Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De inkapslade geografiska namnen.
Wenden.
T i d ö.
Glan.
Landsort.
Kullen.
Vasa.
Eibe.
Po.
Langrese.
Dagö.
Huron.
Ange.
Dvina.
Indus.
Halle.
Assan.
Winga.
Randers.
Ka- min.
K y m e n e.
Parma.
Uppland.
Nain.
Og.
Aden.
Kemi.
Elbe.
M a r o c k o.
Or- leans.
Lidan.
Tenö.
Mandal.
Uler.
Warna.
Wismar.
Seine.
Altona.
Juras.
Omsk.
Assens.
Sedan Lena Verdun.
Drau.
Erivan.
JNerike.
Marly.
Lofö.
Kina Tarn.
Å b o.
Kasan.
In- garö.
Tarta-iet.
Ösel.
K o m o.
Oder.
Jena.
Mörrumså.
Dessau.
Adelsö.
Dels- b o.
Aar.
Mexiko.
Kansas.
Korsika.
Gestilren.
R i o.
Akaba.
Kaffa.
Taberg.
P ' orsvik.
Dekan.
K o r - fu, l o v a Gent.
Vormen.
Fånö.
Södertörn.
Trior.
Vestervik.
Reval.
Åre.
Nebraska.
Germanien.
Unden Kapri.
Särö.
Tabor.
Florens.
Valetta.
Kartum.
R a m a.
Ramnäs.
IngeriB.-inland.
N:R 6 5 ONSDAGEN (640).
5: - 5: - » 3: - 12:TE ÅRG.
KOMMISSIONARER EYRÅ OCH EXPEDITION: KLARA S.
KYRKOGATA 1 6, 1 TR ÖPPEN KL. 1 0 — 5.
GREFV I N N A N D I V O N N E.
HELLBERG TRÄFFAS SÄKRAST KL. 2 — 3.
: AMERIKANSKA MÅNGMILLIONÄRSKOR 1.
16 AUGUSTI OCH UTGIFVARE: FRITHIOF HVARJE O N S D A G OCH L Ö R D A G.
&gt; DEN G REF VINN AN POURTALÉS.
FURSTINNAN AUERSPERG.
DET Ä R I N T E K Ä R L E K E N, utan gul- det, som spelar den afgörande rollen på äktenskapsmarknaden, förklara nu- tidens journalister i den fjärran vä- stern, när de fylla sina tidningars spalter m e d uppseendeväckande skildringar o m rika ameri- kanska arftagerskors giftermål med afkomlingar af uråldriga europeiska adelssläkter.
Dylika förbindelser leda ej sällan till tragi- komiska katastrofer mellan de båda kontrahen- terna, och lustspelsförfattare, i all synnerhet de franska, hämta därur stoff till sina upp- sluppnaste och af en obarmhärtig satir karak- täriserade sedeskildringar, i hvilka de till dess yttersta konsekvenser leda den komiska idén att vid sammanlänkandet af europeiska adels- sköldar och amerikanska millioner — • hvarvid kvinnan stundom faktiskt » köper » sig en man — hon såsom ägarinna följaktligen är den härskande.
J O H A N N O R D L I N G ALLM.
RIKS 1 6 4 6 INOM DEN EUROPEISKA IDUNS ARISTOKRATIEN.
PRINSESSAN SALM-SALM, 4.
H K R T I G: A N D E L A ROCHEPOTJCATJLD.
GREFVINNAN CASTELLANE.
GREFVINNAN HATZFELD.
Ett belysande exempel af färskt datum på en dylik amerikansk-europeisk » allians » är det i Paris bosatta paret Castellane-Gould, hvilket för ej länge sedan genom sitt ifriga deltagande i de af rojalisterna iscensatta upploppen i Au- teuil, ådrog sig en långt ifrån smickrande upp- märksamhet.
Grefve Boniface de Castellane, hvilken till år 1894 lefvat den aristokratiske ungkarlens glada världsmannalif, nödgades därefter, då han från New-York hemfört som maka miss Anna Gould, den ryktbare börsmatadoren Jay Goulds äregiriga dotter, samt — det viktigaste af allt — hennes 50 millioner dollars, lyda denna sin härskarinnas uttryckliga önskan och kasta sig in i politiken.
Makarne Castellanes palats i Boulognersko- gen är en trogen kopia af slottet Trianon vid Versailles och har kostat 18 millioner francs.
Under dess tak för den unga amerikanskan KUNGL.
B ARONESS A N V O N BRT7NING.
härskarspiran ' som en annan Marie Antoinette och konspirerar mot republiken, ehuru själf en republikens dotter.
De öfriga talrika ättlingarne af den äldsta franska adeln, som blifvit ledda till altaret af yankee-millionärskor, hafva det jämförelsevis bättre ställdt för sig än den stackars stenrike grefve Castellane, enär deras hustrur nöjas med att låta sina nya vapen glänsa i Fau- bourg Saint-Germains aristokratiska salonger.
Inom dessa eljes så exklusiva kretsar finnas flere bevis på, huru det amerikanska guldet öppnat dörrarne på vid gafvel för ganska låg- ättade yankee-döttrar.
Sålunda var den nuvarande grefvinnan Jane Divonne i Paris tillförene helt rätt och slätt en miss Florence Aronson i New-York.
Makan till hertig de la Rochefoucauld — en ädling af blåaste blod — • heter ursprungligen Mattie Mitchell och härstammar från Portland,
Oregon; en gref vinna Pourtalés är född Flo-, rence Drouillard från Nashville, många andra exempel att förtiga.
Ej mindre intressanta sammanställningar er- bjuda de äktenskap, som ingåtts mellan ame- rikanskor och tyska aristokrater.
Bland dem är först och främst kavalleri- generalen, grefve Alfred Waldersee, hvilken år 1874 gifte sig med änkefurstinnan v o n Noer, dotter till en amerikansk räntetagare vid namn Daniel Lee.
En man af betydande politisk förtjänst och i en framskjuten ställning är vi- dare grefve Paul von Hatzfeld-Wildenburg, som, gift med den lågättade miss Helen Moulton, för närvarande bekläder den tyska minister- befattningen i London.
Detta äktenskap är så mycket anmärknings- värdare, som grefve Hatzfeld och miss Moul- ton, efter att år 1863 ha låtit viga sig, skil- des 1874 och femton år senare, eller 1889, ånyo ingingo äktenskap med hvarandra i Ba- den-Baden.
Sistlidne år förmälde sig preussiske friherren Adolf von Briining med den förtjusande mrs Gordon-Mackay, född miss Treat.
Till följd däraf afbröt baronen sin diplomatiska karriére och har för framtiden bosatt sig i Berlin.
Ett romantiskt öde har beskärts prinsessan Agnes von Salm-Salm.
I medlet af 1860-talet lärde denna " Washingtons mest firade skönhet, miss Agnes Leclercque Joy, känna och älska den lika mycket för sin äfventyrslystnad som för sin tapperhet bekante prins Felix v o n Salm-Salm.
Hon medföljde som sjuksköterska i de fält- tåg, i hvilka hennes make deltog, och när den tyske prinsen begaf sig till den olycklige Maximilians af Österrike läger i Mexiko, var hon honom äfven följaktig dit och blef där- städes ögonvittne till Maximilians tragiska slut.
Sedan år 1876 är den intelligenta kvinnan, som också gifvit prof på en beaktansvärd skriftställartalang, omgift med brittiske am- bassadsekreteraren Charles Heneage.
Ett annat romantiskt äktenskap, men af all- deles motsatt natur, ingicks för några måna- der sedan af österrikiske magnaten prins Franz v. Auersperg i Shrewsbury i staten New Jer- sey med miss Eszworth Hazard, dotter till en stenrik fabrikant af konserverade soppor.
Prin- sen var skuldsatt upp öfver öronen, till följd af ett mindre reguliert lefnadssätt, och valde därför Amerika som räddning undan sina for- dringsägare.
Där förälskade sig snart den vackra miss Hazard i hans titel, och hennes sopp-pappa gaf rörd de unga sin välsignelse.
MIN J AFTONKLOCKA.
AG LÄNGTAR sedan fyra år hvar gång mot veckans sista dag.
Till söndagshvilan jag ej trår, min aftonklocka bidar jag, min klocka, som ringer helgsmål.
Hur väl jag minns den första gång jag hörde hennes djupa klang, där öfver stadens trånga prång dess dofva malm för kläppen sang i sommaraftonens tystnad.
Kring Mälarnejd låg kvällningsglöd, och vattnet hade färg af vin.
Ur grönskan lyste borgen röd, och tung var luften af jasmin och tungt mitt hufvud af drömmar.
2 — Dess monotona melodi från denna gången fick jag kär.
Hur skönt den klingar in uti den alivarsstämning platsen bär, de helga minnenas stämning.
Och därför sedan fyra år jag trår mot veckans sista dag, o m än en gång jag höra får min aftonklockas dofva slag, som ringa helgsmål kring nejden.
Gripsholm 1899.
ESAIAS COLLIN.
OLIKA SPARSAMHET.
AF BIEN.
» I A G VILL ej göra dig några förebråelser, ti och ej heller kan j a g ingå i detaljer, men jag önskar endast i all vänlighet göra klart för dig, att vi för framtiden måste införa den strängaste sparsamhet i vårt hus, såvida j a g ej skall gå under.
Du har ju förstått mig eller hur, min gumma lilla?
Och nog vet jag, att du är nog förståndig att rätta dig efter nödvändighetens kraf och mina önskningar. » Så talade herr Bergsten en dag till sin äkta hälft.
» Vi skola hushålla, » svarade fru Bergsten beslutsamt och undergifvet.
Efter detta medgifvande lämnade herr Berg- sten åt sin hustru att på egen hand uttänka, huru man borde gå till väga.
Mannen hade j u sagt, att, om allt finge fortfara såsom hit- tills, så skulle han gå under; och detta ville hon gärna, o m möjligt, försöka hindra.
Och hon föresatte sig nu att icke köpa hem något, icke ens den minsta småsak, som möjligen kunde undvaras.
Hennes käre Erik skulle nog bli nöjd med henne.
Kvinnorna hafva ett sätt för sin hushållning, och detta består däri, att de t. ex. vända en klädning, så att den får utseendet af en ny, och att de för öfrigt skarfva, stoppa och laga så skickligt, att till och med den mest skarp- synte blir vilseledd.
Männen ha ett helt annat sätt; de neka sig i allmänhet intet och utgifva utan betän- kande penningar för en osäker vinst; men de hålla strängt efter hustrun, som visst inte an- förtros nyckeln till kassaskåpet.
Genom att själf kläda o m den gamla vinter- hatten, som därigenom såg så godt som n y ut, förekom fru Bergsten en onödig utgift.
Ingen ny vinterkappa köptes, och därigenom blefvo många visiter och promenader inställda.
Kyrkobesöken gjordes företrädesvis, då vädret var ruskigt och ingen således kunde hafva något att anmärka mot hennes tarfliga toalett.
Satt hon så en kylig dag framför den spar- samt uppeldade kaminen, då hennes man in- trädde, iklädd en splitter ny öfverrock af godt och fint tyg.
» Nej, Erik, hvilken präktig rock du har, hvad har du månne gifvit för d e n?
» » A h, endast 85 kronor, min gumma lilla! » » M e n, » vågade frun anmärka, » kunde du ej haft den gamla än en tid?
Vi skulle j u försöka att hushålla — — » » Ja, visst, men på ett förnuftigt sätt.
Jag skulle kanske, om du fått råda, gått i den tunna, luggslitna rocken, ådragit mig en för- kylning, blifvit sjuk och betalt läkare och apotekare den nya rockens värde många gån- ger o m.
Sådan är kvinnornas hushållnings- metod — — Jaså, kommer du nu med din hushållsbok för att visa mig, huru sparsam du varit, då du säger dig endast hafva köpt det strängt nödvändigaste; men jag spår, att ändå mycket kunnat undvaras.
Ja, se här genast, — en n y tvättbunke.
Nog kunde den gamla hållit öfver vintern. » » Nej, vet du, när en sådan sak är utsliten, så går den ej att bevara längre.
Men, hvad sägs o m tio dussin öl under månaden? » » Jaså, du vill kanske, att jag ständigt skall låta bjuda mig, utan att bjuda igen; fruntim- mer kunna då ej se längre, än näsan räcker!
Men, hvad är då detta?
Mattor!
Kunna vi äta mattor eller kläda oss i mattor måntro? » » A t t belägga golf ven m e d billiga mattor är ingen misshushållning, då skurning är både dyrbar och besvärlig.
Men, se här ligger en räkning på cigarrer, och mig veterligt duga de ej heller vare sig till mat eller kläder. » » Att röka har rent utaf blifvit ett behof för mig, det befordrar dessutom matsmältnin- gen, » förklarade herr Bergsten, som nu i en hast kom ihåg, att han hade ett par ange- lägna bref att skrifva.
Sedan på kvällen gick han ut för att del- taga i ett spelparti hos en gammal vän, och redan ett par timmar därefter var han tjugu kronor fattigare.
FIGURER U R SKISSBOKEN.
AF RA- FAEL.
(FÖRF.
TILL » E N PASSIONSHISTO- RIA ».)
U T E P Å SJÖN gå hvita gäss, och vinden spelar friskt i löfmassorna framför ve- randan.
Jag är tillräckligt långt från staden för att äga landets fulla frid.
Blåsten tilltar och kommer träden att luta sina hufvuden hviskande samman, o m i fröjd eller missnöje •är mig svårt att afgöra, men solen står leende öfver dem och kastar rikligt ut sitt middags- guld.
Då kommer plötsligt en hälsning från sta- den, buren af vinden mellan skogarnas löf- och barrnästen och öfver fräsande vågor.
Det är dock en vacker hälsning, den enda jag i denna stund vill ha från den ofantliga hop- ningen af grå husmassor.
Det ringer därborta i något, kanske några af de stora kyrktornen.
Emellertid är det en bruten kedja af toner, ljud af stark och fast klang, hvilka då och då mellan vindstötarne tränga sig en mil ut öfver nejden.
Det är, som o m vinden, stigande mot orkanens höjd, födde dem fylliga, på en gång allvarliga och jublande, däruppe i rymden bland solstänk och drifvande skyar, och som om de starka trädgrenarne fångade dem i sitt löfnät och slungade dem öfver till mig.
Mitt öra fängslar dem, och därvid väcks en okänd genklang af glädje i mitt inre.
Jag lyssnar med själens öra, undrande, hvad denna fröjd innebär, det är, som sökte jag välbekanta drag i en flyktig likhet.
» Hvad är det, hvad är det? » frågar en röst ur mitt inre, tills en annan inre röst plötsligt svarar, och då vet jag det.
Du, som här möjligen lyssnar till mig, välj i hopen af dina vänner den, som står dig när- mast.
Välj den, hvars själ för dig är störst och ligger klarast för dig.
Den, hvars hand- slag du möter med liknande öppen trofasthet, inför hvilken dina tankar stiga fram i harmo- nisk nakenhet för att möta den andras para- disiska tankedräkt.
Den, hvars grundton du känner bättre än någon annans, den hvars väsen aldrig växlar färg för dig, o m det äfven uppenbarar sig för din blick i tusen nyanse- ringar.
Har du gått vid dess sida i åratal och lyss- nat till dess röst i den segerrika vissheten, att ni båda tala sanningens ädla språk?
Påminn dig då, hur i strödda stunder en ton trängt fram till dig med fyllig, kraftig klänga V e t du, hvarför du då fyllts af glädje?
Därför, att det är den sällsynta genklangen ur din närstående väns innersta väsen, hvars skepnad du blott har en aning om, och ur hvars osyn- liga, från andra själar fullt skiljaktiga själ, blott en lösryckt ton, blixtlikt buren i en blick, ett tonfall, ett ord, en minuts tystnad, når ditt öra, hviskande: » Så är j a g!
» O, kunde vi i sådana stunder, då vårt ytter- väsen en sekund remnar, höra genklangen af vårt eget väsens innersta röst, när den kom- mer som en bruten klockklang, buren på lif- vets spelande vindkast, då kunde vi få en aning om, hvad vi i grunden äro, hvilket vi minst af allt veta.
RESEÄFVENTYR!
N Ä R A D I N S Ä N D A R I N N A har gjort Idun ett förslag af följande lydelse: &gt;Huru skulle det vara, om alla Iduns vänner in- bjödos att insända berättelsen om något verkligt, autentiskt, själfupplefvadt reseäfventyr?
Det borde kunna blifva ganska nöjsamma skildringar.
Antin- gen ett pris utlofvas för den bästa berättelsen eller icke, är jag öfvertygad, att saken skulle väcka lif- ligt intresse nu på hösten, då alla återvändt från sina resor.
Enligt min åsikt skulle man dock ej vara bun- den vid denna sommars upplefvelser, utan äga fri- het att komma med hvad man har pikantast, lika godt, om det är flere år gammalt. » Redaktionen, som finner sig tilltalad af för- slaget, uppmanar nu därför sina läsare och läsarinnor, hvilka från resor och turistfärder hafva någon roande eller spännande episod att förtälja, att j u förr dess hellre insända kortfattade skildringar däraf till Idun, som förbehåller sig rätt att, efter företagen gransk- ning, i sina spalter publicera de bättre upp- satserna.
Ett pris af femtio kronor utfästes, antingen att oafkortadt tillfalla förf.
af den skildring, som mest slår an på läse- kretsen, eller, om flere manuskript skulle anses förtjänta af belöning, att utdelas i lämpliga poster allt efter de olika skildringarnas literära värde sins emellan.
Hvarje för denna lilla täfling afsedd skrift bör öfverst på l:a sidan bära inskriften » Rese- äfventyr ».
Spetsen alltså edra pennor, och våren väl- komna med något friskt och pikant från edra ströftåg i vida världen!
ÄR DU LYCKLIG — FORSKA EJ!
U NDER lyckans sköra skal sök ej efter kärna.
Njut i ro, gör upp ditt val — bråka ej din hjärna.
Ofta under forsknings glas väcktes tviflets plåga.
Mångens lycka gått i kras för ett ord — en fråga.
PONTUS HOLMBERG.
I En annan viktig faktor för vattenfabrikationen DESSA D A G A R har Stockholm sett raden är ett godt källvatten, och äfven denna fråga är vid af storstadsmässiga industriella anläggnin- den nya anstalten på det bästa löst.
Svenska dia- gar ökas m e d det ståtliga etablissement, från mantborrningsbolaget har nämligen lyckats att i berget åt Valhallavägen på ett djup af 36 meter er- hvilket vi i detta nummer meddela några bil- hålla ett utmärkt vatten, fullt tillräckligt för läske- der.
Och när man nu genomvandrar de rym- drycksfabrikationen.
liga och ljusa lokalerna i apoteket Nordstjär- Själfva fabriksbyggnaden ligger åt Birger Jarls- nans nyanlagda mineralvattenfabrik där ytterst gatan och presenterar, som våra läsare af afbild- ute vid Birger-Jarlsgatan, känner man sig be- ningen här • of van torde finna, en prydlig fasad på 42 meter.
A nedre botten finnas portvakt- och kon- fäst i en hugnande öfvertygelse, att hädan- trollrum, två stora fabrikssalar med plats för 18 efter Stockholm aldrig mera skall behöfva tappare, sköljrum, analytiskt laboratorium m. m.
En törsta af brist på kolsyrade läskevatten, såsom trappa upp finna vi lösningsrum, kylrum, lokal för T i dess värre i denna svettdrifvande sommar filtreringsapparaterna, matsal för personalen, kon- torslokaler samt bostad för disponenten.
Två trap- en tid fått fresta på det!
por upp finnas destillationsapparat, vattenreservoar Nordstjärnans mineralvatten — såväl läske- samt fyra lägenheter för fabrikens arbetare.
vattnen som de medicinska — äro j u ett se- På gården finna vi å vänster hand maskinhuset, dan gammalt välkändt och skattadt fabrikat.
inrymmande en dubbelverkande ångmaskin på 35 Med den ständigt växande efterfrågan blef- effektiva hästkrafter samt en elektricitetsmaskin af motsvarande storlek jämte ackumulatorbatteri, kop- vo dock de gamla fabrikslokalerna vid Drottninggatan snart för trånga, och när apotekets driftiga in- nehafvare, apotekarne Nygren och Reuter- sköld, insågo nödvän- digheten af en utvidg- ning, beslöto de, att denna också skulle bli verkligt tidsenlig.
I detta syfte inköp- tes på hösten 1897 fyra tomter om tillsammans 30,000 kvadratfot vid Birger Jarlsgatan och Valhallavägen med nu- varande adressnummer 120 Birger Jarlsgatan.
Den fagra Brunnsviken ligger här nära intill, och där upphämtas vin- tertiden den för vatten- fabrikationen så viktiga isen.
För att vinna ett lämpligt förvaringsrum för denna is börjades arbetet å tomten med inredande af en källare, hvilken har en höjd af 4Vs., en bredd af 7 och en längd af 33 meter.
Väggarna bestå af dubb- la, en meter tjocka grå- stensmurar med 30 cen- timeters mellanrum, fylldt med kolstybb, och det har visat sig att isen håller sig alldeles utmärkt i denna källare A.
B l o m b e r g foto.
utan någon slags såg- spånsbetäckning.
NORDSTJÄRNANS VATTENFABRIK: I LABORATORIET.
— 4 — förlorade jämnvikt I Rummet var ljust, gladt och bekvämt möbleradt, hon sjönk ned i en mjuk län- stol och fröjdade sig i andanom åt de hvilans stun- der, detta paradis skulle förläna henne.
&gt;Så här- ligt, så obeskrifligt skönt att ha sluppit ifrån de ungarne, hvad jag nju.
» Bom, bo-om, bobom, bom, bom.
Fröken Nancy hoppade högt i stolen: hvad stod på!
Jaså, man spelade piano i rummet näst intill, det ena ackordet aflöste det andra, det ena öfvergick det andra i styrka ...
Ja visst, nu kom hon i håg det, hennes värdinna var ju musikalisk, älskade musik åtminstone; men kraftiga händer måste hon ha för att kunna prestera något sådant ... » Det var ju för resten roligt att få höra litet musik, » tänkte vår lärarinna, » det kan motväga de många disharmo- niska läten jag trakterats med, » och så satte hon sig till ro för att njuta, men det gick ej riktigt bra: den snälla frun spelade liksom litet för hårdt, och det var ej utan, att hon tog samma stycke bra många gånger.
Fröken Bark hade trott, att hon, d. v. s. hon själf, var musikalisk (att frun skulle vara det, misstänkte hon ej, efter hvad hon redan hört); nu började hon tvifla på sin begåfning åt det hållet, ty hade hon skolat ärligt bekänna sannin- gen, hade hon måst tillstå, att hon ej njöt ett grand.
Hon satte sig ned vid skrifbordet och började rätta böckerna: kanske hördes spelet mindre, när hon tänkte på annat.
» O, sådana barn: der gutes Mann, skrifva de.
, men hu, sådan plump jag satte.
nvad står på, jag hoppade ju riktigt t i l l.
jaså, ett piano öfver o c k s å!
Och på samma gång, men ej på samma melodi förstås.
det blir nästan litet falskt det där.
bu-u, hvad det skär i öronen: Donauwellen öfver och en psalm under.
nej, go vänner, det här var svårt! ... » A. Blomberg: foto.
NORDSTJÄRNANS VATTENFABRIK: parslagare- och snickareverkstad samt tvättstuga med duschrum.
Till höger på gården är ett rym- ligt stall för sjutton hästar uppfördt jämte bostad för fodermarsken.
Hela etablissementet upplyses med elektriskt ljus, och elektricitet användes äfven för att drifva alla maskiner, för hvilket ändamål elfva motorer tagas i anspråk.
För öfrigt finnas 4 elektriska hissar, däraf en i fabriksbyggnaden, gå- ende från källarbotten till vinden, en på gården samt två ishissar.
Under såväl fabriksbyggnaden som hela den vid- sträckta gården äro storartade källare inredda, och under fabriksbyggnaden har man lagret af de fär- digberedda vattnen samt torkrum och packbodar.
På en af de bilder, vi meddela från det storartade etablissementet, införas våra läsare i den större af fabrikssalarne.
Det batteri af kägelformiga behållare, som synes till höger i förgrunden, inrymmer den i dessa dagar så mycket omskrifna flytande kolsyran.
En annan bild förflyttar oss till laboratoriet, där de olika saltlösningarna beredas och tillmätas.
Slutli- gen bjuda vi ock på en titt in i sköljrummet, där flaskorna på de mekaniskt snurrande bor- starne före tappningen rengöras och sköljas.
I STILLA AF H R.
FAMILJER.
HUMORESK E.
ON VAR LÄRARINNA, och en duktig lära- rinna till på köpet, men detta är ju i och för sig icke så anmärkningsvärdt, ty sådana lära visst finnas flere i vårt land; det underliga med henne var, att ingen kunde kalla henne nervös — och huru många sådana lärarinnor ha vi?
Nåväl, hon, eller Nancy Bark, som vi också kunna få kalla henne (ty så löd hennes namn), var en plikttrogen liten människa, som gärna ville sköta sina åliggan- den till belåtenhet, men därför behöfde hon också lugn och ro om eftermiddagarne, när skrifböckerna skulle rättas.
Hon hade haft sin bostad inom åt- skilliga » stilla familjer », men än af en än af en annan anledning hade det där önskade lugnet och ron uteblifvit.
Först bodde hon hos ett herrskap, som saknade barn, men i deras ställe höll sig med små rara taxar.
Bara, ja, det var rätta ordet.
De skällde så, att fröken Bark var rädd att få sina annars ganska starka öron ramponerade, och de mest tilltagsna ställde till supé på skrifhäftena, nej, det gick icke!
Så flyttade hon till en annan &gt; stilla &gt; familj, som saknade hundar, men var välsignad med nio barn.
Hvad voro de små taxarnes tjut mot dessa ung- STORA FABRIKSSALEN.
domars skärande skri!
Fröken Bark hade inbillat sig, att hon var barnkär, men när hon fått en flaska bläck öfver sin bästa klädning och gång på gång hittade sina böcker (nästan oigenkännliga förstås) i barnkammaren, då trodde hon det ej längre.
Hvad gagnade det, att de näpnaste små fyraåriga händer hällt ut bläcket, fläcken var lika svart för det; hvad hjälpte det henne, att det var de raraste små ögon i världen, som fattat tycke för hennes naturlärobok, hon fick den ej billigare för det, när hon gick och köpte ett nytt exemplar i stället för det söndertra- sade.
» Bevara mig väl för stilla, barnrika familjer, » tänkte fröken Bark, och så flyttade hon, flyttade för att finna lugn och ro.
De erbjödos henne ändtligen hos en barn- och hundlös familj, bosatt i ett af stadens största hus.
Hon drog dit, fall af glada förhoppningar, här skulle hon finna, hvad hon sökte, här skulle hon glömma de förra mödans dagar, här skulle sinnet återfå sin Nancy Bark, som aldrig varit nervös, sprang upp och vandrade af och an på golf vet; ju snabbare Donauwellerna framrullade, dess snabbare blefvo hennes steg, hon kunde ej hjälpa det, hon hade ej riktigt makt öfver sitt eget jag just nu.
Så rusade hon en stund, men snart blef hon trött.
&gt; Jag vet, hvad jag skall göra, » tänkte hon, gick fram till fönstret, öppnade det på vid gafvel och hängde sig så långt ut, att det var mer tur än skicklighet, att inte en fredlig gatuvandrare öfverraskades med att få den bastanta lärarinnan i hufvudet.
Hvad det var skönt att få litet frisk luft, här hördes den där musiken ej fullt så mycket; för första gången i sitt lif njöt fröken Bark af gatans buller, men så bör- jade det bli både kyligt och tröttsamt att hänga mellan himmel och jord.
tänk om spelerskorna tagit sig en paus eller rent af slutat ... Ånej, det behöfde ej befaras.
Äro några människor uthålliga, så är det fanatiska pianospelare.
Kaskader af toner rullade in i Nancy Barks öra, de vältrade sig fram i hejdlös fart, det dundrade och brusade — nu spelades på tre pianon! ...