Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dock händer det både » doktorn » och » finansministern » i pjäsen, att de midt under sina ansvarsfulla värt längta efter att » rätt och slätt få vara kvinnor » och båda två äro förälskade i en liten söt linnesömmare.
» Doktorn » friar och får ja — » karlarne äro ju så svaga för kvinnliga läkare » — men måste för några försnillningars skull fly med sin älskade i luftballong till — månen!
» Finansministern », som samtidigt mister sin portfölj, får trösta sig med en öfverdomarepost på Sandwichöarna.
Det roliga stycket, som fick ett mycket lyc- kadt utförande, väckte stor munterhet och app- låderades lifligt.
Efter hvad vi tro oss veta, är det meningen att på en större lokal bereda en vidsträcktare publik tillfälle att taga del af det spirituella lilla skämtet, hvilket — som våra läsa- rinnor kunnat finna redan af dessa korta antyd- ningar — är fullt af lustiga snärtar och anspel- ningar på dagens » kvinnofrågor. » *.
Litet om frösådd i boningsrum.
För Idun af S — m.
K är det blir så jämn värme i luften, att man ej behöfver frukta för att » små drifbänkar » i kammarfönstret skola afkylas om nätterna, då är det tid att börja » vårsådden ».
Då framplockas gamla cigarrlådor och lerburkar från i fjor.
Täm- ligen djupa och breda cigarrlådor ägna sig gan- ska väl för frösådd — den skarpa cigarrlukten måste dock först vara borta.
De lerburkar, hvilka användas för sådden, böra ej vara nya, ty, huru väl brända de än äro, draga dock nya burkar vid vattningen åt sig en hel del af vattnet.
Så kunna icke heller de späda plantor, hvilka ut- vecklas ur fröna, tjocka om den lerlukt, som mer eller mindre stark, alltid följer med nytt lergods.
Förstode man sig rätt på krukmargodset, så köpte man naturligtvis endast verkligt god och lagom bränd vara, hvilket blommorna troligen skulle vara mycket tacksamma för.
Då man nu emellertid ej är man af facket, måste man på något sätt försöka att förebygga de olyckliga följder, som ens okunnighet vis å vis krukorna möjligen skulle kunna få för de små älsklingarne, blommorna.
Af denna orsak bruka somliga per- soner, då de måste sätta blommor i nya krukor, först låta dessa stå i vatten flere timmar, under det andra endast doppa dem i vatten före plan- terandet.
Jag tror att det är klokt att efter vattendoppet låta krukorna blifva riktigt torra, innan man använder dem.
Men, som sagdt, för hos Eder specerist i Stockholm och de flesta lands- ortsstäder frösådden lämpa sig de nya blomkrukorna icke riktigt bra.
Huru skola vi nu inrätta våra små » drifbän- kar ».
Då man nyttjar en cigarrlåda att så i, skadar det icke att skära ett hål i lådans botten och däröfver lägga en krukskärfva — åtminstone har jag gjort så.
I lådan lägger jag vidare ett tunnt lager af träkol och så något finsållad, sand- blandad jord — till all frösådd tar jag en tredje- del sand på två tredjedelar jord.
I krukorna, som jag väljer tämligen stora, lägges först den vanliga krukskärfvan — en tegelstensbit af lämp- lig form kan ock göra tjänst — sedan ett lager af sönderkrossade krukskärfvor, därpå ett lager af träkol och så jordblandningen.
De skärfvor, som nyttjas, böra vara torra och rena.
Då både krukor och lådor skola betäckas af glasskifvor (hvilka, i parentes sagdt, böra vara tillräckligt stort tilltagna), måste man vid jordens ifyllande tänka på att de småttingar, hvilka skola komma att växa där, måste ha litet utrymme att växa också på höjden.
1 j k 2 tum — ber tusen gånger om ursäkt för det gammalmodiga uttryc- ket — är tillräckligt.
Nu ha vi då allt i ordning för sådden.
