Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt de till Kommers-kollegium ingångna årsberättelser utgjorde antalet af samtlige fabriker inom Länet:
År 1841 131 » 1846 142 » 1850 159.
Antalet af dervid anställde arbetare:
År 1841 2,309 » 1846 2,844 » 1850 3,422, samt hela värdet af dervid åstadkomne tillverkningar:
År 1841 R:dr 2,529,875 » 1846 » 3,539,167 » 1850 » 5,128,212
Af berörde fabriksinrättningar voro följande utom städerna anlagde, de flesta i Götheborgs fögderi, nemligen:
Styc- ken.
Arbetar- nes antal.
Bomulls- och Linne-Fabriker 1841 4 291 217,468 » 1846 3 302 260,339 » 1850 7 317 380,143 Segelduks-Fabriker 1841 2 487 199,319 » 1846 2 465 225,386 » 1850 2 419 297,247 Oljeslagerier 1841 4 21 100,190 » 1846 4 23 122,830 » 1850 3 27 121,501 Porterbryggerier 1841 1 50 154,291 » 1846 1 68 126,533 » 1 850 1 73 127,950 Skeppsbyggerier 1841 2 180 101,300 » 1846 2 220 112,500 » 1850 3 231 88,500 Sockerbruk 1841 1 180 773,389 1846 1 208 1,271,165 » 1850 2 306 2,411,623 Tobaks-Fabriker 184-1 2 45 34,679 » 1846 2 33 22,253 » 1850 1 16 12,342 Öfrige, af mindre betydenhet, tillsammans . » 1841 29 307 228,255 » 1846 34 489 270,757 » 1850 31 303 190,262 Summa » » » 1841 1846 1850 45 49 50 1,561 1,808 1,692 1,808,891 2,411,763 3,629,568 Städernas fabriker komma nedanför närmare att omförmälas.
Utom 17 Utom de egentliga fabrikerna voro å landet såsom näringsutvägar begagnade: Ö ö År 1846.
Värde R:dr.
Tullmjölqvarnar 128 235,072 137 241,889 Tullsågqvarnar 39 40,605 34 39,295 Stampverk . . . 14 11,356 13 11,356 Tegelbruk 37 90,326 48 227,076
Näst jordbruket utgör fiskeri-yrket
Länets betydligaste näringsgren.
Del sysselsätter omkring sjettedelen af Länets befolkning och är att betrakta såsom dels eLl sjelfständigt yrke, dels en binäring åt jordbruket.
Utom det såkallade småfisket vid saltsjöstränderna (småtorsk, koljor, hvitling, skäddor m. m.), som jemförelsevis är mindre hufvudsakligt och föga vinstgifvande, sillfisket, hvilket numera icke är af någon betydenhet, laxfisket och insjöfisket, som likaledes här äro obetydliga, kunna Bohuslänska fiskerierna indelas i 3:ne hufvudgrenar, nemligen"
Storfiske (torsk, långor, helleflundror och gråsej), makrillfångst samt hummer- och ostron-tägt.
Uti föregående fe må rs-berättelser är det anmärkt, huruledes fiskerinäringen i allmänhet illa skötes, i följd hvaraf den ingalunda utvecklat sig lill hvad den kunde och borde vara.
Storfisket vidlåder i allmänhet det felet, att man icke vårdar sig om att bereda en god handelsvara medelst fiskens slagtande och saltande ombord efter Engelska eller Norska sältet; och genom otjenliga fiskredskap, hvarigenom äfven ynglet, och med detsamma tillgången för en kommande tid, borttagils, har fiskerinäringens förkofran, hvad flera väsendtliga fiskslag, och deribland sillen, angår, förhindrats.
Af de åtgärder som under sednare åren från Statens sida vidtagits, för att åstadkomma ett ändamålsenligare fiskesätt och sorgfälligt re behandling af den fångade fisken, bör det emedlertid vara att emotse för näringen båtande verkningar, och ovedersägligt är, att spår dertill redan visat sig.
Af de medel, tillsammans 13,200 R:dr, som Kongl. Maj:l för åren 1847 —50 täckts anslå till fiskeriernas upphjelpande i Bohus Läns skärgård äro premier utdelta: a) för idkande af storfiske vid längre aflägsna bankar i Nordsjön med däckade fiske-fartyg, så inrättade, att den fångade fisken kunde å deni skötas och saltas
R:dr 8,000.
Berättelse öfver Götheborgs och Bohus
Län för åren 1847—1850. 3 18 6) för begagnande af stånd- eller sättgarn med afläggande af fin maskade notars nyttjande
R:dr 1,200, hvarförutan såsom understöd åt välfrejdade fiskare, som intygats hafva genom förlust af båtar och fiskredskap blifvit satte ur stånd att utan sådan hjelp fortsätta sitt näringsfång, under nämnda år af berörde anslag utgått tillsammans 4,000 R:dr.
Så vigtigt, det är för fiskeri-näringens befrämjande att omförmälde premieanslag varda fortfarande att påräkna, är det dock icke alt vänta en hastig fortkomst ensamt genom detta medel.
Lika angeläget tarfvas en kraftig handledning äfven på den moraliska vägen.
Den fattiga skärgårds-allmogens inrotade vana att lefva för dagen och dess lika inrotade begär efter starka drycker hafva nemligen nog allmänt försatt den i ett slags träldomstillstånd under några förlagsman och gjort den liknöjd för all förbättring, men att dock förbättring äfven på denna väg är möjlig är lyckligtvis ådagalagdt genom undantag.
Såsom ett sådant framstår förnämligast Smögens fiskeläge, hvarest, i följd af en invånarne emellan för några år sedan träffad öfverenskommelse, bränvinsförsäljning icke får äga rum, och der numera fiskeri-näringen, bättre skött, gifver en större behållning, fattigvårds-besväret lättats och i allmänhet det ekonomiska välståndet synbart går fram i bredd med den moraliska förbättringen.
Sjöfart utgör en vigtig näringsgren för Länets kustboer, hvilka för detta yrke äga den utmärklaste skicklighet.
Inom riket idkas den mest emellan närmaste kustorter och ä Wenern; utom riket ske befraktningarne vanligast på Norrige och Danmark, men äfven på England, Holland, Frankrike och Ryssland.
Under åren 1848—1850 voro dock omständigheterna mindre gynsamma för denna landtmannanäriug än de nästföregående åren.
Inom Länet voro å landet till beskattning uppgifna fartyg och båtar om 5 lästers drägtighet och derutöfver År 1841 ... . 327 stycken om tillsammans 7,407 läster » 1846 ... . 367 » » 9,368 » » 1850 ... . 387 » » 9,527 » Jagten är icke att anse såsom någon allmännare binäring i detta Län, änskönt den rika tillgången på skogsfogel i fjellbygden och sjöfogel i skärgår - 19 dea kunde bereda en hufvudsaklig inkomst åt dessa orters invånare, örn jagten ändamålsenligt sköttes.
Biskötseln har å vissa orter af Länet under sednare åren varit i tilltagande, men är i allmänhet af föga betydenhet.
Åtskilliga handaslöjder öfvas med skicklighet, men knappast i någon gren utöfver Länets eget bohof.
Ali åkerbruks- och fiskredskap förfärdigas af allmogen sjelf.
Båtbvggeriet i Bohus
Län öfverträffar de flesta andra orters.
Inom Landvetters och Härryda socknar bereder sig allmogen någon biföi tjenst genom förfärdigande af laggkäril, skeppsvirke, åror, stegar, trädgårdsstolar, m. m. som afsättas i Götheborg.
Åf qvinnornas handaslöjder är föga annat att nämna än ylle- och linneväfnader till husbehof.
Färglafvars insamling har tillförene utgjort en icke oväsendtlig näringsgren för den fattigare befolkningen, men är nu, i anseende till den minskade tillgången derå, föga lönande.
Ingenstädes inom Länet har tjäru-bränning vunnit framgång, ej heller tillverkningen af pottaska eller salpeter.
Endast i nordligare delen af Länet kan någon förtjenst genom iandvägaforsling påräknas, och består denna uteslutande af plankors och bräders forslande från närbelägna sågverk till stapel- eller allastningsorterna vid kusten, — mest på vinterföre.
Såsom en binäring till jordbruket bör icke heller bränvinsbränningen lemnäs obemäld, ehuru denna näringsgren på sednare tid betydligen inskränkts, så att den icke kan jemföras med dess omfattning i de flesta andra landskap.
Antalet af till beskattning uppgifna bränvinspannor, som år 1831 uppgick till 1,4-80, utgjorde år 1841 endast 881, och hade år 1846 ytterligare nedgått till 363.
År 1850 utgjorde antalet af de till beskattning uppgifne bränneriverk inom detta Län endast 215, af hvilka voro i lista klassen 139, 2:dra klassen 49, 3:dje klassen 25 och i 4:de klassen 2.
Handeln å landet med landtmannavaror, såsom spanmål, lin, linfrö, lisk, åtskilliga slags ladugårdsprodukter, ved, timmer, tegel m. m. underlättas genom beqväma kommunikationer sjöledes, och afsättningen deraf i städerna, synnerligast i Götheborg, är under alla årstider liflig.
De norra häraderna hafva derjemte, sedan genom Kongl. Förordningen den 24 Maj 1825 friare handelsförhållanden med Norrige inträdt, förmånlig afsättning af landtmannavaror å detta rikes gränsorter.
Antalet af sockenhandtverkare å landet har under de sednare åren i betydlig mån ökats.
De härom af vederbörande meddelta uppgifter utvisa förhållandet för åren 1841, 1846 och 1850 sålunda: 1841. 1846. 1850.
Socken- handt- verkare.
Garfvare 1 1 2 2 7 5 Glasmästare 3 2 4 — 4 — Murare 2 3 6 4 — Skomakare 31 26 52 71 122 41 Skräddare 17 9 36 79 106 16 Smeder 9 3 18 19 23 — Snickare 1 5 11 29 2 Vagnmakare 1 4 5 — Färgare 2 — 2 1 Sadelmakare — 1 — Målare — — 5 1 Tunnbindare — — 1 — Summa 65 41 122 193 308 65
År 1850 höllos inom Länet inalles 12 marknader, hvaraf 1 å landet.
För kommunikationernas lättande hafva följande arbeten under ifrågavarande tidskifte blifvit inom Länet verkställde: l:o Omläggning af allmänna landsvägen vid Grytingen och Klenåsbräcka i Sunnervikens fögderi, hvartill år 1845 anvisats ett statsanslag af R:dr 1,480: — 2:0 dito till undvikande af Qvistrums och Jonshögens backar i samma fögderi, hvartill år 1845 af allmänna medel så - som bidra» erhållits O 3:o dito till undvikande af s. k.
Svenshögens backe i Inlands fögderi, hvartill år 1847 såsom anslag af allmänna merlelbeviljats 4:o dito till undvikande af backen förbi Bohus fästning, hvartill år 1849 såsom bidrag af Staten erhållits .... 680: - 7,350: - 533: 16. 21 Dessutom har, utan allmänt bidrag, en beqväm färj-inrättning emellan Götheborgs stad och Qvillebäcken å Hisingön, genom ett enskildt aktiebolags försorg, kommit till stånd, hvarmedelst en väsendtlig lättnad i trafiken emellan berörde orter blifvit beredd, och är för inrättningens underhållande bolaget berätligadt att af vägfarande uppbära afgifter efter fastställd taxa. § 4.
Poti lisk Författning.
Under den tid, som förevarande underdåniga berättelse omfattar, bar inom detta Län hvarken tillökning i hemmantal i n träffa t eller något hemman kommit i ödesmål.
Genom skatteköp hafva dock kronohemmanen minskats med Hrrei mantal, hvarmed följaktligen skattehemmanen ökats.
Å Krono-härads-allmänningen Brefjellet i Fräkne härad äro 15 nybyggen upptagne, hvarå innehafvarne ännu njuta frihets-år.
Sedan tiden för nästföregående femårs-berältelse hafva tillkommit följande lägenheter:
Oskattlagde, bebyggde torp, utjordar m. fl. lägenheter utan mantal, som ej äro i något hemmans ränta inbegripne 348.
Backstugor 309.
Bebyggde lägenheter, afsöndrade från hemman under ständig äganderätt 47.
Dito på viss tid eller lifstid 31.
Tullmjölq varnar 9.
Hvaremot minskning under samma tid ägt rum med Tullsågqvarnar Husbehofs-mjölqvarnar 2. Husbehofs-sågqvarnar 2.
Af de i tabellen upptagne 13321 mantal gymnasii- och skolhemman äger Gustafsbergs barnhus 94 mantal och de öfriga 124JI mantal tillhöra Hvitfeld tska gymnasii-stipendii-in rättningen.
Hemmansklyfningen fortgår i ungefärligt förhållande till folkökningen; men med undantag af vissa orter, synnerligast i skärgården, synas olägenheterna deraf, med afseende å besutenheten i allmänhet, här i Länet vara mindre än flerstädes.
Ett ungefärligt begrepp om hemmansklyfningens utsträckning vinnes genom jemförandet af de i Länet befintlige hemmans antal, sådant det visar sig 22 i bifogade tabell, med de af vederbörande häradsskrifvare år 1846 för det näst föregående året, enligt Kongl.
Maj:ls nådiga befallning, särskildt meddelade statistiska uppgifter, och hvaraf inhemtas, att inom detta Län antalet då utgjorts af:
Ägare eller med ständig åborätt innehafvare af hemman .... 9,719.
O D Boställsinnehafvare 1 53.
I medeltal kan man härefter beräkna nära 4 åboer på hemmanet.
Så exempelvis i vissa skärgårdsorler förekomma ända till 100-delar af hemman; men dessa äro gemenligen att anse föga annorlunda, än som bostadslägenheter för fiskare, hvilka sysselsätta sig med jordbruk såsom binäring.
Skiftesverkel har inom detta Län haft synnerlig framgång.
Sedan utfärdandet af Kongl. Maj:ts nådiga Stadga derom den 4 Maj 1827 har intill 1846 års slut laga skifte härstädes öfvergått inalles 1,317|| förmedlade mantal.
Sedermera hafva under året 1847 skiftats 90 » 1848 » 56^| » 1849 » 58M » 1850 » 45H
Summa 1,568ij förmedlade mantal eller mera än hälften af Länets hela ägo-område.
För de utflyttningar, som berörde skiften föranledt, hafva understöd af allmänna medel till och med år 1850 blifvit beviljade med tillsammans 98,495 R:dr 16 sk, i rst.
Enligt bifogade sammandrag af de från fögderierna och städerna inkomna statistiska tabeller, hvaruti statsbidragen upptagits särskildt för hvarje slags hemman och näring, hafva sådana till Kronan ingående bidrag år 1850 tillsammans utgjort: för landet R:dr 163,137: 46. 6. » städerna » 108,003: 17. 7. 16 t
Enligt nästföregående femårs-berältelse utgjorde nämnde bidrag: för landet R:dr 160,952: 8. 3. » städerna » 76,032: 41. 9-236 985- 2 — 23 hvadan under nu ifrågavarande tidskifte statsbidragen ökats för landet med R:dr 2,185: 38. 3. » städerna » 31,9 7 0 : 23. 10. 34-156.
14 1 hvilken tillökning hufvudsakligen är att tillskrifva den betydliga tillväxten al Götheborgs rörelse.
Beskaffenheten af skattebidragen inom detta Län i allmänhet och sättet för deras utgörande synes icke påkalla någon ändring särskildt för delta Län, Grundskatterna utgöras i Askims och Östra Hisings härader såsom i Westgöthe
Länen för öfrigt med förvandling efter markegång eller in natura, men i hela den öfriga delen af Länet, utom Säfvedalds härad, hvarest, med undantag af vissa indelta boställen, utskylderna beräknas efter en gång för alla bestämda markegångsvärden, hafva jordbrukarne den väsendtliga lindring, att sagde skatter utgå efter jordeboks-värdi, utan förvandling.
Vissa onera, såsom kronoskjuts, inqvartering, brefbäring, snöskottning, leverering af kronoräntorna, m. m. äro visserligen här, såsom i andra orter, icke för alla hemman lika tryckande, men oberäkriadt hemmanens olika natur, äro dessa skiljaktigheter föga beroende af annat, än bemmanens större eller mindre afstånd från allmänna farvägarne oell ränte-levererin»s-stäIlena.
O Hvad fattigvården angår, är dock den större eller mindre tyngden att härleda från andra förhållanden.
I allmänhet visar den sig mest tryckande i skärgårds- eller kustorterna, der den lösa befolkningen är talrikast, naturligen i följd af fiskar-allmogens obesutenhet och oförmåga att med strandfiske försörja äfven de minderåriga och föråldrade medlemmarne af deras oftast talrika hushåll.
Bland de onera, som hvila på jordbruket, inlager rustnings- och roterings-besväret första rummet.
Af Bohus Läns Regementes 904 nummer utgöra 400 rusthålls- och 504 rothålls-nummer, fördelade i 2:ne bataljoner.
Redan 1776 fick norra sqvadronen af Regementet afsitta och förvandlades till lätt infanteri, i afseende hvarå vissa vilkor bestämdes genom Kongl, brefvet den 15 Augusti 1777, och kontrakt med rotehållarne stadfästades den 20 September 1783.
Ar 1791 fick äfven södra sqvadronen afsitta, men endast för en tid af 50 år, och, enligt det med rusthållarne afsiutade kontrakt, emot erläggande under tiden af vakans-afgift för häst- och sadelmundering.
Sedan berörde tid tilländagått, blef genom Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 14 November 1842 förordnad!, att södra bataljonen, utan att förändra sin ägande rusthållsnatur, skall för en tid af ytterligare 10 år, räknadt från den 1 Ja - 24 nuari 1843, fortfara alt förblifva infanteri, emot vissa bestämda vilkor, deribland det hufvudsakligaste förmår, att ruslhållarne vid denna bataljon skola under sagde lid försättas i åtnjutande af enahanda lindring uti rusltjenstskyldigbeterna, som genom Kongl.
Resolutionen den 15 Augusti 1777 blifvit f. d. rusthållarne vid norra bataljonen af Bobus Läns Regemente i nåder förunnade.
Rustningsbesväret eller soldathållet inom detta Län är fördeladt på 1,048|| och båtsmanshållet på 1,472$! hemman.
Då nu rusthålls- och soldatnummerna utgöra 904, men båtsmansrotarne, oberäknade städernas vakante 100 nummer, endast 459, hvadan i medeltal endast lien hemman belöper sig på ett rusthålls- eller soldat-rotenummer, men 3$® på en båtsmansrote, så enär kostnaden för hvarje nummer af soldat- och båtsmanshållet öfverhufvud kan anses ungefär lika, följer deraf att i medeltal de båtsmansroterade hemmanen varit i mån af nämnde skiljaktighet lindrigare betungade, dock särskilda hemman, mer eller mindre, efter deras olika natur.
Skjutsnings-bestyret är jemförelsevis icke särdeles tryckande inom detta Län.
Orsakerna dertill igenfinnas i landskapets läge, dess beqväma sjökommunikation samt ångfartygstrafiken.
En följd häraf har ock varit, att då, i anledning af Eder Kongl.
Maj:ts nådiga förordnande den 2 Augusti 1844, åtgärder vidlogos för skjutsningens ställande på entreprenad, dessa mötte så löga benägenhet hos den skjutsskyldige allmänheten, att, utom i Götheborgs stad, hvarest redan tillförene skjutsningsanstalterna ordnats på ett med Kongl, brefvet af år 1844 öfverensstämmande sätt, intill 1850 års slut, endast vid 2:ne gästgifverier inom detta Län entreprenader kunnat åstadkommas.
Af samma skäl, som för skjutsnings-bestyret anförts, är äfven väghållnings-besväret, med undantag af Götheborgs närmaste omgifning, der rörelsen är utomordentligt liflig och tillgången å tjenliga grusningsämnen ringa, jemförelsevis mindre betungande.
1 afseende å presterskapets och kyrkobetjeningens aflöning har, sedan näst föregående femårs-berättelse a flåts, någon förändring icke ägt rum.
För värdesberäkningen af de i tabellen upptagna onera och allmänna besvär äro enahanda grunder, som i föregående femårs-berätteiser följde.
Likmätigt Kongl. Maj:ts nådiga Förordning af den 29 Augusti 1843 hafva sockne-nämnder blifvit i socknarne å landet utsedde för handhafvande af de bestyr, som högstberörde Författning stadgar.
Derjemte äro, för befor - 25 befordrande af ordning och sedlighet å ställen, der i följd af en större och mera sammanträngd folkmängd behofvel sådant fordrat, särskilde ordningsmän, uppå vederbörandes förslag, af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande förordnade.
Folkundervisningen inom detta
Län var vid 1850 års utgång icke ännu fullständigt ordnad.
Dock hafva anstalterna för detta ändamål sedan tiden för sista femårs-berättelse så fortgått, att nämnde år endast 8 socknar återstodo, som icke bragt sina folkskolor i verksamhet, nemligen i Götheborgs fögderi 1, i Inlands 3, i Oroust och Tjörns 3 och i Sunnervikens 1.
Offentliga sjukvårds-inrättningar, bestämda för Länet i allmänhet, äro 1:0 Läns-Lazaretlet och Kurhuset i Uddevalla, 2:o Götheborgs Hospital.
Vid förstnämnda inrättning emottagas sjuka från hela Länet, med undantag af Götheborgs stad.
Under redogörelseåret 1850 hafva vid denna sjukvårdsanstalt blifvit vårdade 391 personer, deraf från föregående året qvar'liggande 39 och under året intagne 352, och hafva af dessa under året såsom tillfrisknade utgått 332, aflidit 13 samt till följande året qvarlegat 16.
Inrättningens utgifter under samma år stego inalles till 6,211 R:dr 42 sk. banko.
Fördeladt på underhållsdagarne visar beloppet en medelkostnad af 16 sk. 4f rst. för hvarje sjuk dagligen.
Kurhusafgiften inom Länet har under åren 1847—50 utgått med 5, endast ett år med 4 skillingar af hvarje mantalsskrifven person.
Det nya sjukhus, hvarom år 1847 beslut fattats, var vid 1850 års slut ej ännu fullbordadt.
Vid Götheborgs Hospital, hvars bestämmelse icke är uteslutande för detta Län, vårdades under åren 1847—50 inalles 406 sinnessjuke, deraf 79 qvarliggande från år 1846, och under tiden intagne 93 (inberäknade 75 profkurspalienter, af hvilka 36 blifvit inlöste).
Under samma lid utskrefvos såsom friska 51, förbättrade 2 och obotade 9, hvaribland dock 32 profkurs-patienter, och dogo 28.
Vid 1850 års slut voro qvarliggande 82.
Inrättningens utgifter uppgingo under berörde 4 år till 38,239 R:dr 25 sk. 1 rst., eller i medeltal årligen till 9,559 R:dr 42 sk. 3? rst.
I förhållande till underhållsdagarnes antal, utgjorde medelkostnaden för hvarje sjuk dagligen 14 sk. 2 rst. och årligen 107 R:dr 37 sk. 6§ rst.
Berättelse öfver Götheborgs och Bohus Län för åren 1847—1850. 4 26
Det inskränkta utrymmet af denna mer och mer anlitade inrättning medgifver icke en ändamålsenlig behandling af de sjuke, men till de väsendtlig» förbättringar härvid, som behofvet högt påkallar, hafva tillgångar hittills icke kunnat åstadkommas.
Helsovården å landet har under ifrågavarande tidrymd fortfarande varit bestridd af 2:ne ordinarie och en extra provincial-läkare, den sistnämnde för Oroust och Tjörns fögderi.
Försörjningen af de fattiga har fortfarande blifvit bestridd af församlingarne dels genom de icke arbetsföras inrymmande i fattigstugor, der sådane funnits, men i annat fall genom deras försändande från gård till gård, och dels genom bestämdt understöd åt sådane, sorn funnits äga förmåga att sjelfve något bidraga till sin bergning.
Antalet af krogar och andra näringsställen är under sednare tid sålunda minskadt, att det år 1850 utgjorde å landet, inberäknadt Götheborgs å landets grund belägne förstäder, men utom gästgifverierne 37 i Götheborg 63 i Länets öfriga städer 21 Tillsammans i 21.
Hvad angår anstalterna till odjurs utrotande, så har i detta Län, såsom allmännast är fallet, icke kunnat till vägabringas någon för hela Länet gemensam förening.
Synnerligast hafva skärgårds-invånarne i allmänhet undandragit sig deltagandet i kostnaderne för ändamålet, enär öarne svårligen äro åtkomliga för de mest förödande rofdjuren, och, då något sådant der förmärkes, det är lätt, att genom skallgång derifrån befria sig.
Maj:ts Befallningshafvande den 15 April 1842 och al Kongl. Maj:t den 13 Oktober samma år i nåder fastställd, hafva 5 härader samt 13 socknar af de öfriga häraderne tillförbundit sig att årligen erlägga 8 sk. banko för helt mantal och i förhållande derefter för mindre hemmansdelar, hvilken afgift häradsvis, der hela häradet deri deltager, men eljest socknevis uppbäres och samlas till fond för gemensam jagtkassa, hvarifrån såsom premier betalas för nedannämnde rofdjur, då de dödats utom skallgång: fullväxt björn 8 R:dr, björnunge 4 R:dr, fullväxt varg 6 R:dr, vargunge 4 R:dr, fullväxt lo 4 R:dr, lo-unge 2 R:dr, räf 32 sk. 27
För öfrige orter i Länet, med undantag af öarne Oroust och Tjörn, gäller till efterrättelse den af Kongl. Maj:t den 14 December 1758 fastställda förening, enligt hvilken af hvarje matlag, som i hemmantal står, bör i det pastorat, der rofdjur fångas, för hvarje björn eller björnunge erläggas 1 öre silfvermynt, för varg eller vargunge, lo och mård f öre silfvermynt, för räf eller räfunge ^ öre silfvermynt, och för hvarje örn, hök, glada, korp och kråka eller unge deraf ^ öre silfvermynt.
Det bolag, som år 1845 bildat sig för försäkring af åbyggnader ocb lösegendom å landet och för hvilket Eders Kongl. Maj:t den 13 Mars nämnde år fastställt nådigt reglemente, har vunnit betydlig utsträckning.
Vid brandstodsårets slut 1850 utgjorde försäkringarnes antal 3,905 och ansvarighetsbeloppet, som år 1846 var 4,677,670 R:dr, hade vid 1850 års slut stigit ända till 8,885,260 R:dr.
Under åren 1847—1850 hade bolaget att ersätta inalles 33 brandskador med ett sammanlagdt belopp af 18,645 R:dr 37 sk. 8 rst., hvilket i förhållande till ansvarigbets-beloppet under samma tid i medeltal icke utgör fullt 3^ sk. pä hvarje l00:de R:dr.
Af anstalter, som afse besparings- och understöds-ändamål, äro i öfrigt för landet icke andre att anföra än sockne-magasiner, för anläggande hvaraf detta Läns allmoge visar föga benägenhet, så att vid 1850 års slut endast Irenne sådane inrättningar i hela Länet funnos och som tillkommit under sednaste 9 år, samt 2:ne sparbanker, inrättade den ena af Grosshandlande!! D. Carnegie och den andra af Grosshandlande!! W. Gibson till nytta för det talrika arbetsfolk, som är anstäldt vid deras fabriks-anläggningar å Klippan och Jonsered nära Götheborg. § 5. ®léhlea\
Götheborg, Länets residensstad, sedan dess anläggning en af rikets förnämsta handelsstäder, rättfärdigar numera äfven namnet af fabriksstad.
Inbyggarnes idoghet, lättad af stadens för deltagande i verldsmarknaden synnerligen beqväma läge, har knutit handelsförbindelser med alla folk, för hvilka Svenska flaggan hittills blifvit känd, och verkan deraf har varit ett ständigt vidgande för afsältnings-fältet för inhemska arbetets alster.
Följande statistiska sammandrag öfver Götheborgs folkmängd, varuvexling med främmande länder, sjöfart, fabriksrörelse, tullintägt m. m. skola bära ojäfaktigt vittne om den jemt stigande förkofran, sorn staden vunnit, äfvensom om den inhemska näringsfli - 28 tens tillväxt, synnerligast från den tid, då rikets allmänna författningar öppnat en friare täflan för handel och näringar.