Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer dertill anvisade bidrag förvandlas till anslag utan återbetalningsskyldighet, finner Utskottet sig föranlåtet tillstyrka, att Rikets Ständer, med bifall lill l:sta punkten af Herr JVordenanckars motion, må medgifva, atl det, vid sista Riksdag, för Em-åns upprensning beviljade lån af Tretiofem Tusen Riksdaler må, emot enahanda villkor och förbehåll i afseende på arbetets utförande m. m., som då stadgades, (hufvudsakligen uppgifna i början af delta utlåtande) få, i likhet med den för samma företag dessutom anslagna summa af Tio Tusen Riksdaler, utgå såsom statsanslag utan återbetalningsskyldighet, dock med bestämmandet af den förändring uti hittills gällande stadgande, angående tiden för dylika arbetens börjande och fulländande, att ifrågavarande företag, så vida det dertill af allmänna medel beviljade bidrag skall få åtnjutas, ovillkorligen bör påbörjas under nästkommande år 1845 samt, i öfverensstämmelse med den af Kongl. Majrt fastställde plan, fullbordas före slutet af år 1848.
Häremot kan Utsottet deslomindre understödja motionärens förslag i 2:dra punkten, som Utskottet just med hänsigt till vigten och gagnet för det allmänna att få ofta omförmälda arbetsföretag, i sin helhet, utfördt, nu tili - Stats-Utskottets Utlåtande , IV.-o Q"]. tillstyrkt Rikets Ständers medgifvande, att isela det beviljade statsbidraget må utgå såsom anslag, hvilket ändamål sannolikt komme att förfelas, i fall Rikets Ständer, jemte anvisandet af detta betydliga statsanslag för ett enda företag, skulle, enligt motionärens yrkande, förklara, att det finge på vederbörande strandegares tillskott bero, huruvida samma företag skall till större eiler mindre del varda fullbordadt.
Utskottet hemställer alltså, att hvad i sådant hänseende blifvit föreslaget icke må af Rikets Ständer medgifvas.
Beträffande slutligen den uti 3;dje punkten af Herr Nordenanckars motion gjorda framställning, att, för den händelse
Em-åns upprensning icke skulle komma att verkställas, ett visst uppgifvet belopp måtte anslås såsom ersättning för delegarnes bestridda utgifter i och för upprensningens tillvägabringande, så torde denna framställning kunna anses hafva förfallit, i följd af Utskottets tillstyrkan af Rikets Ständers bifall till hvad motionären uti Irsta punkten föreslagit.
Utskottet tror sig fördenskull icke behöfva ingå i någon granskning hvarken af de ersättningsanspråk, som samma motion sålunda innehåller, eller af de handlingar, som till dessa anspråks bestyrkande blifvit
Utskottet serskildt tillställde. ’• Stockholm den 3 December 1844.
Reservationer: af Riksdagsfullmägtigen Anders Nilsson från Östergöthland, hvilken förklarade, att han ansåg Utskottet icke hafva bordt tillstyrka Rikets Ständer, alt nu bevilja såsom anslag en summa, hvilken Rikets sednast församlade
Ständer anvisat i egenskap af låneunderstöd; af Riksdagsfullmägtigen Petter Pehrsson från Jönköpings län, som ansåg den nu tillstyrkta anslags-summan
Vara alltför stor, i jemförelse med det anslag, hvilket Rikets Ständer förut för samma företag bestämt; af Riksdagsfullmäglige Jonas Johansson och Anders Johan Sandstedt från Jönköpings län samt Pehr Pehrson från Örebro län.
Pral. eS.fjf- 4 Sunil., l Afd , 26 Haft. 4 STOCKHOLM, Ecksteinska boktryckeriet, 1844. Stats-Ulskottels Memorial^ N',o 98, 1 N:o 98.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 6 Dec. kl. 1 e. m.
Memorial, med förslag i afseende på aflöningen för den hos IliksStåtiden och Utskotten anställda betjening.
Då innevarande
Riksmöte redan uppnått den i gällande grundlagar utsatta termin för Riksdagarnes fortfarande, och då Stats-Utskottet numera ej allenast uppgjort sina förslag till den nya stats-regleringen, utan afven besvarat de häremot inom Riksstånden framställde anmärkningar; torde
Utskottet icke böra längre uppskjuta med föreslåendet af den vedergällning, som, jemlikt Riksdags-Ordningens 34 §•> tillkommer den hos RiksStånden och Utskotten anställda Canzli-betjening.
Ulskottet får således nu afgifva sitt förslag i detta hänseende, dervid Utskottet anser sig böra anmäla, att Utskottet, vid detta förslags uppgörande, i allmänhet bibehållit samma aflöningsbelopp, som under alla de sednare Riksdagarne varit nämnde betjening tillerkända.
Lika litet som
Utskottet funnit sig ega skäl alt för närvarande tillstyrka en hvarken påräknad eller af omständig heterna påkallad förhöjning uti ifrågavarande aflöning; lika lilet har Utskottet trott sig böra föreslå någon allmän nedsättning af de arfvoden och tractamenten, som, under en längre tidrymd, med oförminskadt belopp utgått.
Enligt Utskottets åsigt, förefinnas ej eller vid denna Riksdag några så beskaffade serskilda förhållanden, som under några af de förflutna Riksdagarne föranledt tillfälliga förhöjningar uti arfvodena för Betjeningen hos ett eller annat Utskott, såsom t. ex. för Secreleraren hos Banco-Utskottet, vid 1834 oc^ '835 års Riksdag, samt för Secreteraren och Notarien hos sista Riksdagens Constitutions-Utskott.
Deremot synas de skäl, på grund hvaraf aflöningen för Bondeståndets Secreterare och Notarier af Rikets sednast församlade Ständer nedsaltes till samma belopp, som för deras vedei likar inom de andra Riks-stånden, äfven nu fortfara att vara gällande; hvadan UtskotteL också anser denna, vid sista Bih. till R.
Prot. 1844' 4 Sami. 1 A/d. 27 Haft. 1 2 Siats-Utskottets Memorial, N:o 98.
Riksdag införda likhet i Stånds-Secreterarnes och Nolariernes aflöning, höra bibehållas.
Jemte anförandet af den grundsats, Utskottet, vid föreslåendet af här nedan uppgifna aflöningsbelopp, sålunda iakttagit, får Utskottet tillika anmäla, alt desamma hufvudsakligen öfverensstämma med de af Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän uppgjorda, samt Utskottet tillställda förslag i afseende på bestämmandet af denna aflöning.
Dock skulle, enligt nyssnämnde förslag, ej mindre Stånds- och Utskotts-Secreterarnes, än Notariernes och Canzlisternes aflöning beräknas efter dag; hvaremot Utskottet, enär Secreterarne under de föregående Riksdagarne uppburit den dem tillerkända vedergällning, i egenskap af månadtliga arfvoden, och den härutinnan nu ifrågaställa förändring skulle komma att medföra en, ehuru visserligen föga betydlig, tillökning i sistbemäldte tjenstemäns aflöningsvilkor, anser, alt, jemväl uti detta hänseende, bör förblifva vid hvad förut varit stadgadt; varande alltså, i öfverensstämmelse härmed, den skillnad vid aflöningens beräkning äfvenledes nu iakttagen, att densamma för Secreterarne upptagits efter månad och för den öfriga Betjeningen efter dag.
Beträffande åter antalet af ifrågavarande Canzli-personal, så har Utskottet, vid uppgifvande deraf, äfvensom af de dagar, derifrån hvarje Tjenstemäns aflöning, till följd af härom meddelade beslut, bör beräknas och tillgodonjutas, följt från Stånds- och Utskolts-Canzlien infordrade underrättelser, om dels de serskilda Riksståndens förordnanden, i afseende på deras Betjening, och dels Rikets Ständers gemensamma beslut, rörande de för Utskotten, utöfver det i Riksdags-Ordningen bestämda antal erforderliga canzli-biträden.
Efter meddelandet af nu anförda upplysningar, får Utskottet underställa Rikets Ständers pröfning och godkännande följande Förslag till bestämmandet af ajlöningen för den, under innevarande Riksdag hos Riksständen och Utskotten anställda, samt här nedan uppräknade Canzli-personal, nemligen: hos Ridder skåpet och Adeln: för Riddarhus-Secreleraren, i egenskap af detta Stånds Secreterare, arfvode i månaden - - - - „ Sju Notarier, hvardera, såsom dagtraclamente - Ä Sex Canzlisler, dito dito Rdr 3oo: — ,, 4* ^4* „ 3: — Stats-Utskollets Memorial, N:o 98, 3 lärande aflöningen för Ridderskapets och Adelns Canzli-betjening, sorn af Riddarhus-Direclionen, före Riksdagens början, antages, och jemväl dessförinnan måste i tjenstgöring inträda, få, i likhet med hvad under de 2tne sednaste Riksdagarne varit medgifvet, beräknas från och med 4;de dagen före den, hvartill Rikets Ständer blifvit sammankallade, eller från och med den 7 sistlidne Juli.
Hos P reste-Ståndet: för Secreteraren, arfvode i månaden - Rdr 3oo: — „ En Notarie, dagtractamente, 4:24‘ „ Åtta Canzlister, hvardera dito - - - „ 3: — alt beräknas för Secreteraren och Notarien från och med den 11 sisth Juli, för en Canzlist från och med den 16, för en Canzlist från och med den 18, för 2tne Canzlister från och med den 24 och för 2:ne Canzlister från och med den 27, allt i samma månad, samt för 2tne Canzlister från och med den 24 derpåföljde Augusti.
Hos Borgare-Ståndet: för Secreteraren, arfvode i månaden - Rdr 3oo: — „ Fyra Notarier, hvardera, dagtractamente „ 4:24- „ Sex Canzlister, dito dito - - „ 3: — hvilken aflöning utgår för Secreteraren från och med den 17, för Notarierne från och med den 18, för en Canzlist från och med den 11 och för 5 Canzlister från och med den 18 sisth Juli.
Hos Bonde-Ståndet: för Secreteraren, arfvode i månaden - Rdr 3oo: — „ Fyra Notarier, hvardera, dagtractamente „ 4:24* „ Tolf Canzlister, dito d:o - - » 3: — kommande aflöningen för Secreteraren att beräknas från och med den 11, för en Notarie och en Canzlist från och med den 17, samt för de öfrige Notarierne och Canzlisterne från och med den 24 i merberörde eller Juli månad.
4 Stats-Utskoltets Memorial} N:0 g8.
Ilos Constitutions-Utskottet: för Secreteraren, arfvode i månaden - Rdr 166: 3a. „ En Notarie, dagtractamenle - - „ 3:24- „ Två Canzlister, hvardera dito „ 2:24. utgående denna aflöning för Secreteraren från och med den 5 sisllidne Augusti och för den öfriga betjeningen från och med den 6 i samma månad.
(Uonstitulions-Utskottets Memorial, N:o 1.)
Hos Stats-Utskottet: för Secreteraren, arfvode i månaden ... - Rör 2oo: — „ Secreteraren för Riksgälds-verket rörande ärenden, arfvode i månaden 166: 3a.
„ Två Notarier, hvardera, dagtractamente - - - „ 4 „ Tre Canzlister, hvardera dito „ 3: och skola desse arfvoden och tractamenten utgå: för förstbemälde
Secreterare från och med den 29 sisth Juli, och för den andre Secreteraren äfvensom för Notarierne och 1 Canzlist från och med den 3o i samma månad samt för de öfrige Ganzlisterne från och med den 5 derpåföljde Augusti.
(Stats-Utskottets Memorial, N:o 1.)
Sammansatta Lag■ samt Allm.
Besvoch Ekon.
Betänkande N:o 10 1 Mm lO. Arik. lid Ex;i.- Lftsk. ilen 16
Maj 1863, kl. 12 midd.
Betänkande, i anledning af väckta motioner angående dels revision af, dels ock ändringar i nu gällande Fiskeri-stadga.
De förslag, sora uti ifrågavarande ämne blifvit framställda, innefattas uti fyra särskilda memorial, ingilna det ena till Höglofliga Ridderskapet och Adeln af Herr Friherre Cederström, G. C., (motionen N:o 41) och de öfriga till Hedervärda BondeStåndet af Riksdagsfullmägtige Erik Hansson från Gefleborgs län (motionen N:o 150), B. J. Holmlin från Bohus län (motionen N:o 433) och Liss Lars Olsson från Stora Kopparbergs län (motionen N:o 497).
Herr Friherre Cederström har ej mindre uti sin nyssberörda motion, än ock i ett vidlyftigt skriftligt anförande utvecklat sina åsigter om nu gällande Fiskeri-stadga, den han anser vara otidsenlig och bristfällig såväl i moraliskt och juridiskt, som i naturalhistoriskt och administrativt hänseende.
Sålunda vore det i 29 § afjjberörda Stadga, jemförd med 17 Kapitlet Byggningabalken, för oloöigt fiskande i annans fiskevatten stadgade bötesansvar, 3 Daler, S Daler, 10 Daler, alldeles för lågt.
Det lemnade fiskrättsegaren alltför litet skydd i sin rätt och inverkade demoraliserande på befolkningen i det att detsamma snarare innefattade lockelse och inbjudning till en hvar, som vore tillräckligt skicklig fiskare och disponerade öfver en summa, motsvarande det ringa bötesbeloppet, att försöka sin lycka i annans fiskevatten, än det kunde anses afskräcka derifrån, synnerligast som den s. k. olofliga handlingen hänfördes under Byggninga- och ej under Missgerningsbalken och den olofliga fångstens förverkande eller återgäldande icke vore i alla särskilda fall föreskrifven.
— Detta i moraliskt och juridiskt hänseende.
— I naturalhistoriskt afseende lemnade Fiskeri-stadgan jemväl mycket att önska.
Sätten att handhafva fiskvatten kunna, säger motionären, lämpligen hänföras till tre sins emellan skiljaktiga system, nemligen: l:o) det, som afser fiskodling; 2:o) det, som afser anlitandet af naturens sjelfverksamhet och passiva skyddsåtgärder, samt 3:o) det, som afser en så idkelig fångst, som omständigheterna medgifva.
Alla dessa system hafva hvar för sig, när de åtföljdes af upplyst'rekogno Bih. lill 11.
Erot. 1802 <V 186ti. 7 Samt. 2 Afd. 8 Haft. 1 2 Sammansatta Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Betänkande N:o 10. sering och tillbörlig försigtighet, anspråk att få tillämpas: odlingssystemet i tätt befolkade, skyddssystemet i medelmåttigt befolkade och fångningssystemet i svagt befolkade, men fiskrika orter, äfvensom på djupet ute i sjöarne och håfven.
I gällande
Fiskeri-stadga funnes likväl blott det passiva skyddssystemet antaget.
Vidare borde lagstiftningen fästa hufvudsakligt afseende dervid, att vattenområdena såväl i floder, sjöar och fjärdar, som i håfven, bestode af sinsemellan sammanhängande bassiner eller fiskdammar, hvilka likväl, antingen genom naturens egen eller konstens åtgärder vore, oftast på ett ganska märkbart sätt, från hvarandra skilda genom i ett eller annat hänseende egendomliga förhållanden.
Deråt hade Stadgan icke lemnat någon uppmärksamhet, likasom inga åtgärder blifvit föreskrifna för den vid lekarne afsatta rommens skyddande, hvarigenom lagliga hinder saknades mot densammas ohejdade förstöring.
Bristfällig vore ock i nu afhandlade hänseende Fiskeri-stadgan derutinnan, att den icke lemnade någon förklaring öfver rätta betydelsen å der införda konsttermer, såsom utlekt fiske, förstörd lek, späda yngel, o. s. v., att den icke föreskrefve några kontroller med afseende å ändamålsenligheten af de i 14 § vid dammar anbefallda bottenluckors beskaffenhet och konstruktion, hvarom, enligt motionärens tanke, sakkunnige auktoriteter före bottenluckornas anbringande borde yttra sig, äfvensom deri, att de i 16 § förekommande bestämmelser för undanrödjande af de skadliga inverkningar, hvilka kunna åstadkommas genom sågspån eller annat, som kan förorsaka uppgrundning och fördämning i vattendrag, icke omfattade alla andra slags för fisken skadliga vare sig fasta eller flytande ämnen, som kunna i vattnet inbringas.
— Andtligen vore de administrativa åtgärder, som Fiskeri-stadgan i 22 § till fiskerinäringens lyftning begagnar, otillfredsställande.
De utgöras af det åt Konungens Befallningshafvande gifna uppdrag att befordra hvad som kan lända till näringens förkofran, att meddela utslag angående fisklägeuheternas ändamålsenliga häfd samt att åvägabringa öfverläggningar och öfverenskommelser de fisk berättigade emellan.
Det fordrades emellertid, förmenar motionären, någorlunda grundlig bekantskap med fiskodlingen samt öfning och vana att uppskatta lägenheternas användbarhet för att kunua behörigen inse och bedöma hvad som för deras bättre handhafvande bör göras.
Kunskapen härutinnan vore dock ännu ganska sällspord.
Klokheten bjuder derföre Konungens Befallningshafvande att begagna denna magt mera passivt och endast för så vidt direkt påstående derom göres, enär, om Konungens Befallningshafvande företoge sig att, utan fiskrättsegarnes begifvande, reglementera i detta fall, sådant skulle innefatta ett trug till arbete och blifva mindre väl emottaget.
Konungens Befallningshafvandes magt vore för öfrigt, jemlikt Stadgans 43 §, i icke ringa mån förringad och försvagad derigenom, att åtal för öfverträdelser, som förnärmade enskild mans rätt, icke finge af annan, än målseganden, anställas.
Enligt motionärens åsigt borde allmän åklagare ega rättighet och skyldighet att beifra alla slags förbrytelser emot Fiskeri-stadgan.
Det fördelaktiga resultat, som borde kunna väntas af menigheternes öfverenskommelser i afseende på fisket, om desse voro fullt fria och obehindrade samt Sammansatta Lag- samt Ålim.
Besvoch Ekon.-Utsk.
N:o iO. 3 vägledda af insigtsfull sakkunskap och hvarom 22 § lemnar bestämmelser, anser motionären i väsendtlig mån motverkas, dels genom det möjliggjorda sammanbringandet till dessa öfverenskommelser af mycket skiljaktiga intressen från skilda håll och olika naturförhållanden, dels genom inskränkande bestämmelser rörande föremålen för öfverenskommelserna, hvarigenom öfverläggningens frihet vore dem frånkänd, hvarförutan dessa bestämmelser i sin mån bidroge att vända uppmärksamheten från en mängd omständigheter, som kunde ega betydligt och understundom mycket kraftigare inflytande på fisktillgången, än dem författningen framhållit, dels ock ändtiigen genom den öfvervigt, som vid beslutens fattande är lemnad åt flertalet bland de närvarande delegarne i områdena, utan afseende derpå om de vigtigaste intressen derigenom komma att lida, eller ej.
Härförutan omfattade
Fiskeri-stadgan en mängd frågor, hvilka läge alldeles utom gränsen för både Konungens Befallningshafvandes och de vetenskapliga forskningarnes tillgörande.
Dit vore att hänföra: huru de olägenheter, som uppkomma af fiskrättigheternas allmänlighet, lämpligast kunde förekommas; huru de svårigheter, som uppstå genom de lagligen afskiljda lägenheternas efter eganderätten till stränderna bestämda, men ofta nog mindre lämpliga begränsningar bäst kunde undanrödjas; om icke i nu gällande fredningslagar nödiga förbättringar kunde vidtagas; och om icke den åt Konungens Befallningshafvande upplåtna vidsträckta magt i vissa dessSdelar lämpligen kunde öfverllvttas på menigheterna sjelfva, med vägledning af sakkunnigt biträde &c. Under åberopande af dessa förhållanden och landets derpå grundade behof af en administration öfver fiskerierna, hvilken såväl genom sin sammansättning, som genom rigtningen af sin verksamhet kunde blifva i tillfälle att på ett tillfredsställande sätt bevaka ifrågavarande närings intressen och verka till densammas förkofran och lyftning, föreslår Herr Friherre Cederström: »att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t anhålla om revision af den nu gällande Fiskeri-stadgan, och att Kongl. Maj:t i samband dermed täcktes låta uppgöra förslag till undanrödjande af de hinder, som nu förefinnas i denna näringsgrens förkofran, för att, när omständigheterna medgifva, öfverlemnas till Rikets Ständers bedömande.»
Bland de brister, med hvilka, på sätt nu omförmäldt blifvit, motionären anser gällande Fiskeri-stadga behäftad, synes han såsom den väsendtligaste betrakta, att i densamma endast blifvit antaget det s. k. passiva skyddssystemet utan att tillbörlig uppmärksamhet blifvit egnad åt de af motionären benämnda odlings- och fångningssystemen.
Men utom det att ett meddelande, såsom motionären tyckes afse, i en allmän lag af detaljerade föreskrifter efter tre olika system, lämpade efter fiskevattnens olika beskaffenhet och andra förhållanden, skulle medföra nästan oöfvervinneliga svårigheter, finner Utskottet det ligga utom lagstiftningens område att reglementera och påbjuda, huru enskilde skola på bästa sätt och med största fördel tillgodogöra sig sin egendom.
En sådan lag, som nu ifrågavarande, kan endast hafva till ändamål att förhindra vidtagande af åtgärder, som kunna förnärma annans rätt, eller blifva för det allmänna skadliga.
Att förmå den enskilde med sin egendom vidtaga den 4 Sammansatta Lag- samt Allm.
Besv- och Ekon.-Ulsk.
Betänkande N:o 10. bästa och mest ändamålsenliga hushållning kan endast åstadkommas på upplysningens och öfvertygandets väg.
Denna väg har äfven i förevarande angelägenhet redan blifvit af Statsmagterna beträdd.
På Kongl. Majits nådiga förslag hafva Rikets
Ständer vid nästföregående tvärme riksdagar anvisat årliga anslag för vetenskapliga undersökningar rörande fiskerierna och i sin vid denna riksdag ailåtna nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, har Kongl. Majit äskat 6,ä00 R.dr R:ml årligen under instundande statsregleringsperiod att till fiskerinäringens understöd användas, dels för fortfarande vetenskapliga undersökningar af fiskerierna, dels för åtgärder til! fiskets förbättrande genom fiskodling i förening med fiskens fredande genom plantering af värdefulla fiskeslag i passande vatten, genom anläggning af fiskparker och fiskdammar samt genom införande af förbättrade fiskdon och redskap; dels för meddelande af undervisning i anläggning och skötsel af fiskodlingsanstalter äfvensom i bedrifvande af olika slags fiske med hvad till dess vård och förbättring hörer, med mera.
Under förutsättning att Rikets Ständer bevilja det sålunda begärda anslaget, är all anledning för handen att hoppas, det intresset för fiskerinäringen skall hos allmänheten vakna och denna inom kort komma till insigt om vigten och nyttan af en ändamålsenligare hushållning i förevarande hänseende.
Afven för ett sådant förhållande lemnar emellertid nu gällande Fiskeri-stadga i 22 § lämpliga och tillräckliga föreskrifter.
Rerörda paragraf innehåller nemligen, bland annat, att der någon fiskrättsegande det begär, eller Konungens Befallningshafvande så nödigt aktar, för hvarje ort skall genom öfverenskommelser bestämmas: under hvilka delar af året, med hänsigt till det ena elier andra fiskslagets lektid, fisket efter samma fiskslag bör inställas; det sätt, hvarpå fiske under tillåten tid bör ske, så ock med hvad redskap, och huru denna bör vara beskaffad till storlek, masker eller sammansättning i öfrigt, äfvensom hvad eljest till fiskets bevarande och upphjelpande kan tjena, såsom bortskaffande af uppgrundningar i vattendragen och andra hinder för fiskens gång, o. s. v. Vid öfvervägande af hvad §:n sålunda innehåller, torde, emot hvad motionären påstått, befinnas, alt densamma lemnar rättighet till öfverenskommelse om allt hvad till denna näringsgren kan höra, på samma gång som den lemnar en hvar fiskrättegande det skydd, honom bör tillkomma, dymedelst att pröfning af en öfverenskommelse, hvilken, om ock af en stor majoritet träffad, dock möjligen kan förnärma annans rätt eller vara för fisket eller det allmänna skadligt, är öfverlemnad åt den högsta administrativa myndigheten i länen, öfver hvars beslut klagan må föras i den ordning, som för hushållningsmål i allmänhet är föreskrifven.
Till följd af hvad sålunda blifvit anlördt och då i Kongl.
Majits nådiga förslag till ny strafflag, hvilken kommer att vid innevarande riksmöte af Rikets Ständer behandlas, blifvit föreslaget förhöjdt ansvar för olofligt fiskande i annans fiskevatten, och den ololliga fångstens förlust, äfven om bestämmelse derom saknades, följer af den lika allmänt kända som erkända rättssatsen, olaga fång är ofång; då de i gällande Fiskeri-stadga befintliga, af motionären såsom konsttermer betecknade uttrycken, »utlekt fisk», »späda yngel» o. s. v., i sig sjelfva äro nog tydliga att ej behöfva någon Sammansatta Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk, Betänkande N:o 10. 5 förklaring och definitioner för Öfrigt icke lämpligen hafva sin plats i en lag, utan tillhöra jurisprudensen; då stadgandet i 14 § Fiskeri-stadgan, att dammar skola vara försedda med nödiga bottenluckor för den upp- och nedgående fisken, tillräckligt bestämmer, att berörda luckors beskaffenhet skall medgifva fisken fri och obehindrad framfart och något närmare reglementerande om konstruktionen å dessa bottenluckor således torde befinnas öfverflödig; då bestämmelserna i 16 §, att intet, som kan förorsaka uppgrundning eller dämning, må utkastas i fiskevatten eller farled, eller så nära intill stranden läggas, att det kan af vattenflöden nedsköljas, väl innefattar allt hvad för fiskens fredande och bevarande i detta hänseende erfordras, samt då något skäl icke förefinnes, hvarföre den i vår lagstiftning antagna grundsats, att åtal för öfverträdelser, som endast förnärma enskild mans rätt, icke må af allmän åklagare väckas, bör i fråga om olaga fiskande frånträdas, saknar Utskottet anledning att tillstyrka den af motionären föreslagna underdåniga hemställan till Kongl. Majit om revision af gällande Fiskeri-stadga, utan hemställer vördsamligen, att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Under deri granskning Utskottet, tili följd af Herr Friherre Cederströms nyssförmälda motion, egnat Fiskeri-stadgan, har Utskottet fäst sin uppmärksamhet vid en deri förekommande bestämmelse, som vid sista allmänna landtbruksmöte! utgjorde föremål för öfverläggning och som synes Utskottet vara i behof af utsträckning.