Vid såningen måste vi iakttaga att mycket små frön — t. ex. gloxinia-, cinneraria- och begoniafrö — sås ut ofvanpå jorden och lätt öfverströs med några små nypor fin, sandblandad jord; större frön åter petas ned i jorden, ehuru ej till något nämnvärdt djup, för så vidt det ej är fråga om så stora frön som äpple- och apelsinkärnor o. d.
Och fröna — huru skola de vara beskaffade?
Ja, därvidlag behöfver man ej göra sig bekym- mer.
Godt blomsterfrö kan erhållas från en hel del trädgårdsföreningar och fröförsäljare här hemma i Sverige, mycket godt frö t. o. m.
— sedan kommer det an på att vi icke gömma på det så länge att det blir förlegadt.
En iaktta- gelse, som jag gjort angående förlegadt frö, vill jag här omnämna.
Ett år satte jag gammalt aralia- frö och ett annat år gammalt feberträdfrö.
Jag använde hvarken samma burk eller samma jord.
Båda gångerna fann jag efter en tid, att på jord- ytan i burken härs och tvärs gingo ett slags fina trådar, hvilka liknade spindeltrådar, utan att jag dock tror att de voro förorsakade af blomspindel.
Det hela såg icke ut som spindelnät, och hvad skulle för öfrigt denna småspindel haft att göra på den fuktiga jorden under glasskifvan — den hade ju en mängd blommor strax bredvid att vistas på.
Voro således trådarne tillverkade af något slags djur, så hade dessa senare troligen funnits ibland de gamla fröna.
1 i Jag har aldrig riktigt kunnat komma på det klara med, hvilket som är bättre: att ha frö- sådden i skugga eller solsken.
Då ju varmfukt behöfves, för att fröet skall gro, har jag i.all- mänhet ställt fröburkarne i solen och skuggat dem.
Det händer dock att den starka värmen och fuktigheten tillsammans komma en hel hop frön att ruttna, isynnerhet om de, af en eller annan anledning, ligga ofvan jord.
Och när de små plantorna sedan komma fram, riskerar man att på en liten stund få dem förbrända — om man nämligen glömmer att sätta för de skuggande papperen.
Men det är ju, om man vill vara rätt- vis, hvarken platsens eller solens fel.
Ja, hvar sak har sina sidor, säger man.
Satte jag frösådden i skuggan, fruktar jag, det skulle dröja länge om innan fröet grodde, och så skulle jag då vara rädd att det skulle taga skada genom mögel.
Åh, hvad man tycker att det dröjer rysligt länge, innan fröet kommer upp, isynnerhet första tiden, man ägnar sig åt frösådd.
Och så det förargliga ogräset, som vanligen först sticker upp och narrar en.
Men det kännes snart igen.
Och så får man börja vänta på nytt.
Hvad man blu glad, när plantorna till slut börja komma upp!
Om man vill ha kraftiga plantor, får man icke förglömma att i rattan tid — d. v. s. då en fyra stycken små blad kommit fram — gallra dem.
Försummas detta, » rangla » plantorna i höjden och blifva tviniga.
Med gallring menar man ju att gräfva upp och kasta bort de klenaste plantorna, om fröet kommit upp för tätt.
Hvem näns dock kasta bort dessa små blomämnen, om hvilka man vet att de, om de få lefva, i en framtid skola utveckla så mycken skönhet och täckt behag?
» Men hur i all världen skall man då bära sig åt? » säger ni.
Jo, att börja med kan ni flytta plan- torna åtskiljs, så att ni t. ex. får tre burkar med gloxiniaplantor i st. f. en.
När plantorna något fått växa till, synes det så väl att de icke alla äro af samma slag, och så kan ni då välja ibland dem.
Edra väninnor äro kanske tacksamma att få en eller par gloxinier hvar, och sedan ni med- A n g r o s t a d e - ni- Grafström &amp; C:is Wc \ - ppp | \ dllt / delat er med dem, komma de i långa rader med sina små burkar.
Eller också, om ni hör till dem, hvilka ha privilegier på att få försöka för- tjäna något, utan att det behöfver klandras såsom varande icke » comme il faut » — hvarför icke göra er en liten biförtjänst af edra blommor?
