någon föreskrift ej är vorden meddelad om skyldighet att hos Magistrat expeditions-lösen erlägga; samt att genom den partiela förändring i Expeditions-taxan, som uti Kongl. Kungörelsen den 31 Oktober 1851 blifvit föreskrifven, eller att, i likhet med hvad taxan för Häradsrätts expeditioner stadgar, jern - Expeditions-Utskoltets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 212. 669 val vid Rådstufvurätt lösen för protokolls-utdrag, som innefattar ett eller flera beslut, skall utgå med 36 sk. för första arket, 18 sk. för det andra och 9 sk. för hvartdera af de öfriga arken, den motsägelse emellertid uppstått alt, för protokolls-utdrag på flera ark med beslut, lösen vid Rådstufvurätt nu uppgår till mindre belopp, än för afskrifter eller protokoll utan beslut på samma arktal.
Dessa och dylika brister hafva ock gifvit anledning till det missförhållande, att lösen på olika ställen blifvit efter olika grund beräknad, under det alt, då bestämd föreskrift saknats, en och annan embetsman ansett sig icke berättigad att någon lösen påföra.
Hvad som emellertid, efter Rikets Ständers tanka, företrädesvis påkallar rättelse, är stadgandet angående expeditioners form, i hvilket afseende gällande Expeditions-taxa endast innehåller, alt alla expeditioner skola rent och felfritt skrifvas med jemn och ej utdragen stil, samt alt hvarje sida bör innehålla minst 24 rader och marginal ej vara bredare än tre finger å rubrik och två finger å det öfriga af expeditionen.
Denna föreskrift har likväl blifvit så tolkad, att, om blott hvarje rad innefattat sju stafvelser, föreskriften ansetts uppfylld; och således händer icke sällan att en och annan expedition, till följd af renskrifvares vinstbegär, icke innehåller mera än 6 eller 5, och stundom endast 4 stafvelser på raden, hvilket, utan embetsmannens förvållande eller vetskap, kan mot honom ingifva misstänka för egennytta, hvarför han bör vara helt och hållet främmande.
Ett stadgande, hvarigenom berörda olägenhet förekommes på sådant sätt, att antalet rader för hvarje sida ökas och slafvelsernas eller bokstäfvernas antal på hvarje rad bestämmes, torde dock göra en förhöjning i de hittills vid domstolar och ett och annat embetsverk gällande afgifler nödvändig, för att ej åstadkomma minskning i de derstädes tjenstgörande embetsmäns nuvarande inkomster; och tilläfventyrs torde på samma gång åtskilliga nu alltför höga afgifter, lill parters och rättsökandes förmån, nedsättas, en sådan förhöjning äfven af andra orsaker anses i ett eller annat afseende vara behöflig.
På grund af hvad sålunda anfördt blifvit få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att E. K.
M:t täcktes i nåder utfärda ny Expeditions-taxa och dervid uti de angående expeditions-lösen och dermed sammanhang egande ämnen nu gällande föreskrifter göra de ändringar, jemkningar och tillägg, E. K.
M:t kan finna vara af behof och omständigheter påkallade.
Stockholm den 1 December 1854. 670 Expcditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, A!:o SI3.
Preste-Ståndet den 30 — — Borgare-Ståndet den l
Dec. — Bonde-Ståndet den l — — lii hets Sländers underdåniga Skrifvelse, angående å Post-kontoren inlösbara anvisningar på lägre penninge-belopp.
(Allm. Besv:s och Ekon.-Ulskms Bet:de N:o 139.) S. A. K.
Sedan Rikets Ständer, dels, på grund af E. K. M:ts nådiga Proposition, beslutat införande af decimal-indelningen i Rikets mynt, och för detta såsom räkne-enhet blifvit antagen »Riksdaler Riksmynt», i värde lika med \
R:dr i silfver, dels ock derefter förordnat, att, bland de nya sedel-valörer, hvilka framdeles böra af Rikets Ständers Bank utgifvas, de tvänne lägsta komma att sättas å 5 och 1 Riksdaler Riksmynt, så få, till beredande af lättnad i penninge-rörelsen, vid afsändning med posten af sådana belopp emellan 1 R:dr och 5 R:dr Riksmynt, å hvilka, efter decimal-indelningens införande i myntet, sedlar icke komme att finnas, Rikets Ständer, i ändamål derjemte att befrämja nödig säkerhet för mindre remisser, hvilka vanligen ej afgå under rekommendation, underdånigst anhålla, det E. K. M:t täcktes, i sammanhang med decimalindelningens införande i Rikets mynt, låta anbefalla, att vid Post-kontor mätte öppnas tillfälle för bref-afsändare att köpa växel eller anvisning, betalbar vid anfordran å annat Post-kontor, å hvarje belopp under 5 R:dr Riksmynt.
Stockholm den 1 December 1854. *• Expeditiom-Utskoltets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 214.
671 N:o 214.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den l Dec. 18S4.
Presle-Ståndel den 2 — — Borgare-Ståndet den 2 — — llonde-Ståndet den 2 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, med öfverlemnande af ny Bevillnings-Stadga.
(Bevilln:s-Utsk:s Bet:den m. m.
N:ris 4, 21, 25, 28 samt Stats-Utslcs Mern.
N:ris 309 och 371.) S. A. K.
Till fyllande af Riksgälds-konlorets behof hafva Rikefs Ständer åtagil sig en årlig beskattning, att, i egenskap af allmän bevillning, för 1855 och följande år, intill slutet af det, då förnyad Bevillnings-Stadga varder af Rikets Ständer antagen, utgå med En million etthundrafemtiolusen R:dr; Och få Rikets Ständer nu i underdånighet öfverlemna Författning om ifrågavarande allmänna bevillnings utgående under omförmälda tid.
Vid denna författnings upprättande hafva Rikets Ständer bibehållit nu gällande Bevillnings-Stadga utan andra förändringar, än dels sådana, som funnits erforderliga för alt gifva ökad tydlighet och bestämdhet åt stadgandena samt lätta och förenkla deras tillämpning; dels för öfrigt att bevillningen af embets- och tjenstemäns samt betjentes löner m. m. blifvit nedsatt till en tredjedel af hvad derför nu är stadgadt; att bevillningen å rörelse och näring, sedel-utgifvande enskilda Banker derunder dock ej inbegripne, samt å fäst egendom blifvit nedsatt till hälften af hvad den nu utgör; att den i nu gällande Bevillnings-Sladgas 10 §. uppställda klassifdvation af handtverkare m. fl. blifvit borttagen, hvadan berörde §. ur författningen utgått och i stället uti 8 §. blifvit uppräknade, jemte handlande m. fl., äfven de i förstnämnde §. omförmälde personer, samt i 9 §. såsom minimi-afgifter införde de i 10 §. för Stockholm och Götheborg samt de öfriga städernas fem klasser angifna belopp med ofvannämnda nedsättning; att, dä Rikets Ständer ansett bevillningens beräkning efter fastställd bevillnings-procent böra vidtaga först, när denna beräkning gifver ett skalte-belopp, som öfverstiger de högsta k lass-a fgi (terna, har föreskrift härom blifvit införd i början af nu upprättade Bevillnings-Stadgas 10, 27 och 28 §§.; att den i nu gällande BevillningsFörordnings 14 §. medgifna befrielse från bevillning för den spisqvarters- eller värdshus-rörelse, som idkas med understöd af kommunen, mot förbindelse, att spritdrycker dervid icke tillhandahållas, i stället blifvit förunnad dylik rörelse, som idkas under uppsigt af kommunen och mot förbindelse, att hvarken vin- eller spritdrycker dervid 672 Expeditions-Ulskoltets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o Si4. tillhandahållas; att auktionister på landet blifvit ålagde bevillning lika med kommissionärer; att den taxeringsmännen i städerna tillerkända rätt att påföra bevillning så väl öfver deri högsta och mellan tvänne bestämda klasser, som äfven under de stadgade minimi-afgifterna, blifvit utsträckt jemväl till taxeringsmännen på landet; alt grufvedisponenter, som för närvarande äro upptagne bland dem, för hvilka endast bestämda afgifter äro stadgade, nu blifvit hänförde till sådane vid bruk, bergverk och öfriga inrättningar antagne personer, hvilkas bevillning äfven kan bestämmas till viss procent af inkomsten; att bevillningen af enskilda Banker med sedelutgifningsrätt blifvit nedsatt från fem till tre procent af den årliga behållning, som icke öfverstiger sex för hundradet, och från femton till nio procent af det belopp, hvartill behållningen för året derutöfver uppgår; att för alla öfriga i nu gällande Bevillnings-Förordnings 35 §. 2 mom. omförmälda inrättningar bevillningen blifvit bestämd till en del af årliga behållningen, i stället för af utdelningen; att Jern-kontoret blifvit befriadt från bevillning, så länge dess vinstmedel användas till allmän-nyttiga ändamål; att hittills varande särskilda mantals- och skattskrifningar samt taxeringar för universiteten i Upsala och Lund blifvit upphäfna och i stället akademi-statens ledamöter i nämnde städers (axerings-kommittéer bestämdt till dubbelt antal mot hittills; att brandförsäkrings-värdet blifvit faslställdt såsom minimum, hvartill de i sednare delen af nuvarande Bevillnings-Förordnings 71 §. omförmälde hus skola vid taxering i värde upptagas; att Skepps-ombudsmannen i Stockholm och Sjömanshusens föreståndare i de öfriga städerne fått sig, såsom ersättning för fullgjord debitering och uppbörd, liilagde tre procent utaf det belopp de redovisat; att officerares häst- och fourage-medel blifvit fritagne från bevillning; att den lindring i allmänna bevillningen, som nu är medgifven dem af allmogen i Stora Kopparbergs län, hvilka betala mantals-penningar med kol till Stora Kopparbergs bergslag, förklarats skola upphöra i den mån nyssnämnda sätt för mantals-penningarnes erläggande afskaffas, samt att i de Bevillnings-Stadgan åtföljande formulär åtskilliga förändringar skett, som funnits nödiga för att gifva dem ökad tydlighet och noggrannhet samt bringa dem i öfverensstämmelse med de beslut Bikets Ständer fattat i afseende å allmänna bevillningens utgående, backstugusittares m. fhs befriande från mantals-penningar samt vilkoren för bränvins tillverkning och beskattningen derå.
Den i E. K.
Mits nådiga Proposition angående Stats-verkets tillstånd och behof gjorda framställning, att lindring uti beskattningen å stångjerns-smidet och jernmanufakturverken borde beredas genom förminskning i den bevillning, som för närvarande är denna näringsgren ålagd, hafva Rikets Ständer, enär jernhandteringen i sednare tider fått tillgodonjuta flere skatte-nedsättningar, hvarigenom dess allmänna bördor blifvit betydligt lättade, funnit sig icke böra bifalla i vidsträcktare mån, än som skett genom den af Rikets Ständer nu beslutade nedsättning i afgifts-procenten för rörelse och näring samt fast egendom.
Med anmälan om hvad Rikets Ständer sålunda i afseende å den allmänna bevillningen beslutat, få Rikets Ständer underdånigst anhålla, att E. K. M:t, efter öfvervägande af hvad i den nu upprättade Bevillnings-Stadgan förekommer, i fråga om så val bölesbestämmelser, som öfriga föreskrifter af den beskaffenhet, att de grundlagsenlig! fordra E. K.
Mits nådiga godkännande, täcktes låta allmän författning i ämnet utfärda.
Skrifvelse, N:o 2 IS.
673 N:o 215.
Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 1 Dec. 1854.
Preste-Slåndet den 1 — — Borgare-Ståndet den l — — Bonde-Ståndet den 2 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående beräkningen af Stats-verkets inkomster.
N:ris 64, 176, 246, 275 och 371 samt Bevilln:s-Utsk:s Bet:den m. m.
N:ris 13, 19 och 31.) S. A. K.
Vid beräkningen af Stats-verkets inkomster för år 1855 och följande år, intill - ess ny statsreglering blifver gällande, hafva Rikets Ständer, efter tagen kännedom af hvad É. K.
Mits nådiga Proposition om Stats-verkets tillstånd och behof samt
Statskontorets densamma bifogade underdåniga skrifvelse i detta ämne innehålla, och sedan utredning jemväl blifvit verkställd af hvad under åren 1847 till och med 1851 till Stats-verket influtit, fattat följande beslut, hvilka Rikets Ständer härmed få i underdånighet anmäla, nemligen angående:
Ordinarie eller Ständige inkomster. 1 :o. Ordinarie räntan.
Den del häraf, som är indeld att utgå till vissa tjenstemän, stater och inrättningar, har E. K.
M:t föreslagit till enahanda belopp, som vid sednaste statsreglering blifvit beräknadt, eller 1,690,200 Ridr; men då Rikets Ständer anse det vara af vigt, att summan af denna inkomst öfverensstämmer med de belopp, hvartill de indelda räntorna å de särskilde utgifts-titlarne upptagas, har, i följd af de förändringar, som i afseende å dessa blifvit beslutade, berörde inkomst nu upptagits till Ridr 1,676,490:
Den till Stats-verket inflytande eller Kronan behållna andelen af ordinarie räntan har uppgått för åren 1847—1851 i medeltal till 615,359 R:dr, men bl ef, i anseende till de vid sednaste riksdag skedde öfverflyttningär af åtskillige förvaltande verk förut anvisade inkomster, vid den då uppgjorda statsreglering en. beräknad till 668,450 R:dr; och enär beloppet af dessa öfvert : beräknats Transport 1,676,490: Bih. lill B.
Prot. 1853 & 1834. 10 Sami. 1 Afl. 85 674 Expeditions-Utskotlels Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 213.
Transport till öfver 70,000 R:dr, men den förminskning, som genom förändring af sättet för salpeterhjelpens utgörande i de Småländska länen skulie uppkomma, ej uppginge till mera än vid pass 16 ä 17,000 R:dr, har E. K. M:t antagit, att af denna titel kunde med säkerhet beräknas en inkomst af 678,000 R:dr.
Då emellertid, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, ibland de i följd af förenämnde öfverflyttningar Stats-verket numera tillflytande inkomster befinnes åtskillig spanmål, hvilken, i stället alt här uppföras, rätteligen bordt tilläggas nästföljande inkomst-titel:
Afrads-spanmålen, deraf den i sjelfva verket nu utgör en del, samt uppbörden af afrads-spanmålen, hvilken år 1851 utgjort 43,799 tunnor, hvaribland 1,279 tunnor hafre år 1852, då nämnda indragna spanmål först till Stats-verket ingick, belöpt sig till 48,645 tunnor och deribland 1,317 tunnor hafre, som anses blott till hälften motsvara värdet af råg och korn, så och då följaktligen den tillökning, afrads-spanmålen genom ifrågavarande förändring vunnit, kan antagas utgöra omkring 5,000 tunnor spanmål, hafva Rikets Ständer ansett den Kronan behållna andelen af ordinarie räntan böra minskas med värdet af berörde 5,000 tunnor, sådant detsamma blifvit i den Kongl. Propositionen upptaget efter 6 R:dr tunnan med 30,000 R:dr, och i följd deraf uppföras med endast 2:o.
Afrads-spanmålen, beräknad vid sednaste Riksdag till 41,725 tunnor, har år 1851, såsom nyssberördt är, utgjort 43,799 tunnor, hvarföre E. K.
M:t ansett densamma med säkerhet kunna antagas motsvara 43,000 tunnor råg och korn.
På grund häraf hafva Rikets Ständer, sedan dessa 43,000 tunnor blifvit tillökta med de i nästföregående punkt omförmälde 5,000 tunnor, funnit denna inkomst-titel böra upptagas till 48,000 tunnor å 6 R:dr 32 sk. tunnan, hvartill Rikets Ständer, med afseende å ej mindre sednaste årens samt nuvarande spanmålspriser, än det höga försäljnings-värde spanmålen, till följd af flera förhållanden, åtminstone under den närmaste framtiden kan antagas komma att bibehålla, beräknat förlagspriset å Kronans behållna spanmål, med 3:o. Tionde-spanmålen.
De af denna lill vissa stater, personer och inrättningar utgående indelningar beräknades vid sednaste statsreglering till ett värde af 627,120 R:dr, men hafva nu, till följd af deruti beslutade förändringar, upptagits till 104,414 tunnor, utgörande, efter det af Rikets Ständer antagna förslagspris af 6 R:dr 32 sk. för tunnan, Den Kronan behållna andelen af tionde-spanmålen, beräknad vid sednaste statsreglering lill 18,200 tunnor, har utgjort för åren 1847—1851 i medeltal endast 17,181 tunnor; men då vid sednaste riksdag denna del af tionde-spanmålen, genom den af Rikets Stän Transport - 1,676,490: — 648,000: — 320,000: — 696,093: 16 3,340,583: 16 Expeditions-Utskottets Förslag lill underd.
Skrifvelse, A’:o SIS.
675 Transport der då beslutade öfverflyttning af den indelda spanmålen från anslagen för Militiae-boställs-kassan m. fl. förvaltande verk, ökats med 1,200 tunnor, hafva Rikets Ständer, i likhet med hvad E. K. M:t föreslagit, ansett den Kronan behållna tionde-spanmålen, på samma grund som vid förra riksdagen, äfven nu kunna beräknas lill 18,200 tunnor, utgörande, efter 6 R:dr 32 sk. för tunnan, 4:o. Tionde-spanmåls-lösen efter bestämda priser, beräknad vid sista statsregleringen till 4,400 R:dr, har utgjort för åren 1847—1851 i medeltal 4,311 R:dr och funnits böra, i enlighet med E. K.
M:ts nådiga Proposition, fortfarande utföras med 5:o.
Arrendemedel af Kungsgårdar och andra lägenheter.
Denna inkomst, som vid sednaste statsreglering beräknades till 128,000 R:dr, har, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, för år 1852 utgjort 46,338 R.dr 27 sk. 8 rst. i penningar och 19,408 tunnor 20 kappar spanmål, hvadan Rikets Ständer, ansett densamma kunna beräknas till 30,666
R:dr 32 sk. i penningar och 19,400 tunnor spanmål, utförde, efter 6 R:dr 32 sk. tunnan, till ett värde af 129,333: 16, eller tillsammans 6:o. Silfvertionde, myntarelön och slagskatt, som vid sista statsregleringen beräknades till 9,500 R:dr, hafva under de fem åren 1847 till och med 1851 i medeltal uppgått till 10,931 R:dr och således funnits, på sätt E. K.
M:t föreslagit, kunna upptagas lill 7:o.
Kappar-räntan, sorn vid sednaste riksdag upptogs till 500 skepp:d, efter ett värde af 130 R:dr skepp:det eller 65,000 R:dr, har utgått: