Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid öfvervägande af framställningar, som hos Rikets Ständer skett, dels oin undersökning af Erke-Biskopens och Biskoparnes löne-inkomster, och dels att deras nu å lönerna innehafvande prebende-pastorat måtte kunna med egna Pastorer förses, äfvensom det svagast aflönta presterskapet vinna någon lön-förbättring, hafva Rikets Ständer, med ledning af tillgängliga uppgifter i ämnet, ansett Biskoparne i allmänhet vara, äfven om nuvarande höga spanmäls-pris ej lagas i beräkning, så högt aflöuade, att, om deras samtliga löne-tillgångar sammanläggas och deraf sedermera tilldelas hvarje Biskop ett belopp, svarande mot den aflöning andra embetsmän af jemförlig värdighet åtnjuta, ett betydligt öfverskott derefter skall uppkomma, att användas för andra angelägna ändamål; hvadan och då nämnde uppgifter tillika gifva anledning dertill, att ifrågavarande inkomster äro högst ojemnt fördelade, Rikets Ständer få hos E. K.
M:t i underdånighet anhålla, att, sedan fullständig undersökning egt ruin, till utrönande af Erke-Biskopens och Biskoparnes samtliga löneförmåner, E. K.
M:t läcktes låta upprätta och till Rikets Ständer vid nästinstundande riksdag afgifva förslag, hvilket, jemte det deri upptages en tillräcklig och jemnare fördelad aflöning, äfven utvisar den tillgång, som genom en sådan reglering möjligen kan uppkomma; hemställande, såsom en följd häraf, Rikets Ständer underdånigst, att, i den händelse Biskops-ledighet uppslår, innan omförmälda reglering mediiunnits, E. K.
M:t vid utnämningen till Biskops-embete ville i Nåder fästa det vilkor, att den utnämnde må vara underkastad den förändring i iönevilkor, som af berörda reglering kan blifva en följd. 72 Expeditions- Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 43.
Vidkommande derefter della ärende i öfrigt, så inse Rikets Ständer vigten deraf, att
Biskoparne icke må vara skiljda från det kyrkliga lif, som tillhör deras befattningar; men då Biskoparne, hvilka, hvar inom sitt stift, det åligger att vaka öfver bildandet af ett upplyst och nitiskt presterskap och öfver själavårdens behöriga handhafvande i försanilingarne, derigenom och utan all behöfva sysselsätta sig med pasloralvården inom någon viss församling hafva tillfälle lill en vidtomfattande presterlig verksamhet, med hvilken, oin den skall vederbörligen bestridas, Biskopen svårligen kan förena ett närmare deltagande i prebende-pastoratens skötande, sorn ock följaktligen i allmänhet lärer hvila på de såsom biträden åt Biskoparne anställde prestmän; alltså och under förutsättning att, vid den ifrågaställa regleringen af Biskoparnes inkomster, tillgång skall yppas att bereda aflöning åt särskilda Kyrkoherdar vid de nämnda pastoraten, samt jemväl öfverskott derutöfver möjligen blifva att tillgå, fä Rikets Ständer, under anmälan af sin önskan, ali Biskoparnes prebende-paslorat i sådan egenskap må komma att upphöra, hos E. K.
M:t i underdånighet begära, att uti det förslag lill Biskops-lönernas reglering, om hvars afgifvande vid nästa riksdag Rikets Ständer nu anhållit, aflöning för särskilda Kyrkoherdar i nämnda pastorat må upptagas, äfvensom alt derefter tilläfventyrs återstående öfvcrskoltsmedel af de åt
Biskoparne nu anslagna inkomster i samma förslag afses lill förbättring af del svagast aflönade lägre presterskapets inkomster.
Stockholm den 18 Mars 1857.
Nio 43.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 Mars 1857.
Preste-Ståndet den 21 — — Borgare-Ståndet den 21 — — lionde-Ståndct den 21 — — Rike/s Ständers underdåniga Skrifvelse, angående berättelsers afgifvande om fortgången af de med Stuts-bidrag understödda arbetsförslag.
(Stats-Ulsk:s Utl.-de N:o 39, 14:o). S. A. K.
Rikets Ständer få härigenom hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, att, till upplvsning för Rikets hädanefter sammanträdande
Ständer vid behandlingen och pröfuiugen af Expeditions-Ulskottets Förslag till und.
Skrifvelse N:o 44.
73 af förekommande frågor om anslag eller lån för arbets-företag, en fullständig berättelse om fortgången eller verkställigheten af alla med bidrag utaf allmänna medel understödda arbeten, som vid Rikets Ständers näst föregångna sammanträde icke voro fullbordade, måtte, genom Styrelsens för allmänna väg- och vatten-byggnader försorg, vid början af hvarje Riksdag varda afgifven och genom trycket offentliggjord.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 21 Mars 1857. %:o 44.
Preste-Ståndet den 21 — — Borgare-Ståndet den 21 — — Bonde-Ståndet den 21 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående för andr adt sätt för utbetalningen af de för Statens jernvägs-byggnader ans lagné medel. (Stats-Utsk:s Utkde N:o 39, 15:o). S. A. K.
Uti afgifven berättelse om den år 1855 verkställda granskning af Riksgälds-kontorets räkenskaper och förvaltning hafva Rikets Ständers Revisorer, bland annat, yttrat den åsigt, att, derest de för anläggningen af stam-jernbauor anslagna och till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade medel blefve från detta verk direkte reqvirerade och till Landt-ränterierne öfversände, skulle desamma för dermed afsedda utgifter kunna med mindre omgång och inom kortare tid vara att tillgå, än genom det hittills iakttagna förfaringssättet, enligt hvilket sagde medel af Riksgälds-kontoret tillhandahållas Statskontoret, för att på de tider och till de belopp, som genom Chefens för Statens jernvägsbyggnader till sistnämnda Embetsverk ingående reqvisitiouer bestämmas, kunna varda till vederbörande Landt-ränterier afsända, i ändamål att sedermera, i mån af behof, utlem Bih. till 11 St.
Prot. 1856 & 1857. 10 Sami. 1 Afd. 10 74 Expeditions-Uts/cottets
Skrifvelse N:o 45. nas till kassörerne vid jern vägs-arbetena; hvarjemte Revisorerne erinrat, hurusom, så länge de hufvudsakligaste jernvägs-arbelena utfördes i närheten al Gölheborg oell Malmö, samt de betyd ligaste utbelalningarne följaktligen före (olle derstädes, den till undvikande af penningars försändande med posterne numera beredda utväg att i Rikets Ständers Bank för Låne-kontorens räkning insätta de summor, som i nämnde städer skola utbetalas, syntes kunna begagnas vid ifrågavarande medels öfversändande, hvarigenom både besparing i försändnings-kostnaden och säkerhet emot poströfverier komme att beredas.
Delande dessa af Revisorerne yttrade åsigter och med derjemte fästadt afseende å betydligheten af de summor, som hädanefter sannolikt komma att för Statens jernvägsbvgguader inom skiljda delar af Riket användas, samt å den sålunda ökade vigten och angelägenheten deraf, att de med Revisorernes framställning åsyftade ändamål, så vidt omständigheterne medgifva, befrämjas, få Rikets Ständer underdånigst anhålla, att en med sagde framställning öfverensstämmande förändring i den hittills iakttagna ordningen vid reqvirerandet, utbetalningen och öfversändandet af de till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade medel för ofvannämnde jernvägs-bvggnader måtte för framtiden vidtagas.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 21 Mars 1857.
Hfso 4Uj».
Uppläst och god k än dt hos Ridd. och Adeln den 21 Mars 1887, Preste-Slåndet den 21 — — Borgare-Ståndet den 21 — — Bonde-Ståndet den 21 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående f örklaring af Kongl, Kungörelsen den i7 Juli 4847, rörande ularrendering af Kungsgårdar, m. m.
Besvis o. Ekon.-Utsk:s Cthde N:o 9). S. A. K. Hos Rikets Ständer har fråga förekommit ej mindre derom, att de genom Kongl, Kungörelsen den 17 Juli 1847* angående åtskilliga förändrade föreskrifter, till iakttagande Exp editions-(Jtskolteis Förslag lill anderd.
75 vid utarrendering af Kungs- och Kungs-ladugårdar samt andra krono-lägenheter, hvaraf arrenden till slats-verket ingå, ineddelta sladganden måtte vinna tillämpning jemväl i del fall, att borlförlänad Kungsgård, Kungsladu-gård eller annan Kronolägenhet skall efter forlänings-tidens slut för stats-verkets räkning på arrende upplåtas, än oek alt tydligare blefve bestämdt, huruvida den åt innehafvare af landtstats-boslälle, som vöre till statsverket indraget, i berörda Kungörelse tillerkända options-rätt till arrendet af samma boställe bör, vid första utarrenderingen efter skedd indragning, företrädesvis tillhöra boställs-innehafvaren, såsom löntagare, eller den, som genom enskildt arrende-kontrakt innehade och brukade bostället.
Vid öfvervägande häraf, och som, enligt hvad uti inledningen till nämnda Kongl.
Kungörelse tillkännagifves, afsigteii med de derigenom stadgade förändringar, rörande utarrendering af Kronans lägenheter, varit, A ena sidan, att vid arrende-auktioner inskränka en obegränsad tällan för arrende-anbuden och dessas deraf orsakade stegring till en ofta öfverdrifven höjd, samt å andra sidan att Kronan försäkrades om den högsta inkomst, som al dessa lägenheter kunde i både god och ond tid erhållas, utan att lägenheternas ändamålsenliga bruk och skötsel blefve äfventyr underkastade eller arrendatorns rättmätiga anspråk på skälig andel i afkomsten lemnades ur sigte; samt dessa ömsesidiga fördelar ansetts vinnas, dels genom bestämmande af ett maximi- och minimi-belopp, dels genom föreskriften derom att förre innehafvare!), derest han väl brukat lägenheten, egde, då densamma ånyo utarrenderas, optionsrätt att, emot maximi-beloppets erläggande, bibehålla arrendet, hafva Rikets Ständer funnit att, vid utarrendering af Kronans lägenheter, den åsigt att sisla innehafvaren, så vidt han lägenheten väl brukat och för öfrigt fullgjort föreskrifna vilkor, bör vid arrendet bibehållas, vara med författningens anda och mening öfverensstämmande, samt meromförmälda Kongl.
Kungörelse alltså tillämplig i det fall, att till enskild person förlänad Kungsgård, hemman och lägenhet skola, efter forläningstidens slut, på arrende utbjudas, äfvensom att med innehafvare af lill stats-verkel indraget boställe bör förstås den, som bostället sednast brukat och häfdal.
Rikets Ständer hafva fördenskull, med tillämpning af 77 § Regerings-formen, beslutat, dels att, vid utarrendering af Kronans lill enskilde personer förlänade lägenheter, Kongl. Kungörelsen af den 17 Juli 1847 skall tillämpas, dels ock att med innehafvare af till stats-verket indraget boställe skall förstås den, som vid detsammas utarrendering för Kronans räkning bostället brukar och haldar.
Slockholm den 21 Mars 1857. 76 Expeditions-Uiskotlets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 4-6.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 26 Mars 18S7, Preste-Ståndet den 28 -— — Borgare-Ståndet den 28 — — Bonde-Ståndet den 28 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående inteckning af aftal om nyttjande-rätt till fastighet i stad.
(Lag-Utsk:s Bet:de N:o 14). S. A. K.
För behandling af väckt fråga derom, att åt dem, som träffa aftal om nyttjanderätt till hus och jord i stad för någon längre tid, mätte genom aftalels intecknande beredas en säkerhet för dess bestånd, som de för närvarande ej ega, enär, enligt 15 § i Jorda-Balkeus 16 Kap., köp bryter legostämma i stad, hafva Rikets Ständer tagit i öfvervägande detta ämne, jemte dermed gemenskap egande omständigheter, hvarvid inhemta ts, att berörda lagrum ursprungligen omfattat både stad och land, hvadan äfven besittning af arrenderad jord å landet tillförene, vid försäljning, biet beroende af nye egarens uppsägnings-rätt, men att denna osäkerhet, såsom befunnen skadlig för jordbruket, lörauledt till Kongl. Förordningen den 13 Juni 1800, hvarigenom i afseende på städsel och lega af jord på landet bestämdes, att längsta tid för arrende-kontrakts bestånd ej må sträckas utölver 50 år, äfvensom att dylikt kontrakt skall vid Härads-rätt inléeknas och derefter icke kan genom ombyte i egande-rätteu brytas eller af sednare tillkommen inteckning rubbas.
Härmed anvisades således ett medel, genom hvilket en förut saknad säkerhet för arrenden åfjord å landet kunde erhållas; och detta medel, eller arrende-kontraktets intecknande, hviiade på antagandet att, då arrendator redan genom kontraktet lörvärfvat en rätt i den upplåtna jorden, fordrades endast att denna rätt offentliggjordes, för att få densamma gällande jemväl emot tredje man.
Samma grundsats har ock sedermera, genom Kongl.
Förordningen den 9 November 1844, blifvit utsträckt lill lifstids-städja och undanlags-aftal sami all annan afhandling om nvttjande-rätl till fastighet å landet; och medelst Kongl. Förordningen den 19 Maj 1845, har slutligen närmare och fullständigare meddelats föreskrifter för de händelser, då öfverlåtelse af egande-rätt och upplåtelse af nyttjande-rätt eller särskilda upplåtelser af nvttjande-rätt till samma jord å landet kunde komma i strid.
Så har blifvit stadgadt, bland annat: att om särskilda upplåtelser skett, den njuter företräde, för hvilken först E
xp e dilion s -Utskott); ts Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 46. 77 sökes inteckning; att om inteckning för särskilda upplåtelser vid samma ting sökes, den äldsta upplåtelsen skull gälla; att om, innan lagfart sökes af den, som egande-rätt till jord förvärfvat, inteckning blifvit sökt i jorden af den, till hvilken förre egaren upplåtit nyttjande-rätten, öfveriåtelsen al egande-rätten icke lägger hinder i vägen för inteckningen, utan må nye egaren, för hvad han förlorar, hålla sig till sin fångesman; samt att om vid samma ting lagfart och inteckning sökes, inteckniugs-sökanden skall vika för den, som egande-rätt förvärfvat.
Då innehafvare af nvttjande-rätt till jord å landet således blifvit beredd en möjlighet att förskaffa sig säkerhet för nyttjande-rättens bestånd, har deremot, på sätt ofvan är anmärkt, den som förvärfvar nyttjande-rätt till stads-fastighet ej någon utväg i sådant hänseende.
Behofvet deraf blifver emellertid allt större, ju mer industri och näringar förkofras.
Närings-i4karen kan nu ej våga i en hyrd stads-lägenhet nedlägga den kostnad, som för hans rörelses ändamålsenliga bedrifvande är af nöden, enär hans beräkningar kunna omintetgöras af fastighetens försäljning; hvartill kommer att hotelse derom understundom begagnats för hyrans stegring, derpå hyresgästen hellre ingått, än att nödgas flytta sin rörelse från en lägenhet, hvarest den idkats med fördel.
Men om än rättvisa och billighet påkalla för hyresgästen ett skydd i omförmälda hänseende, kun likväl detta skydd ej utsträckas till lika tid, som i fråga om arrende af jord å landet.
Jordbruket är nemligen alltid att betrakta såsom brukarens näringsfång, hvartill begagnandet af ett byrdt hus i stad ej kan hänföras, och dessutom skulle alltför långa hyres-aftal om hus och gård i stad kunna motverka de förbättringar och bygguadslöretag, hvilka omständigheterna tilläfventyrs kräfva.
Ej heller synes det lämpligt att hyres-aftal må ställas på hvad tid som helst, men hyresgästen endast berättigas att för kortare tid lå aftalet genom inteckning betryggadt, emedan lagen ej bör tillåta andra aftal, än sådana, hvilka den kan och bör skydda, hvadan tidsbestämmelserna för aftalet och skyddet böra sig emellan öfverensstämma.
I följd häraf och med afseende å de på frågan för öfrigt inverkande förhållanden, hafva Rikets Ständer ansett att afhandling om nyttjande-rätt till hus och gård i stad ej må gälla utöfver tio år, ändock den för längre lid blifvit ställd.
Och är dervid ej lemnadt obemärkt att, då lagen för närvarande uti 10 § af Jorda-Balkens 16 kap. berättigar konlrahenterne att bestämma den tid för lega, hvarom de åsämjas, detta berättigande likväl är förenadt med föreskriften alt köp bryter lego-stämma; att således någon säkerhet för lego-aftalels bestånd ej förefinnes ; samt att denna osäkerhet gjort behofvet af en tidsbestämmelse i förevarande hänseende öfverflödigt.
Hvad angående tiden för nyltjande-rätts-aftal nu blifvit i underdånighet yttrad t, har dock ej afseende på sådan stadsjord, som ej hörer till tomt, utan utgör en särskild besittning.
Densamma är i denna del hänförlig till jord å landet, då nemligen på båda ställen jordbruk är hufvudsak; och synes derföre enahanda lagstiftning härutinnan böra gälla lör nvttjande-rätt af nyssnämnda stadsjord och af landt-egendom.
Då inteckning för nyttjande-rätt af stads-fastighet bör medföra samma verkan, som i dylikt afseende för landet är vordet stadgadt genom ofvan åberopade Kongl.
Förordningar, hafva Rikets Ständer ansett tillräckligt, att uti den författning, som kan komma att af nu ifrågavarande anledning utfärdas, endast hänvises till berörda stadganden, helst i båda fällen samma grundsatser gälla, samt enheten i så väl lagstiftning som lagskipning säkrast genom hänvisningen bibehålles.
Inseende behofvet af ett stadgande, angående dels den tid, då föreskrift om ifrågavarande intecknings-förmån bör träda i verksamhet, dels ock samma föreskrifts inverkan på dessförinnan ingångna nyttjande-rätts-aftal, hafva Rikets Ständer funnit detta inflytande ej böra blifva ovilkorligt, enär, enligt allmän regel, ny lag ej må gifvas tillbaka - 78 Ecepeditions-Utskolteis Förslag lill underd.
Skrifvelse N:o 46. verkande kraft, samt aftalen blifvit afslutade under det rättigheten att genom inteckning betrygga desamma ej varit medgifven, oell en innehafvare af nylljande-rätt till stadsfastighet följaktligen ej genom något emot tredje man gällande aftal kunnat inskränka egarens fria disposilions-rätt lill fastigheten.
Och då Kongl. Förordningen den 9 November 1844, som föreskrifver, att lifstids-städja och vissa nyttjande-rätts-aftal om fastighet å landet skola, på sätt om arrende-aftal sagdt är, inteeknas, för att ega bestånd emot egande- och intecknings-rätt, som tillkommer annan lin den, som upplåter eller lika med honom förbunden är, derjemte förklarat ali denna föreskrift äfven bör tillämpas pa äldre aftal, måste, vid betraktande häraf, icke förbises att så väl lifstids-städja, som nvssberörda nyttjande-rätts-aftal ej, enligt förut gällande lag, voro ställda i beroende af eganderättens ombyte eller af sednare intecknings-rätt, så att förordningen blott bestämde ett vilkor för betryggande af den rätt, innehafvare af lifstids-städja eller nylljande-rätt förut egde; oell detta vilkor var: intecknande.
Annat är åter förhållandet i förevarande fäll, der hyresman i stad är helt och hållet beroende af den hyrda egendomens försäljning och således ej kan inskränka egares disposilions-rätt.
Detta förhållande kan ej emot egares vilja förändras.
På nu anförda grunder hafva Rikets Ständer, för sin del, beslutat en författning af följande innehåll:
Med ändring af dels stadgandet i 10 § 16 kap. Jorda-Balken, angående tid för legostämma i stad; dels samma kapitels i 15 § gifna föreskrift, att i stad brvter köp legostämma, dels ock den i påföljande 16 § förekommande bestämmelse, att om någon leger hus oell gård i stad till tvänne, den, som först legde, skall det hus och gård behålla, varder förordnadt, som följer: § 1.
Afhandling angående nyttjande-rätt till hus och gård i stad må hos den Rätt, derunder det hus och gård lyder, inteeknas, på sätt och med den verkan, som angående inteckning af sådan afhandling om jord å landet finnes stadgadt.
Afhandling om nyttjande-rätt till hus och gård i stad må dock ej gälla utöfver tio år, ändock alt-den på längre tid ställd är. § 2.
Lag samma vare om nvtljaude-rätt lill del i hus eller gård i stad, så ock till jord, som till hus och tomt hörer. § 3.
Om intecknande af aftal angående nyttjande-rätt till stadsjord, som till tomt ej hörer, så ock om inteckningens verkan vare ock lag, som ofvan sägs; dock galle i afseende på tiden för aftalets bestånd hvad i sådant afseende för arrende-kontrakter angående jord å landet stadgadt är. § 4.
Hvad sålunda förordnadt blifvit, skall träda i verksamhet med början af nästkommande år 1858.
Nyttjande-rätts-alhandling, som dessförinnan upprättad är, må dock ej, utan medgifvande af fastighets-egaren, inteeknas. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K.
Rikets Sländer framhärda &c. Stockholm den 28 Mars 1857. Expcdilions-Ulskotlets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 47. 79 3*0 4?.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 Mars 1837.
Presle-Ständet den 21 — — Borgare-Ståndet den 21 — — Bondc-Slåndet den 21 ■— — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående befrämjande af skogsplantering ä de så kallade Svältorna i Elfsborgs län.
(Allin.
Besv:s o. Ekon.-Utsk:s Belide Nio 54). S. A. K.
Sedan lins Rikets Ständer blifvit anmäldt att, ehuru skogsplantering på de inom Gäseneds och Kullings härader af Elfsborgs län belägna skoglösa ulmarker, de så kallade Svältorna, skulle medföra stort gagn, samt lill befordrande af ett sådant företag dels hvarje hemman i de socknar, hvilka uti Svältorna ega del, fått för sig afsatt ett stycke utmark till planterings-hage, dels ock premier blifvit ulfästade, dessa jemte åtskilliga, i berörda afseende, af länets styrelse tid efter annan vidtagna åtgärder likväl allt hittills förfelat ändamålet, enär ortens befolkning hitintills icke synts allmännare hafva uppfattat frågans vigt eller hafva egt förmåga att besörja uppförandet af kostsamma stenmurar omkring de till plantering afsalia utmarks-tegarna, sedan dessa blifvit med skogsfrön besådda; så och då de sålunda förekomna uppgilterne gifva anledning dertill, att sådana särskilda omständigheter vid ifrågavarande skogsodlings-företag äro för handen, som dervid kunna föranleda större kostnader, än vanligt, men Rikets Ständer icke funnit sig i tillfälle att bedöma hvilka åtgärder, utöfver de i Kongl. Cirkuläret den 30 Oktober 1850 stadgade premier, må, utan att någon obehöflig uppoffring å Statens sida eger rum, för nödig uppmuntran af nämnda företag böra vidtagas; fördenskull få Rikets Ständer i underdånighet fästa E. K.
Mits Nådiga uppmärksamhet på förhållandet, med underdånig hemställan, det E K.
Mit täcktes, efter ärendets utredning, taga i Nådigt öfvervägande om och hvilka åtgärder må, för befrämjande af skogens återvext å ifrågavarande utmarks delar, vara erforderliga och lämpliga.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 21 Mars 1857. 80 Expeditions-Utskotlets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 48. i\'
:0 48.
Preste-Ståndet den 21 — — Borgare-Ståndet den 21 — — Bonde-Ståndet den 21 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om förvärfvande för Statens räkning af f örra Allmänningen Trenningshult m. m.
(Allm. Besv.- o.
Ekon.Utsk:s Bel:de N:o 55.) S. A. K.
Hos Rikets Ständer har blifvit anfördt, att inom Gäseneds härad af Elfsborgs län för tjugu år sedan funnits en kronopark, vid namn Trenningshult, af 1,200 tunnlands vidd, hvilken, enär densamma var den enda inom häradet, hvarifrån invånarne kunde förses med timmer till sitt byggnads-behof, förklarats genom Kongl. Maj:ts
Nådiga beslut af den 10 Mars 1832 höra förblifva under allmän vård och förvaltning, med vilkor, att kostnaderne för skogens uppmätning, indelning till trakthuggning och framtida bevakning skulle af häradet bestridas.
Sedan likväl, vid de i anledning häraf hållna sammanträden, sex socknar afsagt sig delaktighet uti allmänningen för att ej behöfva deltaga i berörde kostnader, hvilkas bestridande ensamt af de öfriga socknarne ansetts alltför betungande, hade, uppå en af sådan anledning gjord underdånig ansökning, allmänningens fördelning på hemmanen blifvit medgifven.
Följden häraf hade varit, att skogen inom få år blifvit nedhuggen, och då ifrågavarande allmänning yore flere mil aflägsen från de hemman, på hvilka den blifvit delad, samt alltså icke kunde af dessas egare till bete begagnas, vore det sannolikt, att densamma kunde med ringa kostnad till Kronan återvinnas, då jemväl borde inköpas ett på allmänningen beläget \ mantal kronoskatte Tvenningen, för att användas till skogvaktare-boställe; varande af Öfverjägaren inom länet intygadt dels att, ehuru meranämnde allmännings-skog fordom varit ymnigt bevuxen med det yppersta byggnads-limmer i länet, skulle, derest svedje-bränningen inom de kalhuggna afverknings-markerne komme att vidare utsträckas, deraf ovilkorligen följa, att all åter vext - Expeditions-Ulskoltels Förslår/ till wulerd.
Skrifvelse N:o 49. 81 växt tillintetgjordes och att den angränsande kronoparken Weden omsider jemväl torde blifva offer för eldens härjningar; dels att Trenningshult, i anseende till dess frånskilda läge, »behöflighet för mulbete, kända förmåga att framalstra byggnads-ämnen samt lätthet att bevakas, vore företrädesvis lämplig att till skogsplantering användas; dels oek att de sannolika kostnaderna för Trenningshulls försättande i skogbördigt skick ansågcs, obcräknadt iniösniiigs-summan, komma att uppgå liil omkring 2,500 R:dr B:ko.