Vill ni detta göra, så köp små blomkrukor å 10 öre och sätt en planta i hvarje, sedan glas öfver krukorna, ty ännu en tid behöfva småttingarne bo i » glashus ».
Pyssla sedan om de små plan- torna ett par, tre veckor, så att ni ser att de må bra efter omplanteringen och börja växa.
Och sälj sedan!
För att edra blommor må blifva så begärliga som möjligt och finna köpare, se till att de få en vacker växt!
Gloxinierna måste vändas för hvarje dag, och likadant är förhållandet med många andra slags blommor.
Det tyckes som om en del krukväxter såsom späda ej skulle följa samma lagar som sedermera under sin fortvaro.
Så har jag erfarit att t. ex. Gloxinier, ett slags Begonier och Linnaria stå gröna första vintern, ehuru det tillhör deras natur att vissna ned på hösten.
* Namnsdagslista för 1 8 9 6.
T. F. L. Harald.
Hilding.
Emilia, Emelia.
S. Påskdag.
2 dag Påsk.
T. Eleonora, Ellen, Elin, Leonora, Nora.
T. Otto.
F. Ottilia.
L. Emil.
Ur 16.
T. Patrik.
F. Elias.
L. Tyra.
Bernhard, Bernt.
M. Olga.
T. Anshelm.
O. Bernhardina, Berna, Dina.
T. Georg, Göran.
F. Albertina, Tina.
L. Markus, Marcus.
S. Helge.
M. Teresia, Terese.
T. Ture.
O. Tyko, Tycho.
Medborgerlig förtjänst.
En välförtjänt hyllning och hedersbevisning ägnades förliden fre- dag på hennes åttioförsta födelsedag den i vida kretsar, där barmhärtighet öfvas, kända fröken Augusta Jacobsson härstädes.
Den åldriga damen är trots sina åttio år vid en ovanlig vigör och spänstighet och öfvar ännu med oförminskadt in- tresse den omfattande välgörenhet, som hon gjort till sitt lifsmål.
Att en sådan ädel lifsgärning vinner offentligt erkännande är mindre vanligt än berättigadt.
Emellertid är det glädjande att kunna meddela, att man äfven på högsta ort observerat den gam- las tysta, men välsignelsebringande verksamhet, och som ett officielt erkännande häraf tilldelades henne på födelsedagen af k. m:t guldmedaljen af femte storleken för medborgerlig förtjänst.
Under dagens lopp fick den gamla mottaga en massa bref och telegram med lyckönskningar från när och fjärran samt personliga besök af minst ett hundratal gratulanter.
En rent af kolossal blom- sterskörd gaf uttryck för de känslor af tacksam- het och kärlek, hvilka på denna hedersdag sam- lades kring den gamla.
Svenska lärarinnornas pensionsföre- ning hade här om dagen ordinarie sammanträde, hvarvid full ansvarsfrihet för 1895 års förvaltning beviljadas.
Några saknadens och tacksamhetens ord ägnades styrelsens förra ordförande, fröken M. Forsell, som under året aflidit, och i styrel- sen invaldes efter henne fröken Helena Palmqvist samt till suppleant efter fröken Palmqvist fröken Maria Aspman.
De afgående styrelseledamöterna, fröknarna L. Engström och A. Björnbom, återval- des; efter fröken II.
Hauffman, som af hälsoskäl undanbedt sig återval, utsåsjs fröken Kerstin Wall.
Enligt revisionsberättelsen utgjorde den till 1895 ingångna balansens slutsumma 345,610 kr.
58 öre.
Inkomsterna under året ha utgjort: in- sättningar i besparingsfonden 2,484 kr., genom testamente bekomna 4,850 kr.
och upplupna rän- Endast i förseglade paket.
Hushållskaffe k 1,25 pr paket ä tys kg.
Fint kaffe ä 1,50 » » • • Finaste kaffe ä 2, — » » I
tor 14,931 kr.
77 öre.
Utgifterna ha varit: pen- sioner 12,289 kr.
52 öre, utbetalningar på grund af testamentariska förordnanden 822 kr.
96 öre, förvaltningskostnader 1,118 kr 53 öre, hvadan inkom sterna öfverstigit utgifterna med 26,528 kr.
76 öre.
* En lifränteförening för tjänarinnor är under bildande i Göteborg efter mönster af den, som planlagts i Stockholm af fru Hanna Palme, född von Bom.
En ny kvinnoförening har, enligt hvad fröken Ellen Key meddelade vid föreningen » Stu- denter och arbetares » sammanträde i söndags af- ton, i hufvudstaden bildats af henne jämte några andra intresserade kvinnor.
Den är afsedd att upptaga kvinnor ur alla samhällsklasser samt al- organiserad efter samma plan som » Studenter och arbetare ».
Dramatiska teatern införlifvade i måndags afton, inför en fullsatt och med bifall slösande salong, Blanches » Herr Dardanell » med sin or- dinarie spelista.
Vårt omdöme från hr Boos ' ma- tiné angående det förträffliga utförandet gäller naturligtvis i hufvudsak; fruarna Hartmanns och Sandells öfverdådiga utförande af Agapets och Doras roller uppbära ensamt stycket.
Hr Berg- ströms Dardanell har nu remplacerats af hr Hed- lund, som här fick ett tillfälle att ådagalägga sina goda komiska anlag.
De många scenförändrin- garna gå nu snabbare och delvis inför öppen ridå.
Helt visst blir det gamla hederliga Blanche- ska lustspelet en tid framåt ett stycke kassapjäs för teatern.
Vasateatern uppförde i går torsdag för första gången » Det stora förslaget », komedi i 4 akter af P. Staaff.
Detta stycke afslutades redan på sommaren 1892 och hembjöds i september månad samma år åt k.
Dramatiska teatern, där det emel- lertid icke kom till uppförande.
På våren 1893 var det August Lindbergs afsikt att uppföra styc- ket på Vasateatern, och repitionerna hade redan börjat, men den stora personal, som kräfdes, och den korta tid, som stod till buds, gjorde att pla- nen ej realiserades.
Den har nu återupptagits af hr Banft, och de förnämsta rollerna utföras af fru Håkansson, fröknarna Gottschalk och Elia- son, hrr Svennberg, Byström, G. Ranft och Elia- son.
Till tredje akten, som passerar i andra kam- marens antichambre, har ny dekoration målats af Carl Grabow.
Södra teatern förbereder till slutet af denna vecka uppförandet af » Profkyssen », operett i 3 akter, musiken af Carl Millöcker, med fru Emma Berg som gäst.
Hr Hugo Alfvéns soaré, länge uppskjuten, för- siggick i Vetenskapsakademien den 19 dennes.
Soarégifvaren utförde flere nummer, bland dem Corellis svåra » La Folia » och visade sig i dessa hafva utvecklat sig till större säkerhet både i det tekniska och i uppfattningen.
Hr A. upp- trädde äfven som tonsättare med en violinsonat, en violinromans och två sånger.
I dessa stycken röjdes en omisskänlig begåfning, om hr A. ock- så ej ännu behärskar den stora formen och ej alltid är fullt klar i det formella.
Sångerna utfördes af hr Bergström, som lät ursäkta sig för indis- position.
Romansen » Jag mins » måste emeller- tid bisseras.
Publiken var rätt talrik och liflig i sitt bifall, så att de uppträdande, bland dem fröken Samuel som pianist, flere gånger fram- kallades.
Fru Edlings utlofvade medverkan ute- blef beklagligtvis på grund af reseförhinder.
Professor Nerudas och hr Salomon Smiths kon- sert, vid hvilken, som förut meddelats, grefvinnan Taube och prof. ' Hallström komma att medverka, har uppskjutits till tisdagen den 31 dennes.
En Par-BricoIe-konsert med ett ovanligt loc- kande program gifves i Musikaliska akademiens stora sal onsdagen den 1 instundande april.
Till konserten, som gifves till förmån för Bricole-kö- rens högt förtjänte och afhållne ledare, direktör E. Åkerberg, hafva endast bricolister tillträde med sina damer.
Att här blir fullt hus, kan man taga för alldeles gifvet.
Fru Alma Fohströms konsert, anordnad af Lin- dens teater- och konsertbyrå, äger rum torsdagen den 2 instundande april.
Vi hänvisa för öfrigt till den celebra sångerskans i detta nummer in- förda biografi med tillhörande bild.
s Soaré gifves måndagen den 30 dennes i Mu- sikaliska akademiens orgelsal af fröken Bertha Eklund, som härmed gör sitt första framträdande inför allmänheten.
Hennes instrument är pia- not, och har hon idkat fleråriga studier dels vid Musikaliska akademien, dels för prof. Neruda i Köpenhamn.
Biträdande vid soarén blifva fru Edling, prof. Neruda och direktör Kjellberg.
visste j u att ingen människa ville dem så väl som han, därför måste de också stå på hans sida.
Men likväl!
Och hur det nu gick till — - trots tull- inspektorns försiktighet, och småflickornas egen försiktighet, sluppo friarne likväl in i Matiné till förmån för svenska teaterförbundet huset, först till Berntine och sedan till Dinah.
kommer att äga rum söndagen den 29 dennes kl.
Det var naturligtvis endast för de mån- 2 e. m., och kommer därvid att uppföras ett nytt treaktsoriginal » I lejonets kula » af Frank Truth.
ga pengarnas skull — därför tog också Handlingen i stycket är förlagd till Marstrand tullinspektören för hvarje gång den i fråga och rollerna och deras respektive innehafvare varande dottern på tu man hand — ty det äro: Olof Heyden, tenor vid operan — hr Skån- berg; Marika Klemens — fru Hoving; Baron var nödvändigt, alldeles nödvändigt, att hon Dacke — fru Fahlman; Tage Röhmer — hr Ols- skulle ha klart för sig, att det var pengar- son; Carina Björnhufvud — fru Sandell; kon- na, ingenting annat än pengarna, som de sulinnan Bracknér — eleven fröken Ahman; von ville åt.
Riehl — hr Rydgren; Curt Linder — hr Hed- Och hvarken Berntine eller Dinah kunde lund och Emma — eleven fröken Dörum.
Bil- jetter till denna matiné säljes alla dagar i Dra- motsäga fadern; ty när deras egen far såg matiska teaterns förköpsbyrå kl. 12 — 4 e. m. det, så måste det ju vara så, att de icke A K.
Operan anordnar vår framstående skåde- hade något annat, som kunde behaga, än spelare hr Emil Hillberg torsdagen den 2 april en pengarna.
enstaka föreställning, hvarvid uppföres Calderons Och de sågo med något af faderns harm och femaktsskådespel » Lifvet en dröm » i F. A. Dahl- misstoende på desse män — det kändes grens bearbetning.
Biljetter säljas till operans vanliga priser med likväl bra tungt, ehuru det naturligtvis un- enkelt förköp utan förhöjning i Allm.
tidnings- der sådana förhållanden var bra mycket kontoret vid Gustaf Adolfs torg från och med bättre att icke alls blifva gifta.
— Men Maria Bebådelsedag.
om de ändock själfva fått tala med dem.
men det var fadern, som tagit emot dem och sedan kontorsvägen för, alltid stängt dem ute från det stora väl- försedda huset.
För de båda yngsta döttrarnas vidkom- Novell af Alvilde Prydz.
mande hade det dock lyckats tullinspektö- (Forts.) ren att så fullkomligt af värj a faran, att de Därtill kom, att på sista tiden inträffat två individer, som en hel vinter, dag och åtskilligt, som bragt honom ur hans vanliga natt, figurerade i dessa damers drömmar, lugna jämnvikt: först hade Hans Didrik aldrig med sin fot beträdt det stora väl- verkligen kommit in vid krigsskolan — så försedda husets tröskel.
Medan så tiden gick och åren kröpo hade fru Engel dött våren därefter.
Nu var det endast döttrarna, som Gud låtit framåt, hade man omsider hunnit så långt, honom behålla — och dem ville han också att Hans Didrik var blifven löjtnant och blott sällan besökte hemmet; — de vänner behålla.
Och han varnade och förmanade dem han då och då fört med sig voro också ständigt i all vänlighet.
Han hoppades all- borta, och hvad de andra unge männen be- tid, att de själfva visste, hur bra de hade träffar, såg man ej heller till dem numera.
Fröknarna Engel undrade mycket, hvart det, om de också icke ännu fullt insågo, hvilken lycka det var att icke behöfva de alla tagit vägen.
När man nu satt på teatern, kom aldrig någon.
någon fram för att göra sin uppvaktning, Detta sista uttalade tullinspektören alltid med särskild betoning, och han försumma- och befunno de sig någon gång i större de heller aldrig något tillfälle att göra de sällskap, var det påfallande, huru de alltid unge männen bland deras bekanta miss- kommo att sitta bland idel damer.
tänkta.
Om det än aldrig så mycket haft sin Men hos de fem unga flickorna, af hvilka riktighet, hvad fadern intalat dem, så hade de flesta icke längre voro så unga, utbilda- det likväl varit något eget i den tanken, de sig efterhand underliga föreställningar att det fanns någon, som följde en med om de unge männen: för det första ville ögonen och kanske höll någon smula af en.
de absolut komma åt deras bankböcker — det var något förunderligt i den tanken, och för det andra gingo de bara och ön- det må nu vara inbillning eller icke.
skade lifvet ur deras käre fader, för att de Dessa tankar kommo blott i löndom till sedan så mycket lättare skulle kunna göra en hvar af dem; mellan dem växlades aldrig dem till sina hustrur och efter behag få ett ord om något ditåt; det skulle ej gått vända upp och ner i det stora, välförsedda an — därför hände det icke.
Men i sitt stilla sinne bjöd en hvar till Dinah tänkte med rysning på huru en, att slå sig till ro — de visste ju, att vår som hon godt kände, kunde få det infallet herre, när helst det behagade honom, kun- att använda den tunga, gammaldags silf- de sända en af dessa ädla män, som icke verservisen i hvardagslag, och Berntine var det minsta brydde sig om bankböcker och för sin del öfvertygad om att löjtnant i hvilkas händer deras fader lugnt kunde Scheel ville själf ha hand om nyckeln till anförtro deras lycka.
vinkällaren.
— — Och till dess detta inträffade, hade de ju Det kunde aldrig gå an, det vore ju det- så g o d t och lugnt som det var.
samma som att taga lifvet af deras gamle Och man lefde förnöjdt tillsammans i det far och dem själfva med — — det hände stora, välförsedda huset, långt från lifvets ju så stygga saker ute i världen.
Skulle pröfningar, utan känning af dagens tyngd de själfva öppna porten och släppa dem in och hetta, fröjande sig åt hvarandra.
Och i huset?
Kunde de göra detta med godt det stora, välförsedda huset med sin fasta samvete?
T y det var naturligtvis så, som stam af tjänare blef en värld för sig, som deras fader utmålat för dem, alltihop; de allt mera utestängde de utanför varande.
Stilleben.
parsamma N y h e t e r i k l ä d n i n g s -, k a p p - och k o s t y m t y g e r Fruar!
för vårsäsongen hos Hildur Andersson, Stockholm.
12 Hötorget 12 Filial: 4 S ö d e r m a l m s t o r g.
Rika- och Allm.
» p E # s JD ' a H (P P 1 O: (D P l 0 D •1 09 H 3 B) CD Ögon, som länge se på kort distans, förlora slutligen förmågan att se på längre håll, och familjen Engels ögon hade sett så länge och hjärtligt på hvarandra, att allt, som låg längre bort, skönjdes blott i dunkel.
Och så lefde man vidare år efter år, utan någon förändring, i oantastad besittning af bankböckerna, som frodades förträffligt un- der faderns omsorger.
Blott en enda sak hade gått förlorad för dem — icke på en gång — då kunde man blifvit uppmärksam därpå och i tid sökt rädda något — n e j, det var ett sakta, omärkligt nedglidande i det ändlösa tidsdjup, hvarur aldrig något återvänder — och det, som gick förloradt och som man icke hade en aning o m förrän det var borta — det var ungdomen.
Tullinspektören själf hade länge varit snö- hvit i håret; det hade man dock icke reflek- terat mycket öfver, t y det klädde honom så väl; men då Dinah och Berntine slutli- gen blifvit alldeles grå, hvilket icke alls klädde dem, då började tankarna vakna.
Det blef visst ingenting af med dessa ädla män, som skulle komma och icke bry sig om deras pengar.
Och när så Hans Didrik slutligen blef kapten, trots mindre goda kvalifikationer och den erkändt långsamma befordringen vid brigaden — då var det j u uppenbart, hur tiden runnit bort.
— Till sist k o m det därhän, att den gamle tullinspektorn icke gärna kunde ha lång tid kvar.
En kväll dog han lugnt och stilla, som han lefvat — och den lilla sta- den fick upplefva den harmen, att familjen Engel flyttade bort.
5) 6) 7) 8) Redigeras af Sophie Linge.
CO Charad.
a, e, k, n, a, e, k, n, r, a b » 1 Gran, Lök, Grin, Rinna, Torg, Slö, Torneå, Socka.
d d e e f to .fp.
o • CO " T tS i CO b 1 1 1 e 1 1 &gt; m " 1 0 0 r r s s t y å å ä ö ö 60 Hvart och ett af de ofvanstående bokstaf, förvandlas till ett annat ord.
Äro de rätta orden funna, så bilda de vid förvandlingen borttagna bok- stäfverna namnet på en svensk stad och de i deras ställe använda nam-: g So net på en annan sådan.
SS * Innehållsförteckning: Alma Fohström.
— » Familjens gamla flicka »; af Ami.
— Kvinnans kallelse; af Helena Nyblom.
— K o m m e r.
— Olycklig kärlek; af Bo.
— I » flickhemsfrå- gan »; af Ich.
— Kriget m o t korsetten; dräktreformföre- ningens tioarsmöte.
(Med porträtt af fröken Kristine Dahl).
, ' 8: e haft.
TIDSKRIFT FOR SOCIALA OCH LITTLRARR INTRESSEN.
Några blad ur Ernst ~ h l ~ r e n s - l i f s h i s t o r i h6mtkde a, ur bref till e n syster.
Ett Israrinnehem.
Böcker för barn och ungdom julen 1893.
Från u red rika-~rernerifir- bundets bokkornite.
Meddelanden fran Fredrika-Bremer-Förbhdet.
Hvarjehanda i. kvinnofrågan.
Innehåll för årgången 1893. d;. '
DO-kt6r W R G - X A ~ - - Invastes s,j u k c t ~ n m _Stir&amp;ildt ~ Bröst- och Undemflilssj il ' i \ rdomai '.
Biträ,de-r vid f; irlossiiingar.
fl !at.~m f~a * gsgcit&amp;icm.
- Alllll.
' Fel (80 1 % - Mottagning: 9-11 - - f m., ' b 2-3 e. m.
Söndagar 9-11 f.,m.
- a ~ * ó e E e f i, ' ~ .~ekmarrtioir ~ ~ ~ ~ ~ .sarat$7cla~a9 ~ ~ ~ d DocZ; b~, ~ ~ ~,.
- - L - fJw7~s&amp;kej * m. m..
Utstyrslar Öeh $la$&amp;gs ' ~ r u - i a ~ i m m ~ ~ s a ~ förfä~di~sas, bet8n.
- ' M&amp;$kning ' verkställes.
Utmärkt arbete!
- - A - -.
.- riser l Fbrtjinste - - - Allni.
tel. 64 81.
Noimveautd5 r f ä h siisongen.
Sarskildt ftir rekommendera mitt stora lager af ' w r el sv&amp;-k * för Pelskappor ' med därtill passande öfvertyger.
F Br.