Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Norrska utrikes post icke genom Sverige befordras utan full ersättning af Norrska Postverket för derigenom uppkommande kostnader: att minskning uti den för paketer inrättade, med förlust för Postverket förenade, postgång emellan Stockholm och södra orterne lämpligen torde kunna ega rum under den årstid, då ångfartygskommunikationen oafbrutet fortgår: att den af postmedlen utgående årliga utgift af 8000 r:dr, såsom understöd till Diligencebolaget N:o 1, torde kunna minskas; samt slutligen att, då de i Hamburg och Stralsund anställde postkommissarier icke synas vara för postförbindelsen med utländska orter oundgängligen nödvändige, de åt desse tjenstemän utgående löneförmåner, till belopp af 2360 r:dr Hamburger kurant för den förre och 1800 rdr Pommersk kurant för den sednare, framdeles torde kunna besparas.
Det bör derjemte icke förbises, att en tillökning i Postverkets årliga inkomster sannolikt skulle kunna beredas genom vidtagande af skärpta kontroller emot missbruk af fribrefs-rättighetens utöfning, i hvilket ämne Rikets Ständer jemväl vid 1840—1841 årens Riksdag hos Kongl. Maj:t gjort underdånig framställning.
I betraktande af ofvan uppgifne förhållanden, anser Utskottet omsorgen om de inhemska postkommunikationernes utvidgning eller lörbättrande icke oundgängligen påkalla nedsättning i det af postmedelsuppbörden till Statsverket ingående årliga bidrag; dock har Utskottet, såsom en till förenkling ledande åtgärd, trott sig böra föreslå, att, jemte det nämnde bidrag minskas med 10,000 r:dr årligen, det serskilda anslag, som, till enahanda belopp, blifvit såsom ersättning för postskjutslegans förhöjning å Riksgäldskontoret anvisadt, må för framtiden upphöra.
Det tillhör visserligen Bevillnings-utskottet att hos Rikets
Ständer föreslå den definitiva beräkningen af postmedelsuppbörden; men nämnde uppbörd, hvilken för år 1845 och hvartdera af de näst föregångna fyra åren utgjort omkring 600,000 r:dr, torde emedlertid tills vidare kunna till detta belopp .beräknas, hvadan, i händelse Statsverkets inkomst deraf blefve, på sätt ofvanföre är antydt, bestämd till 115,000 r:dr, den återstående andelen af postmedlen skulle komma att uppgå till 485,000 r:dr.
På grund häraf hemställer Utskottet: att Postverkets kontanta anslag under 7:de Hufvudtiteln må förslagsvis utföras till 485,000 r:dr, hvilken summa i allt fall med 35,000 r:dr öfverstiger det nuvarande anslagets belopp; att Statsverkets nettobehållning af postmedlen bestämmes till 115,000 r:dr lör året; att det öfverskott, som, utöfver nyssnämnde tvänne anslag, å postmedelsuppbörden möjligen uppstår, må af Kongl. Maj:t disponeras till bestridande af kostnader för postanstalternas utvidgande eller förbättring, samt slutligen att det å Riksgälds - 8 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 91. kontoret anvisade förslagsanslag af 10,000 r:dr för Postverkets, i följd af post-skjuslegans förhöjning, ökade utgifter, må för framtiden indragas. 10:o.
Uti afgifvet memorial, som från Bonde-ståndet blifvit till Utskottet remitteradt, har Sone Pehrsson från Malmöhus län, med hänseende till postiljoners i allmänhet mödosamma, ansvarsfulla och äfventyrliga befattning, föreslagit att dessa, hvilka vanligen i traktamente erhölle en riksdaler för hvarje resedag, måtte komma i åtnjutande af en bestämd årlig lön, beräknad efter en riksdaler för hvarje dag eller 360 r:dr för hela året, att af Postverkets medel qvartalsvis utgå; men då ingen anledning förekommer att, genom tillstyrkandet af den ifrågasatte lönetillökningen, föreslå förändring uti den af Kongl. Maj:t för Postverket fastställde stat, hemställer Utskottet, att Sone Pehrssons ifrågavarande motion må lemnäs utan afseende.
Tull-verket. ll:o.
Uti ett hos Bonde-ståndet afgifvet och till Utskottet remitteradt memorial, har Christen Andersson från Malmöhus län begärt: att fullständig uppgift måtte af Utskottet infordras å alla de personer, som å Tullverkets allmänna Pensionsoch Indragningsstater åtnjuta pensioner eller bidrag; att i denna uppgift tillika måtte införas huru många tjensteår dessa personer beräknat, serskildt i statens och serskildt i tullverkets tjenst; att de för pensionerna vid tullverket gällande ordningar måtte införskaffas samt Rikets Ständer af dessa upplysningar erhålla del; hvarjemte motionären anhållit, att, derest det sålunda upplysta förhållandet ansåges böra föranleda en underdånig framställning hos Kongl. Maj:t, angående förändrade grunder för tullstatens pensionering, Utskottet måtte afgifva förslag till en sådan framställning och derjemte tillstyrka en underdånig hemställan, att uti de förordnanden, som hädanefter komma att för tullverkets tjenstemän utfärdas, uttryckligen måtte förklaras, att dessa tjenstemän icke egde rätt till pension.
Med anledning häraf får Utskottet, angående vilkoren för erhållande af pension å tullverkets stat, hänvisa till Kongl.
Maj:ts nådiga bref till General-tullstyrelsen af den 18 November 1836, innehållande, att embets- och tjenstemän vid tullverket äro, under följande vilkor, till pension berättigade: till hel pension eller åtnjutande af hela ordinarie lönebeloppet:
De, som i och för tjensten blifvit genom yttre våld eller andra styrkta olyckstillfålligheter skadade till lemmar och helsa, och dymedelst befinnas oförmögne till vidare tjenstgöring, samt de, hvilka, efter redlig och trogen tjenst i sammanräknad 30 års tid, hunnit öfver sextio års ålder; till Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 91. 9 till Irefjerdedels pension: de, som antingen upphunnit sextio lefnadsår, men icke tjenat i trettio år, eller tjenat i trettio år, men icke uppnått sextio års ålder; till half pension: de, som före uppnådda 60 lefnadsår, tjenat i minst 25 år, samt de, som vid en lägre ålder och efter en kortare tjenstetid äro till erforderlig tjenstgöring oförmögne, samt tillika utmärkt sig genom skicklighet och pålitlighet; och till en Ijerdedels pension: de, som efter kortare tjenstetid funnits till tjenstgöring oförmögne, derest i öfrigt icke skäl förekommit till deras lagliga skiljande från tullverket utan pensions förmån.
Utskottet har derjemte tagit kännedom af de vid tullverket år 1847 gällande pensions- och indragnings-stater, samt deraf inhemtat: att å indragnings-staten finnas uppförda 130 personer för ett sammanräknadt belopp af 29,714 r:dr 27 sk.; att å pensionsstaten för afskedade embets- och tjenstemän 248 personer åtnjutit pensionsunderstöd till ett belopp af 48,520 r:dr 13 sk. 4 r:st.; samt att, enligt 3:ne serskilda pensions-stater för tulltjenstemäns i fattigdom efterlemnade enkor och barn, grundande sig på serskilda Kongl, bref och reglementen, pensions-understöd blifvit meddeladt uti 694 serskilda poster till en sammanräknad summa af 10,783 r:dr 3 sk. 10 r:st.
Genom meddelandet af dessa upplysningar, anser Utskottet sig hafva i möjligaste måtto gått motionärens önskningar till mötes; och då Utskottet, för sin del, icke finner de i afseende å tullverkets pensions- och indragnings-stater upplysta förhållanden böra föranleda till underdånig framställning hos Kongl. Maj:t om förändrade grunder för nämnda stater, hemställes, att Christen Anderssons motion må af Rikets Ständer utan vidare afseende lemnäs. 12:o Enligt hvad Kongl. Maj:ts nådiga proposition af den 2 December nästlidet år (intagen under N:o 23 uti Usta Sami.
Usta Afd. af Bihanget till Rikets Ständers protokoll) gifver vid handen, hade, uti en till Kongl. Maj:t genom dess General-tullstyrelse redan år 1844 öfverlemnad och med nämnde styrelses förord beledsagad skrift, direktionen af den vid tullverket bildade enskilda pensionsinrättning för tulltjenstemäns och betjentes enkor och barn, i underdånighet anmält, huruledes denna välgörande inrättning, som, stiftad redan år 1805, då den utgjorde en förening af endast frivilliga delegare, sedan år 1826 fortgått med förbindelse för hvar och en i tullverkets tjenst på ordinarie stat anställd person att deruti ingå, numera, i följd af pensionärernas ökade antal, kommit i den betänkliga ställning, att inkomBih. till Ii.
St. Prot. 181?
$ 1848. 4 Sami. 1 Afd. 27 Haft. 8 io Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 91. sterna ej vidare försloge till utgifternas bestridande, och att inrättningens snara upplösning vore att emotse, derest icke hittills saknadt bidrag af allmänna medel blefve densamma förunnadt; af hvilken anledning direktionen, under åberopande af uppgjorda beräkningar öfver pensioneringens sannolika tillväxt och blifvande maximibelopp samt efter tillika meddelad uppgift om förhållandet med pensionsinrättningens tillgångar, hvilka, inberäknadt räntan å en samlad kapital-fond, som vid 1840 års slut utgjorde 141,170 r:dr 32 sk. 6 r:st., för år 1843 uppgått till en summa af 20,537 r:dr 3 sk. 11 r:st., i underdånighet anhållit att, så framt icke tillskott af allmänna medel ansåges på annat sätt kunna lämpligen beredas, 50 procent af kronans andel i vid tullverket inflytande konfiskations- och bötesmedel måtte, såsom årligt understöd för pensionsinrättningen, i nåder anvisas j varande derjemte upplyst, att förenämnde kapitalfond sedan år 1840 minskats med tillsammans 7,480 r:dr 18 sk. 3 r:st., så att den vid 1846 års slut endast utgjort 133,690 r:dr 14 sk. 3 runstycken.
Under åberopande af dessa skäl, och då det till tulltjenstemäns i bevislig fattigdom stadda enkor och barn af tullmedlen utgående pensionsunderstöd vore så ringa, att, om hela anslagssumman emellan pensinostagame jemnt fördelades, beloppet för hvar- och en endast utgjorde omkring 15 r:dr, har Kongl.
Maj:t i högstberörde nådiga proposition, hvarå Utskottet från samtlige riksstånden fått emottaga remiss, under förklarande att den af pensionskassa-direktionen föreslagna utväg till beredande från statens sida af vård och understöd åt ifrågavarande deraf förtjenta pensionsinrättning, kunde anses desto lämpligare, som de vid tullverket inflytande konfiskations- och bötesmedel vore en frukt af tulltjenstemännens verksamhet och be* mödanden, till Rikets Ständer öfverlemnat, huruvida icke, såsom årligt statsbidrag för tullstatens enskilda pensions-inrättning, kunde anvisas en summa af 10,000 r.dr, att utgå af kronans andel i de vid tullverket inflytande konfiskations- och bötesmedel, hvilken andel i medeltal under de sista 10 åren uppgått till omkring 32,000 r;dr årligen.
På sätt här ofvan uti ll:te punkten närmare upplyses, hafva, enligt 3:ne serskilda pensionsstater för tulltjenstemäns i fattigdom efterlemnade enkor och barn, under år 1847 af tullmedlen utgått pensionsunderstöd till ett sammanräknadt belopp af 10,783 r:dr 3 sk.
10 nst. 5 och då statsverkets närvarande tillgångar icke medgifva ytterligare understöd af allmänna medel för omförmälde ändamål, har Utskottet ansett sig förhindradt att tillstyrka Rikets Ständers bifall till hvad Kongl. Maj:t i högstberörde nådiga proposition föreslagit. 13:o Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt, af herr Prytz, L. A., understödd och till Utskottet remitterad motion, har herr Tham, Sebastian Mathias, enär Stats~Utskottets Utlåtande, JV.-o 91 11 stadgandet uti Kongl. Haj-.ts nådiga bref till General-tnllstyrelsen af den 15 Januari 1841, angående arfvoden ht Rådhus-rätterna utom Stockholm och Götheborg för behandling af tullmål, visat sig på samma gång vara för 6taten eller tullverket beton, gaude och orättvist mot de ersättningstagande, föreslagit att, med upphäfvande af ofyanberörde stadgande, lösen enligt gällande expeditionstaxa måtte af tillverkets medel för expeditionerna i berörde mål utgifvas.
Genom ofvanåberopade nådiga bref är förordnadt: att den godtgörelse för befattningen med tullmåls behandling, som bör städernas Rådhus-rätter tillkomma, skall bestämmas efter antalet af dervid hvarje Rådhusrätt handlagda så beskaffade mål, under förutsättning, att ena årets resultat, öfverhufvud taget, kompenserar det andra; att maximi-beloppet af mål, hvilka årligen utan ersättning böra handläggas, anfages till sex, men så, att detta antal undantages från ersättning äfven der, hvarest ett större antal under året förekommit, samt att ersättningen beräknas till 10 r:dr för hvarje mål, — de sex ersättningsfria målen oberäknade; och har, till stöd för motionen, ytterligare blifvit anfördt, att om den sålunda bestämda ersättning, å ena sidan, vore i många fall för ringa, så måste, å den andra sidan, medgifvas, att flertalet af ifrågavarande mål erfordrade så obetydligt arbete, att en ersättning af 10 r-.dr för hvarje vore alltför dryg, hvartill komme, att den Rådhusrätt, som under dt år handlagt endast sex mål, ej derför finge åtnjuta någon ersättning, ehurn ett eller flera af dessa mål kunde förorsaka mera besvär, än 40 å 50 andra tullmål, för hvilka berörde ersättning beräknades.
Vid 1840—1841 årens riksdag ansågo Rikets
Ständer med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att de af rikets öfriga städer, vid hvilkas Rådhus-rätter undersökningar rörande förbrytelser mot tullförfattningarne oftare förefölle, komme i åtnjutande af samma förmån, som blifvit Stockholm och Götheborg beviljad, medelst serskilda arfvoden anslagna Rådhusrätterna af tullmedlen, och då beloppet af de arfvoden, hvilka Rikets Ständer sålunda åsyftat, icke kan motsvaras af lösen, enligt gällande expeditionstaxa, för handlagde tullmål, har Utskottet, med afseende å svårigheten att för beredande af berörde arfvoden finna annan lämpligare utväg, och då hvarken från tullverkets eller vederbörande Rådhusrätters sida någon klagan uti ifrågavarande hänseende försports, ansett sig böra tillstyrka, att molionen ej må till någon åtgärd hos Rikets Ständer föranleda.
Anslaget till Städers friheter. t4:o. Kongl.
Huj:t, som ansett den till 600 r:dr årligen beräknade ersättning, hvilken, i händelse Rikets Ständer bifölle Kongl. Maj:ts i Dess Nådiga Proposition gjorda framställning om gerningsörenas upphörande, skulle tillkomma de städer, hvilka visat sig ega laglig rätt till hittills åtnjuten andel i denna afgift, böra af detta 12 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 91. anslag utgå, har, af sådan anledning, föreslagit detsammas ökande med motsvarande belopp, eller 600 r:dr.
Sorn, i enlighet med Utskottets, uti betänkandet N:o 37, litt. C., gjorde hemställan, Rikets Ständer numera beslutat, att de s. k. gerningsören böra nnder serskild titel fortfarande bland Statsverkets inkomster upptagas, lärer följaktligen den väckta frågan om berörde anslags ökande med 600 r:dr få anses förfallen. 15:o. Enligt hvad Kongl.
Statskontorets räkenskaper upplysa, hafva besparingarna å det i sednaste Riksstat till belopp af 5,000 r:dr uppförde förslagsanslag för transportkostnader m. m. för Statsverkets bergseffekter uppgått år 1842 till 4,085 r:dr 2 sk. 9 rst. samt under hvartdera af de nästpåföljande 3:ne åren icke understigit 3,700 r:dr; hvadan Utskottet anser sig böra hemställa, att ifrågavarande förslagsanslag må bestämmas till 2,000 r:dr.
Anslagen till remisslage, observations- och uppbörds-procenter samt mantalsskrifnings-pr ovision, 16:o.
Under förutsättning af Rikets Ständers bifall till den af Kongl. Maj:t föreslagne reglering med landsstaten och dess löner, hvarom under 6:te hufvudtiteln närmare förmäles, och då, i följd af denna reglering, en minskning af 20,000 r:dr i desse anslag skulle kunna ulan olägenhet ega rum, har Kongl. Maj:t föreslagit att, såsom ett gemensamt förslags-anslag för utgifter af ofvannämnde beskaffenhet, måtte å 7:de hufvudtiteln upptagas en summa af endast 4,000 r:dr.
Då den af Kongl. Maj:t föreslagne förändring af dessa anslag är beroende af de beslut, som Rikets Ständer komma att fatta i afseende å omförmälde reglering af landsstatens personal- och allöningsstater, anser sig Utskottet böra uppskjuta med yttrandes afgifvande öfver denna del af den Nådiga Propositionen; hvaremedlertid ifrågavarande anslag, tillhopa 24,000 r:dr, torde få oförändrade i Riksstaten bibehållas. 17:o.
Uti det å denna hufvudtitel för ”skrifmaterialier och expencer samt ved och ljus” uppförde förslagsanslag 17,782 r:dr 31 sk. 9 rst. hafva, enligt Statskontorets räkenskaper, uppstått brister: för år 1842 af 3835 r:dr 18 sk. 9 rst. samt för hvartdera af de påföljande 3:ne åren af minst 2600 r:dr; och har Utskottet, med afseende å angelägenheten deraf, att de anslag, hvilka förslagsvis uppföras, beräknas till ett behofven någorlunda motsvarande belopp, funnit sig böra hemställa, att det å 7:de hufvudtiteln för skrifmaterialier och expencer samt ved och ljus uppförde förslagsanslag må bestämmas till en summa af 20,000 r:dr, med den tillökning, som för slutsummans jemnande kan blifva erforderlig. Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 91. 13 Anslaget till extra utgifter. 18:o.
Enär det å 7:dc hufvudtiteln uppförde anslag till extra utgifter med år 1849 komme att befrias från en derå för viss tid anvisad betydligare årlig utgift, men extra utgiftsanslaget å 8:de hufvudtiteln deremot visat sig vara otillräckligt, liar Kongl.
Maj:t föreslagit, att förstnämnda anslag måtte nedsättas ifrån 35,000 r:dr (ill 31,000 r:dr, i ändamål att derigenom bereda tillgång för en motsvarande tillökning i 8:de hufvudtitelns enahanda anslag; till hvilken reglering Utskottet tillstyrker Rikets Ständers blifall; och har i följd häraf förändringen blifvit å efterföljande tabell iakttagen.
Theatern. 19:o.
Uti en hos Bonde-ståndet väckt motion, hvarå Utskottet erhållit remiss, har Gustaf Johansson från Kronobergs län, med afseende å theaterns förderlliga inflytande på sedligheten, och då till underhåll af en sådan inrättning i hufvudstaden, eller Kongl. Theatern, årligen af allmänna medel utginge en summa af 80,000 r:dr, yrkat dels att, i fall sistnämnde Theater icke kunde helt och hållet indragas, en kommitté måtte nedsättas af allvarligt sinnade män, hvilka tillsågo att sådane stycken, som sårade sedligheten, icke finge derå uppföras, dels att allt anslag af statsmedlen för theaterns underhåll nu oell för alltid måtte upphöra.
Utskottet får i anledning häraf upplysa, att det af allmänna medel till Kongl. Theatern anvisade anslag utgör allenast 6000 r:dr för året, hvilket belopp, med afseende å theaterns högre syftemål såsom konstinrättning och dess inflytande på allmänna bildningen, icke torde kunna såsom alltför högt betraktas; och då, enligt serskilde föreskrifter, det åligger vederbörande myndigheter tillse, det sådane stycken, som för sedligheten kunna vara sårande, icke till uppförande å någon allmän theater varda tillåtne, har Utskottet funnit sig böra hemställa, att Gustaf Johanssons ifrågavarande motion må lemnäs utan afseende. 20:o. öfrige till denna hufvudtitel hörande anslag, deruti förändring icke blifvit ifrågaställd, hafva, på sätt bifogade tabell utvisar, blifvit af Utskottet föreslagne till enahanda belopp, som tillförene. 21:o.
Med afseende å behofvet af serskilda anslag för följande till denna hufvudtitel hänförlige föremål, hvartill Kongl. Majit ansett medel böra sökas inom de tillgångar, hvilka, enligt hvad Kongl. Majit uti inledningen till Dess Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof beräknat, äro att disponera utöfver statsverkets fortgående ordinarie och extra ordinarie inkomster, har Kongl. Majit äskat nedannämnde snmmori 14 Stals-Utskottets Utlåtande, N:o 01. a)
För slutligt liqviderande af köpeskillingen för en till ny lokal åt mynt- ock kontroll-verken inköpt egendom, samt till betäckande af öfrige med dessa veTks flyttning förenade kostnader, 30,000 r:dr.
Utskottet, som i anledning af KongL Maj:ts rörande detta ämne aflåtna nådiga proposition, kommer att gemensamt med annat Utskott afgifva serskildt utlåtande, får alltså nu till detsamma hänvisa. b) Då kostnaden för iståndsättandc af Wadstena slott med dertill hörande vallar och torn, hvartill, enligt af Öfver-intendents-embetet uppgjordt kostnadsförslag, skulle erfordras en summa af 16,765 ndr 28 sk. 2 rsk utöfver en i Linköpings länsränteri sedan längre tid tillbaka innestående för Wadstena slott reserverad behållning af 528 r:dr 9 sk. 10 rst., icke kunde, utan äfventyr af bristande tillgång för andra nödiga reparationer, bestridas af det å 7:de hufvudtiteln uppförda anslag till byggnader och reparationer i landsorterne, har Kongl.
Maj:t, som ansett det vara af icke ringa intresse att förenämnde sköna och i sitt slag egna minnesmärke af den äldre byggnadskonsten, så vidt möjligt vöre, blefve i sitt ursprungliga skick bibehållet och från tidens åverkan bevaradt, föreslagit, att för ifrågavarande ändamål måtte anvisas ett serskildt anslag af 16,800 r:dr.
Af det Kongl. Maj:ts proposition bilagde protokoll öfver finansärenden af deri 9 November 1847 inhemtas, att, enligt vederbörande besigtningsman vitsord, takrn å kastelltornen till berörde slott, så väl som sjelfva tornen, hvaraf två sammanhänga med slottets gallar, äro, de förra, angripna af röta, och de sednare färdiga att rasa; vid hvilket förhållande och då en fortfarande underlåtenhet att verkställa nödige reparationer å ifrågavarande byggnad otvifvelaktigt snart skulle vålla dess fullkomliga förstörelse, Utskottet, då Statsverkets ringa tillgångar icke torde medgifva utbetalning af hela den äskade summan, ansett sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer måtte, till förekommande af Wadstena slottsbyggnads ytterligare förfall, å Riksgäldskontoret anvisa ett anslag af 8,000 r:dr. c) Det redan år 1840 hos Rikets
Ständer uppgifna behofvet afökadt utrymme för länsstyrelsen i Calmar, har Kongl.
Majit ansett på lämpligaste sätt kunna afhjelpas genom det nuvarande residenshusets tillbyggnad, hvartill, enligt of vederbörande länsarkitekt uppgjordt kostnadsförslag, skulle, utöfver värdet af en kronan tillhörig, till landtmäterikontor och arkiv nn begagnad och i värde till 1,333 r:dr 16 sk- uppskattad byggnad, materialhusct kallad, erfordras omkring 7,000 r:dr; på grund hvaraf och da, i följd af det årliga byggnadsanslagets anlitande för flera större reparations- och byggnadsarbeten, bland hvilka sednare förekomme fulländandet af ett nytt tandshöfdinge-residenshus i Östersund, nyssnämnda anslag ej eller lemnade tillgång för nu ifrågavarande mindre summa, Kongl.
Majit föreslagit, att Rikets Ständer, jemte Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 91. lä medgifvande af det s. k. materialhusets försäljning med dertill hörande byggnader och tomt genom offentlig auktion samt den inflytande köpeskillingens användande såsom bidrag till kostnaden för landshöfdinge-residensets i Calmar tillbyggnad, måtte för samma ändamål anvisa ett ytterligare serskildt anslag af 7,000 r:dr.
Då vid 1840—1841 årens riksdag frågan om utvidgad embetslokal för Länsstyrelsen i Calmar hos Rikets Ständer förevar, förklarades, uti underdånig skrifvelse af den 11 Juni 1841, det Rikets Ständer icke funné skäl att i sådant afseende bevilja åstadt statsbidrag; och enär statsverkets nuvarande inskränkta tillgångar, såsom tagne i anspråk för andra mera maktpåliggande behof, icke medgifva anslags beviljande för rru ifrågavarande föremål, har Utskottet funnit sig föranlåtet afstyrka bifall till hvad Kongl. Majit i denna del af den nådiga propositionen föreslagit. d) Kongl.
Majit har vidare i den nådiga propositionen förmält sig vara betänkt att, sedan Styrelsen öfver allmänna väg- och vattenbyggnader afgifvit infordradt underdånigt yttrande, rörande lämpligaste sättet för ombyggnad af de emellan hufvudgtaden och Drottningholm befintliga broar och kostnaden dertill, serskildt i nåder !*esluta angående den framställning till Rikets Ständer, som, i anledning deraf, kunde f 101105 nödig; i afvaktan hvaraf någon åtgärd från Utskottets sida i förevarande ämne icke erfordras. c) För nybyggnader och reparationer af do publika husen å ön S:t
Barthelemy sami iståndsättando af kronans dervarande materiel m. m., 57,600 ridr.
I afseende härå får Utskottet hänvisa till det serskildta utlåtande, sorn, med anledning af Kongl. Majit» nådiga proposition i denna del, af Utskottet kommer att afgifvas. f) Kongl.
Majit har slutligen, då omsorgen för hufvudstadens förskönande på kallade uppförandet af en större byggnad å den plats, som skiljer Carl XlIIis torg ifrån operahuset, förklarat eig vilja, sedan öfver-intendentsembetet ingifvit underdånigt förslag till bebyggande af omförmälde plats, i nåder besluta angående de utvägar, sam för den ifrågaställa byggnadens uppförande kunde vara att begagna, samt om den medverkan dertill, hvarom Rikets Ständer komme att anlitas.
Utskottet, som ännu icke fått emottaga någon ytterligare nådig framställning i detta ämne, är följaktligen för närvarande icke i tillfälle att yttrande deröfver meddela.
Stockholm den 7 Mars 1848. lieser mtioner: