Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Oaktadt dessa olägenheter och ehuru i flera hänseenden förändrade förhållanden onekligen inträdt, sedan Trotsö utsågs till flottans hufvudstation, torde likväl svårligen någon dertill mera lämplig plats kunna utfinnas, äfven om man ej toge i be - 25 traktande, att der befintliga mångfaldiga inrättningar, verkstäder, dockor, förrådsoch sjukhus m. m. ej utan högst betydliga kostnader skulle annorstädes kunna åstadkommas.
När nu härtill kommer, att Carlskrona eger den ganska väsendtliga fördelen af en god, under största delen af året för sjöfarten tillgänglig hamn, så rymlig, att icke allenast vår egen flotta, utan äfven den Sverige, i händelse af krig, möjligen kunde från andra magter till sitt bistånd förvänta, der skulle kunna finna skydd och tillfälle till afhjelpande af lidna skador, anser Komitén någon tvekan ej kunna uppstå om Carlskrona stations bibehållande såsom svenska flottans hufvudetablissement.
Mot Stockholms läge, ur synpunkten af dess lämplighet till station för en del af flottan, kunde visserligen äfven anmärkas, att de der förlagda fartyg, hufvudsakligen afsedda för det inre försvaret, äro mera aflägsna från åtminstone en del af det fält, hvarest deras verksamhet kan komma att påkallas, än som vore önskligt, derest krig hastigt utbröte, särdeles den årstid, då skärgården är tillfrusen; men, å andra sidan, lemnar Stockholms belägenhet vid Mälarens utlopp i Saltsjön vårt slcärgårdsvapen tillfälle att med lika lätthet kunna efter omständigheterna agera på Mälaren och i skärgården, äfvensom den garnison, hvilken alltid måste finnas till hufvudstadens försvar, hvartill ett kraftigt bidrag bör af skärgårdsvapnet kunna lemnäs, gör en särskild styrka till flottans skyddande obehöflig.
Afven ur militärisk synpunkt erbjuder sålunda Stockholm flera fördelar för ett flottans etablissement, och ur den ekonomiska gälla här samma skäl, som för bibehållandet af Carlskrona station, jemte det ytterligare, att den lättare tillgång på de för flottan erforderliga materialier samt på proviantartiklar för bemanningen, hvilken en större stad lemnar, här gör betydliga förråder, åtminstone af sådana effekter, som i handel vanligen förekomma, mindre behöfliga.
Någon förflyttning eller väsendtlig förändring af dessa båda stationer anser Komitén sålunda ej lämplig, men väl att det vare af synnerlig nytta, om åtgärder der kunde vidtagas, ledande till minskning i menniskokraftens användande för arbeten, lättnad i kommunikationerna å varfven, arbetenas ordnande så, att tillverkningar, gemensamma för båda stationerne, må ega rum blott vid endera, så att inrättningar derför ej behöfde bekostas vid båda, samt koncentrering af verkstäderna och förråden, hvarigenom åtminstone vid Carlskrona station åtskilliga byggnader torde blifva för flottan obehöfliga och deras underhåll kunna för framtiden besparas; äfvensom inrättandet af ett mindre gasverk vid nämnda station samt användandet af gas vid flottans härvarande etablissement, för upplysning af kaserner, sjukhus och möjligen af verkstäderne, synes Komitén böra ifrågakomma.
Komitén har likväl ej funnit sig kunna närmare uppgifva beskaffenheten af de nya inrättningar, hvilka den trott böra i ofvan antydda riktning ega rum, och ej heller kostnaden derför, emedan dessa inrättningars behöflighet samt tiden, 4 26 inom hvilken de böra vara verkställda, i väsendtlig mån bero af den organisation vårt sjöförsvar för framtiden erhåller, af sättet för materielens anskaffning och underhåll, samt af den arbetsplan, som af Eders Kongl.
Maj:t i Nåder fastställes.
Under antagande, att de endast successive skola behöfva tillvägabringas, tror Komitén det vore lämpligast, om, i likhet med hvad för dylika ändamål under de båda sednaste statsregleringsperioderne skett, äfven för hvardera af de nästföljande, så länge sådant kan finnas nödigt, anvisades en summa af 200,000 R:dr till utförande af hvad i nämnda hänseende ansåges mest behöfligt och i första rummet till sådant, som för ifrågakömmande nya slags arbetens utförande erfordras, samt af hvad som kunde leda till minskad arbets- och underhållskostnad.
Då emellertid, derest de betydliga förändringar i afseende å materielens beskaffenhet, hvilka Komitén föreslagit, komme att ega rum, verksamheten å stationernes- varf måste jemväl komma att i följd deraf betydligen förändras, anser Komitén det vore nyttigt och ändamålsenligt, om, för sådant fall, Eders Kongl. Maj:t skulle täckas låta genom sakkunnige personer utarbeta en detaljerad plan för varfvens med dervarande inrättningars ordnande efter de nya förhållandena.
I afseende å flottans depot i Götheborg har redan i det utlåtande, som under den 17 Febr. 1843 afläts af den då i Nåder förordnade Komité för utarbetande af förslag till sjöförsvarets ordnande, blifvit anfördt, att, då detta etablissement icke utan en vidlyftig, med högst betydlig kostnad förenad befästning kunde skyddas mot fiendtliga anfall, samt just den omständigheten, att en del af flottan med sina dyrbara förråder der vore förlagd, sannolikt skulle gifva fienden ökad anledning att mot Götheborg rikta sina anfall, borde flottans dervarande etablissement förflyttas till annan lämpligare ort, hvartill bemälda Komité, på flera i dess utlåtande anförda skäl, föreslagit Marstrand.
Denna åsigt om olämpligheten af Nya Varfvet vid Götheborg till ett flottans etablissement synes numera vunnit ökad giltighet, i samma mån som mot nutidens sjökrigsmateriel ett försvar af detta etablissement måste blifva ytterligare försvåradt, och i allmänhet synes förläggandet i fredstid af någon del utaf vårt sjöförsvar i ett etablissement å Rikets vestra kust numera icke vara behöfligt och ej heller lämpligt, såsom föranledande en både ur militärisk och ekonomisk synpunkt ofördelaktig splittring af detta försvar, utan torde det vara tillräckligt och mera ändamålsenligt, om å nämnda kust utsåges någon passande punkt till förvarande af krigsförnödenheter, som, under inträffande krig, skulle kunna vara att tillgå för de Rikets örlogsfartyg, som vore stationerade på vestra kusten och som kunde blifva i behof af dessa förnödenheter; och till en sådan punkt torde Marstrand, i skydd af Carlstens fästning, vara företrädesvis lämpligt.
Komitén får alltså underdånigst tillstyrka, att flottans nuvarande depot å Nya Varfvet måtte, genom försäljning eller på annat sätt, som för Kronan kan finnas fördelaktigast, tillgodogöras samt att, äfven derest Eders Kongl. Maj:t skulle finna 27 någon del af flottan fortfarande böra vara å denna kust förlagd, sådant dock ej måtte ske i vidsträcktare mån, än att någon kostnad utöfver den för ofvan antydda ändamål ytterst nödvändiga derigenom ej föranledes.
Flera etablissementer för flottan än de i Carlskrona och Stockholm samt det upplag af krigsförnödenheter, som, enligt hvad nu är föreslaget, skulle upprättas i stället för den nuvarande dépöten å Nya Varfvet, anser sig Komitén ej ega skäl i underdånighet föreslå, men tillstyrker, att, då för sjöfarten afsedda arbeten, vare sig dockor eller andra inrättningar, verkställas med understöd af allmänna medel, vid dessas beviljande afseende måtte fästas på de fördelar dessa arbeten skulle tillskynda sjöförsvaret, derest de från början lämpades efter dess behof, i den mån sådant kunde ega rum utan betydligare-kostnadsökning.
Så t. ex. anser Komitén det vara önskvärdt, om, derest anläggning af docka i någon af de norrländska kust-städerna ifrågakommer, hvartill den från dessa städer idkade betydliga sjöfart innan kort torde föranleda, en sådan docka erliölle den storlek, att äfven fartyg af flottans största cert skulle kunna begagna densamma.
För öfrigt anser sig Komitén, i fråga om flottans etablissementer, böra underdånigst föreslå, att från dervarande förråder må ju förr desto hellre afskiljas och försäljas eller på annat sätt, som lämpligast synes, tillgodogöras alla sådana artiklar, som funnits eller, i följd af inträffande förändringar, kunna finnas mindre behöfliga, äfvensom och med hänseende dertill, att medelst den nya ångqvarns- och bageriinrättningen vid flottans station i Carlskrona en större qvantitet bröd kan hastigare åstadkommas, än hittills kunnat ske, samt, i följd af åtskilliga landtmannanäringars utvidgning och kommunikationernes förbättring, proviantartiklar i allmänhet synas numera böra kunna inom kortare tid anskaffas, än tillförene låtit sig göra, det stående proviantlagret vid nämnda station torde utan olägenhet och till besparing för Kronan kunna förminskas samt ]:>roviantupphandlingar för flottans manskap framdeles ega rum på tider, mera lämpade efter behofvens inträdande, hvarigenom, åtminstone hvad flera artiklar beträffar, färskare och sundare proviant skulle kunna utspisas, än hittills i allmänhet kunnat ske.
Om också den högre upphandlingskostnad, som möjligen kunde häraf föranledas, ej skulle till fullo godtgöras af minskad magasineringskostnad och ringare afskrifningsprocent, så torde en sådan åtgärd i alla fall vara lämplig, om derigenom vunnes den fördel, att utevarande fartyg ej nödgades förbruka proviant, som genom ålder förlorat betydligt i närande kraft.
Hvad slutligen beträffar underhållskostnaden för de flottans stationer tillhörande hus och byggnader, så har, med ledning dels af bifogade från Carlskrona station inkomna uppgift (Bil.
N:o 17) och dels af åtskilliga erhållna upplysningar rörande förhållandet vid Stockholms station under de sednare åren, Komitén ansett sig kunna beräkna denna kostnad under hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866, på sätt af Bilagan N:o 14 närmare synes, till 70,500 R:dr. 28 Flottans personal, De i anledning af frågan om vid flottans etablissementer befintliga tillgångar här upprättade uträkningar å värdet af effekterne i förråden, äfvensom från stationerne meddelade upplysningar, rörande utrymmet i dervarande kaserner och sjukhus (Bil.
N:o 18 och 19), öfverlemnas underdånigst.
Då Komitén icke för den del af materielen, som är afsedd för försvaret i skärgårdarne, funnit sig kunna föreslå någon bestämd cert eller närmare angifva dess beskaffenhet, kan Komitén ej heller med någon tillförlitlighet beräkna den personal, som för ifrågavarande materiels användande erfordras.
Att en så beskaffad sjökrigsmateriel, som Komitén i det föregående i allmänhet föreslagit, kommer att inverka på bemanningens antal, så att detta ej blifver så stort, som hittills erfordrats och som från de flottan nu tillhörande corpser och trupper kan lemnäs, synes med säkerhet kunna antagas; men då Komitén ej kan bestämdt uppgifva behofvet för den nya materielen, har den funnit sig ej för närvarande böra tillstyrka annan eller större inskränkning i den för flottans bemanning afsedda personal, än att densamma åtminstone må lemna tillgång för behofvet vid en allmännare rustning af den materiel, som i närmaste framtiden finnes att tillgå.
Bilagorna N:o 20, A och B, utvisa det förslagsvis beräknade behofvet till fartygens bemanning och Bilagorna N:o 21, A, B och C, så väl nämnda behof, som det för varfven och stationernes bevakning, garnison m. m., jemte tillgången samt personalens fördelning för de särskilda ändamålen, allt under öfvergångsperioden.
Till bevakning och garnison i Carlskrona hafva endast 4000 man upptagits, ehuru Chefen för Ingeniörcorpsen i Komitén meddeladt yttrande (Bilagan N:o 16) uppgifvit att, under nu befintliga förhållanden, en talrikare styrka vore erforderlig.
Komitén har likväl, med afseende derpå, att en del af den äldre materielen endast undantagsvis torde komma att aflägsnas från stationen och således i allmänhet bör lemna ett ej oväsendtligt bidrag till dess försvar, trott någon tillökning ej behöfva beräknas i det af bemälde
Chef, under förutsättning af försvarets förstärkande genom ännu icke anlagda befästningar m. m., uppgifna antal.
Då dea nya sjökrigsmaterielen blefve mindre talrik och af beskaffenhet, att för dess åstadkommande den enskilda industrien kan, mer än hittills kunnat ske, blifva anlitad, måste sådant inverka på organisationen af flottans Konstruktionscorps och på antalet af den likaledes för fartygens byggande och underhåll anställda arbetspersonal, som bör kunna minskas, åtminstone för så vidt den varit afsedd till utförande af träarbeten, samt äfven i sin mån, om också mindre orne - 29 delbart, på den öfriga för flottans underli&ll och handhafvandet af ekonomien vid stationerne behöfliga personal.
På grund af dessa mera allmänna förhållanden och af de, för särskilda corpser mera specielt gällande, hvilka i det följande skola anföras, samt under hänvisning till Bilagorna, hvilka närmare utvisa de särskilda behofven, får Komitén nu underdånigst framställa hvad den rörande flottans personal ansett sig böra föreslå; afseende dessa förslag dock endast den närmaste framtiden eller den tid, hvarunder den äldre materielen ännu måste till större eller mindre del för försvaret påräknas.
Hvad först beträffar flottans Officerscorps, så anser Komitén densamma böra inskränkas till hvad behofvet oundgängligen fordrar, hvarigenom dels minskning i statsutgifterne kan beredas, dels den öfning, som af staten kan bekostas, bör blifva för det minskade antalet så mycket tillräckligare för upprätthållande af nödig tjensteduglighet.
För den sjökrigsmateriel, flottan ännu eger, kan visserligen Officerscorpsen ingalunda anses för talrik; men då den blifvande materielen antagits komma att utgöras af ett betydligt mindre antal fartyg, synes en minskning af Officerspersonalen böra häraf blifva en följd, och på det den må kunna ske utan alltför stora olägenhetar, så väl för vapnet som för individerne, har Komitén trott indragningen redan nu böra begynna, för att efter hand fortsättas.
Komitén har härvid ej förbisett, att brist på befäl redan vid en allmän rustning kan och under fortgången af ett krig utan tvifvel måste komma att inträda, men anser bättre, att denna brist, då den inträffar, fylles genom för tillfället konstitueradt befäl — en utväg, som äfven under den nuvarande organisationen varit påräknad och under föregående krig anlitad •— än att å stat ega en så talrik officerspersonal, att den jemväl skulle innefatta en under särskilda förhållanden behöflig reserv.
I enlighet med dessa åsigter har Komitén alltså trott sig kunna och böra föreslå indragning af 1 Amirals-, 4 Kommendör-Kapitens- och Kapitens- samt 20 Premier- och Sekundlöjtnants-, eller tillsammans 25 Officersplatser, att försiggå successive under en längre tiderymd och börja inom lägsta Officersgraden i ett visst förhållande till der inträffande vakanser samt sedermera fortgå i derefter lämpad proportion inom de högre; finnande sig Komitén, med hänseende till det betydliga antal fasta befattningar i land, hvartill Kapitenlöjtnanter hittills varit och framgent äfven torde blifva använde, ej böra föreslå någon inskränkning inom denna grad.
Då emellertid, i samma mån flottans officerspersonal blefve till antalet inskränkt, det måste vara så mycket angelägnare, att den är så tjenstbar som möjligt, tror Komitén, med afseende härå, den grundsats, som redan inom flera andra länder vunnit tillämpning, att det ej må helt och hållet bero på iudividens eget godtfinnande att stanna qvar i tjenst äfven sedan han uppnått en ålder, då han ej längre kan anses i allmänhet lämplig derför, jemväl böra tilläm - 30 pas på svenska flottans Officerspersonal, så att hvarje densamma tillhörande Officer vore pligtig * att begära afsked, när han hunnit den ålder, då han, enligt gällande författningar, är till full pensions erhållande berättigad, Kongl. Maj:t dock förbehållet att, derest den afskedssökande finnes ännu längre kunna vara för flottan gagnelig, med sökandens begifvande uppskjuta beviljandet af det begärda afskedet.
Kostnaden för pensionering af flottans Officerspersonal torde visserligen komma att härigenom ökas utöfver hvad för närvarande härtill erfordras; men ändamålet synes vara tillräckligt vigtigt, att å en sådan ökad utgift ej må göras afseende.
Indelningen af befälsgraderne vid flottan har Komitén ej funnit i och för sig påkalla någon anmärkning, men tror sig dock ej böra underlåta att omförmäla den rubbning af likställigheten mellan de båda förenade
Rikenas flottor i detta hänseende, som uppkommit genom den sednaste förändringen i grad-indelningen inom norrska flottans Officerscorps.
Flottans
Un- Oå flottans Underofficerscorps ej är så talrik, att den, vid rustning af det de’c{nys'b mindre antal fartyg, hvaraf den nya materielen komme att utgöras, emot hvad för närvarande är förhållandet, skulle kunna lemna ett öfverskott, som skäligen borde föranleda till en minskning i denna corps, anser sig
Komitén ej böra en sådan minskning föreslå, men tror likväl att, af samma anledning, som här ofvan är i afseende på Officerscorpsen omförmäld, äfven för Underofficerscorpsen borde stadgas skyldigheten att begära afsked vid uppnådd full pensionsålder, under enahanda förbehåll, som i fråga om den förra corpsen är anfördt.
Om■ v?j orga- På organisationen af flottans Konstruktionscorps måste den nya sjökrigs FVittans
Kov matericl, Komitén föreslagit, utöfva en väsendtlig inverkan.
De stora förändrinstmktions- gar, som under den sednaste tiden i allmänhet egt rum i denna materiels be curps. skaffenhet, göra, att fordringarne på kunskaper och skicklighet hos en fartygs konstruktör måste i flera hänseenden nu vara helt andra än förr.
Då nemligen ångkraften numera såsom rörelsekraft ingår i alla för krigsbruk byggda fartyg, måste konstruktören, så vida resultatet skall blifva fullt tillfredsställande, förstå, utom allt hvad som till sjelfva fartvgsskrofvets konstruktion hörer, äfven att konstruera det machineri, hvarmed fartyget skall framdrifvas, och de vilkor, som betinga detta machineris fördelaktigaste verkan, för att derefter bestämma den för ett gifvet ändamål lämpligaste fartygsformen.
Det kan visserligen synas möta svårigheter att hos en och samma individ förena så omfattande theoretiska och praktiska kunskaper; men då i betraktande tages, att för båda dessa linier erfordras i det närmaste desamma förberedande mathematiska och fysiska studier, samt att tillämpningen af dessa, hvad sjelfva fartygskonstruktionen beträffar, för så vidt denna i en skola kan inläras, utgör endast en emot dessa förelöpande studier jemförelsevis ringa del af kunskapsmåttet i dess helhet, så öfvertygas man lätt, att en för det mekaniska yrkets utöfning tlieoretiskt och praktiskt bildad samt med afgjord fallenhet och anlag derför utrustad individ på kort tid 31 och utan synnerlig svårighet bör kunna tillegna sig de speciela kunskaper, som fordras för fartygs konstruerande och byggande.
Bevis härför kunna dessutom hemtas från den fransyska marine-ingeniörcorpsens organisation, så väl som från åtskilliga in- och utländska privata varf, der det ingalunda är sällsynt, att fartygs- och machintillverkning bedrifvas gemensamt och under ledning af en och samme ingeniör.
Endast genom ett dylikt ordnande af flottans tekniska angelägenheter anser Komitén de bästa resultat stå att vinna och får derföre imderdånigst föreslå, att, så snart omständigheterna sådant medgifva, en corps må organiseras, hvars uppdrag och verksamhet skulle omfatta allt, som rörer så väl flottans fartygs som de till dessa hörande machiners konstruktion, byggnad och tillverkning, underhåll och vård, hvaremot andra för sådan sysselsättning fremmande uppdrag, såsom skeppsmätnings-kontroll, utsyning af skog för enskildes räkning, polisbestyr m. m., hvilka nu åligga Konstruktionscorpsen, ej skulle tillhöra denna nya corps, hvilken lämpligen torde kunna benämnas Kongl. Flottans Ingeniörcorps och vid hvars organisation i öfrigt Komitén tror det vara för staten fördelaktigast att vidblifva den militära form, som iakttagits i afseende å flottans nuvarande tekniska corpser.
Komitén har ansett sig böra taga i betraktande hvilket vore lämpligare, antingen att chefen för denna corps planeras hos Flottans ekonomiska Öfverstyrelse i Stockholm, såsom nu är fallet, eller att det sker vid hufvudstationen, hvilket sednare "Komitén trott vara att föredraga, med hänseende till den vigtiga fördelen deraf, att han sålunda sattes i tillfälle att äfven i detalj vederbörligen öfvervaka arbetenas gång och anordna deras utförande der, hvarest under alla förhållanden största arbetsverksamheten komrne att utvecklas.
Frågor af större o vigt, såsom om nybyggnader, nya certers införande, organisationsförslag, som kunna hafva inflytande på corpsens personal eller på de inrättningar vid varfven och på den dervid anställda personal, som höra under Ingeniörcorpsen, m. m., förekomma också ej oftare, än att denna corps’ chef, utan mehn för tjensten, skulle kunna infinna sig hos Öfverstyrelsen, för att öfver sådana mål höras och i besluten derom deltaga.
Denna chefsbefattning blefve visserligen af den vigt och omfattning, att Ofverste-grad fortfarande, såsom nu är händelsen, borde dermed vara förenad; men då innehafvaren deraf borde tillika vara Varfs-DepartementsChef i Carlskrona, för att å arbetena derstädes kunna utöfva ett verksamt och gagneligt inflytande, skulle innehafvandet af nämnda grad möjligen kunna under hans tjensteutöfning ställa honom i ett icke fullt lämpligt förhållande till VarfsChefen, hvarföre Komitén finner sig ej böra för Ingeniörcorpsens
Chef föreslå högre grad än Ofverstelöjtnants.
Då Komitén, enligt hvad här nedan kommer att närmare omförmälas, trott de ärenden, som mera specielt röra, skeppsbyggeri och andra rent tekniska frågor, böra från Flottans ekonomiska öfverstyrelse afskiljas, har Komitén ej heller funnit sig böra afse någon Ingeniör-Officer för anställelse vid bemälda Ofversty - 32 reise, hvadan den vigtigaste platsen vid Ingeniörcorpsen, näst Chefens, blefve Departementschefs-befattningen vid flottans härvarande station, hvilken befattning torde böra tilläggas Majors grad.
För arbetenas ledning och drift vid Carlskrona station har Komitén funnit ett mindre antal än tre Ingeniörofficerare ej kunna blifva tillfyllestgörande, nemligen tvänne för ifrågakommande nybyggnader, äfvensom för fartygens vård och underhåll, samt en för att biträda Departements-Chefen, hvars göromål skulle betydligt förökas, dels genom öfvertagande af flera bland de tjensteåligganden, som nu tillhöra Sekund-Chefen för Konstruktionscorpsen, och dels genom machindetaljens tillkomst, ersätta honom vid stationen under hans tillfälliga uppehåll hos Ofverstyrelsen i Stockholm samt suppleera förbemälde arbetschefer i händelse af sjukdom eller annat förfall, äfvensom i allmänhet vara att tillgå för sådana tillfälliga åligganden, som anses böra denna grad tillhöra, såsom lärarebefattning vid den här nedan omförmälda applikationsskola och dylikt.
Dessa nu omförmälde fem Ingeniörofficerare anser Komitén vara tillräcklige för utöfvande af corpsens egenteliga åligganden att uppgöra ritningar och förslager rörande sjökrigsmaterielen samt öfvervaka arbetena å kronovarfven; men, ehuru, enligt Komiténs här ofvan uttryckta åsigt, den betydligaste delen af nybyggnadsdetaljen borde öfverlåtas åt den enskilda industrien, anser Komitén likväl statens säkerhet oundgängligen fordra, att sådant sker under kontroll af sakkunnige och erfarne Kronans ombud, hvadan och då dessutom i fredstid
Ingeniörer skulle behöfva utsändas med Kronans fartyg, antingen för tekniska undersökningar eller för att vid vissa tillfällen öfvervaka machinernes säkra vård och skötsel, samt i krigstid ett visst af de rustade fartygens myckenhet beroende antal Ingeniörer måste sjökommenderas, och för öfrigt personer med den sakkunskap, som hos Ingeniörofficerare förutsättes, hädanefter oftare än hittills torde få uppdrag att i fremmande länder studera vissa sjökrigsmaterielen rörande ämnen, så har Komitén ansett det blifva nödvändigt att, för dessa ändamål, en Löjtnantsgrad vid flottans Ingeniörcorps finnes, hvarigenom ock vunnes den fördel att från denna grad ett urval kunde göras för de högre, och tror Komitén antalet inom nämnda grad kunna lämpligen bestämmas till detsamma, som de högre Ingeniörofficerarnes, eller fem.
I enlighet med hvad här ofvan är yttradt, får Komitén alltså underdånigst föreslå, att flottans Ingeniörcorps måtte utgöras af följande personal, hvars aflöning torde kunna bestämmas på sätt här nedan är för hvarje grad utfördt: 1 Ofverstelöjtnant, Departements-Chef i Carlskrona och tillika utöfvande en del af de åligganden, som nu tillhöra Sekund-Chefen för Konstruktionscorpsen, årlig lön 5,000: 1 Majox’, Departements-Chef vid flottans station i Stockholm, d:o 4,000: