Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfverensstämmelse härmed och efter tagen kännedom af de anmärkningar, som emot Rikets Ständers å förra Riksdagen afgifne förslag blifvit i Högsta Domstolen gjorde, tillstyrker Utskottet vördsamt, att en författning måtte utfärdas, hvarigenom stadgas som följer: l:o Alla Kämners-Rätter skola från och med den 1 Januari 1842 upphöra, och sådane mål och ärenden , som, enligt lag och serskilda författningarnu höra till Kämners-Rätt, derefter ornedelbarligen upptagas af Rådstufvu-Rätt, på sätt för närvarande sker i de städerj der Kämners-Rätt ej är; börande jemväl de mål, hvilka intill nämnde dag blifvit hos Kämners-Rätt anhängig e gjorda, men då ännu icke äro af slutade, öfverlännäs till vederbörande Rådstufvu-Rätt, att der vidare handläggas. 2:o Likaledes skola alla Lagmans-Rätter upphöra, på det sätt, att vad, Lag-Utskoltets Betänkande, N;0 56, vad, som emot Härads-Rätts eller Här ads- Syne-Rätts beslut erlägges eller anmäles sednare än tre veckor före lagtima Lag• mans-Ting år 1841 samt ej å det Tinget fullföljes, bör hänvisas till fullföljd i vederbörande Ilof-Plätt , såsom här nedan säges , och att de saker, h vilka , å Lagmans-Ting fullföljda, icke derstädes innan nyssnämnde års slut af göras, skola äfven till vederbörande Hof-Rätts handläggning öfverlännäs. 3:o Riddare Syne-Rätter varda ock, ifrån och med i84t års slut, afskaffade; och skall med fullföljd från Härads-Syne-Rätt af tvister om ägor och bolstadda skäl, samt dessa måls behandling i Hof-Rätt och hos Konungen förhållas på sätt här nedan i denna förordning stadgas.
Dock skall den, som ej nöjes åt dom, den Lagmans-Syne-Rätt gifver före slutet af nämnde år, ega att , såsom hittintills tillåtet varit , Riddare-Syn hos Konungen begära.
Har Lagnians-Rätt dömt till
Syn; men saken ej med slut afhulpit före den 1 Januari t8^s; varde den till vederbörande Hof-Rätts handläggning öfverlemnad. 4:o
I sammanhang härmed varda nedannämnde lagrum dels upphäfne och dels ändrade på sätt, sorn följer. Rättegångs-Balken.
I Cap. * §•
Af denna §., sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 18 December 1823, ändras första punkten sålunda: Under-Rätt å landet är Härads-Rätt; der dömer Häradshöfding med Tolf Bönder, som i Häradet booch dertill valde är o. 2 och 3 §§.
Dessa §§. varda till all kraft och verkan upphäfne.
Under-Rätt i stad är Rådstufva-Rätt.
Der ege Stadens Borgmästare och Rådmän döma.
Prot. 1840, 7 Sami. 1 Afd. 16 Häftet. 2 10 Lag-TJtskotlets Betänkande, N;o 56. 5 §.
Öfver dessa äro Hof-Rätter, dit rättegångs sak er från UnderRätterne komma måge, som framdeles i denna Balk sägs. 8. §.
Häradshöfding skall denna ed svärja inför Hof-Bätten.
Ar han fjerran derifrån stadd, eller kan han sig der ej infinna, förr än Ting skall hällas;förordne Hof-Rätten hvar det ske må.
Nämndeman lagge eden af å Tinget.
Borgmästare och Rådman gore ed sin ä Rådstufvu, i närvaro af Konungens Befallningshafvande, eller den han i sitt ställe förordnar. 10. §.
Denna §, sådan den lyder i omförmälte Kongl.
Föi ordning, ändras sålunda : Nu häfver Häradshöfding förfall, att han sitt Embete ej förrätta kan; kungöre det Hof-Rätten.
Prof vas det lagligt, förordne Hof-Rätten en skicklig man, som Enibetet i hans ställe förestår.
Samma lag vare om Borgmästare, der Rådstufvu-Rätten utan honom ej domför är.
Nämndeman förfall och varder förthy Härads-Rätten ej domför, eller saknas eljest fulltalig Nämnd, i andra fall, än det, som i i3 Cap. 4 sägs; kalle Häradshöfding af de bönder, som närmast bo, en eller flere, efter tliy, som behof vet fordrar.
Tredje Capitlet, om Lagmans-Ting, upphäfves.
IV Cap. Öfverskriften af detta Capitel ändras sålunda:
Huru serskildt Härads-Ting skall hållas, som kallas urtima Ting. 2. §.
Sista punkten i denna §. eller orden: ”om serskildt Lagmans-Ting vare lag samma” uteslutes.
Femte Capitlet, om Kämners-Rätt, upphäfves. Lag-Utskottets Betänkande , N. o 56. XI Yl Cap. Om Rådstufvu-Rätt.
Staden med de ägorj som dit lyda och inom dess rågång belägne äroj vare Rådstuf vu-Rätts domsaga. 2 §.
I de städer, der målens antal så fordrar, böra flere af delningar af Rådstufvu-Rätten vara, och göromålen dem emellan fördelas, såsom å hvarje ställe lämpligast finnes, dock så att lagfarts- Intecknings- Ägtenskapsförords- Bouptecknings- Arfs- Testaments- och Förmynderskaps-ärenden samt frågor om rätt till börd och lösen af fast egendom för hela staden lill en och samma afdelning höra. 3 §.
Hvar måndag, eller, när helgedag å måndag inträffar, nästa söknedag derefter, skall Rådstufvu-Rätt hållas; träde ock
Rätten dessemellan tillsamman, så ofta det tarfvas och Ordföranden derom tillsäger.
Då skola Borgmästare och Rådmän klockan tio till Rådstufvu komma. 4 §.
Vid årets början, innan Rådstufvu-Rätt första gång till domsäte träder, skall Gudstienst hållas. 5 §.
Rådstufvu-Rätts dombok skall skrifvas under af alla, som i Rätten sitta; och varde den, med saköres längd, till Hof-Rätten sänd inom Michelsdag året derefter, vid bot tjugu daler.
Eger staden sjelf sakören; då är ej nödigt saköreslängden till 12 Lag-ZJtskoltels Betänkande, N;o 56.
FIof-Rätten sända.
Hura med dombok, som af Rådstufvu-Rätt i Stockholm hålles , förfaras skall, är serskildt stadgadt.
IX CaP.
Följande två §§. af detta Capitel skola hafva denna lydelse: §• 1.
Kommer ej
Fl är ad sköfding till laga Ting, utan later Rätten ligga neder; bote Tretio daler, der han ej laga förfall viser, och gähle dem skadan åter, som Rätten sökte.
Blifver han en Tingsdag ute, dä Ting flere dagar står; bote Tio daler.
Syn eller urtima Ting, vare bot hälften mindre. 3 §* Kommer ej Borgmästare till Rådstufvu den dag rättegång skall hållas; bote Tre daler, och Rådman, som blifver från Rätten ute, Två daler. X. Cap. 5 §.
Slutet af denna §. ”gånge dermed som i 6 Cap. 1 §. sagdt är,” ändras till följande lydelse: döme derom Rätten i samma stad. 27 §.
Andra punkten i denna §. eller orden: ”i staden gånge om dessa mål, som sägs i 5 Cap. 1 §.” ändras till denna lydelse:
I staden skall Rådstufvu-Rätt dessa mål upptaga. XI Cap.
Följande två §§. af detta Capitel erhålla denna lydelse: ^ §•
Käranden vare skyldig, att låta svaranden få stämningen fjor - Lag-Uiskottets Betänkande, N.-o 56. ton dagar för rut, der lian inom Häradet bor: utom Häradet eller i annan stad, tre veckor: utom Länet, sex veckor: i tredje eller fjerde Länet , eller längre bort, nio veckor.
År den utom Riket, som stämmas skall; håfve sex månaders tid ifrån det han stämningen fick.
Der stämning , genom offentligt anslag, sker ä Rättens dörr, skall ock sex månaders dag föreläggas.
Om stämning i concursmål är serskildt stadgadt.
I alla dessa fall der stämning fordrar längre lid, lin om lysning till Ting stadgadt är , maden svarande stämmas till viss månad, och underrätte han sig sedan sjelf, å hvad dag Tinget hållas skall. 5 §.
Till Rådstufvu-Rått stämmes åtta dagar för rut; utan så är, att målet ej tål uppskof och derå förr svaras kan.
XII C
'P2 §. lörsta punkten af clemia §, sadan den lyder i Kongl. Förordningen den 12 Mars 1830, ändras på följande sätt:
År någon förfallolös borto, då han ropas af Rätten fram att kära eller svara, bote två daler 5 §.
Denna §. varder till all kraft och verkan upphäfven. 7 §.
Sista punkten i denna §: ’Är någon borto från Lagmans-syn; vare lag samma; dock må man ej der vädja mot, utan gånge dermed, som i 25 Gap. 10 §. stadgas,” upphäfves. XIII Cap. Följande tre §§. i detta Capitel ändras sålunda: Lag-Utskottets Betänkande, 1V--0 56. 2 §.
Jäfvar någon Domaren obeskedliga; bote i Under-Rätt Tjugu daler , i Hoj-Rätt Femtio daler. 3 §.
Prof vas jäf lagligt emot Häradshöfding , eller Borgmästare i den stad, eler ej iner än en Borgmästare är, och RådstufvuRätten utom honom ej finnes domför; förordna Hof-Rätten en annan i hans ställe, på kärandens begäran och kostnad, och stadne elen kostnad sedan ä den, som saken tappar. 4 §.
Jäf vas någor i Härads-Nämnd; sätte Häradshöfding, om det tarfvaSj annan ilians stad, så länge det mål slites.
Jäf vas Rådman; nämne Rådstufvu-Rätten den i hans ställe sitta må , der Rätten ej annars domför är.
Är Rådstufvu-Rcitten aller jäfvad; föror elne derom Hof -Rätten.
Nu kan så hända, att så många af Hof-Rättens ledamöter jäf vade varda, att Rätten i ty mål ej fullsuten är; gifve Hof-Rätten det Konungen tillkänna, ela Konungen förordnar andra i deras ställe.
Ej må någor i HofRätten jäf vas, der son eller måg i IJnder-Rätten dömt; utan sä är , att de för Embetes brott eler lagliga anklagade varda.
XIV Cap. 1 oell 2 §§. af detta Capitel ändras lili följande lydelse: 1 §.
I Häretels- och Rådstufvu-Rätt i de mindre Städer bär käromål et mundtliga föreställas, eler sakens vigt och vidlyftighet eller andra omständigheter ej fordra, att det skriftliga ske må: och varde då par terne ej tillåtet, att flere än en skrift hvardera inlägga, der saken ej är af dess större vigt. 2 §.
Kommer käranden till Rådstufvu-Rätt å dag föresatt an, och Lag-Utskoltets Betänkande, N.o 56.
:5 gifver dess käromål vid offentligt upprop skriftliga in, och svaranden då när ur; skrifve Rätten derå, att han åtta dagar derefter svara skall.
Försummar han då att ställa sig vid uppropet in, men kommer med svar innan klockan tolf, bote Två daler.
B/ifver han aldeles ute, eller kommer han oberedd ulan laga ursägt; bote Fyra daler, och gånge åter upprop i saken åtta dagar derefter.
Kommer han ej ändå med svar in; bote som sagdt är, och varde på kärandens inlaga i saken dömdl; dock må han mundtligen höras, om han det förut begärer: vare ock honom tillåtet, der han tappar, emot domen vädja.
Försummar käranden den dag, då han sin vederparts svar emottaga skulle; böle Två daler. 6 §.
Andia punkten i denna §. ändras sålunda:
Hvar, som då förfallolös b/ifver ute, bote i Rådstufvu-Rälten Fem daler, i Hof-Rälten Tio daler. 8 §.
Denna §. skall lyda sålunda:
Skrifver någor, eller talar inför Rätta, det han vet ej sannt vara och vill Domaren dermed förleda; varder han derom öfverlygad; bote i Under-Rätt Tio daler, i Hof -Rätt Tjugu daler, eller mera, allt som Domaren det prof var. 9 §.
Första punkten af denna §. erhåller följande lydelse:
Vrångoed måge parterne ej äska af hvarannan i någon Rätt; dock ege Hof-Rätt, då hufvudsaken dit kommen är, pålägga endera parten, eller begge, denna vrångoed utan uppskof i rättegången svärja, om samting ej annars utletas kan. XV Cay. 15 och 16 §§. i detta Capitel skola lyda sålunda: iG Lag-Ulskoltets Betänkande , N.o 56. 15 §.
Alle ega Rutten heder och vördnad visa'.
Tj skall ej någor, i stället för laga fullmägtig, låta öjvennaga, tjenstedräng eller annan otjenlig gifva dess skrifter in eller till muntligt förhör skicka: gör det någor; höte i Under-Rutt Fern daler., i HofRätt Tio daler. 16 §.
Täger någor sig talan för Rätta i den sak, der han hvarken är Målsegande., eller Ombudsman, eller eger ä embetes vägnar kära och söka, eller efter lag dertill loj häfver; bote i UnderRätt Tern daler, i IIof-Rätt Tio daler, eller mera, som saken är till.
Sker det hos Konungens Befallningshafvande; bote Fem daler, Konungens ensak: fylle ock i dessa fall allan skada. XVI Cap. 1 §•
Andra punkten i denna §. ändras till följande lydelse:
Nöjes endera parten ej deråt; gifve han det Rätten tillkänna genast, eller sist innan nästa dag tilländagått, och lägge sedan dess besvär in i Hof-Rätten, inom hälften af den tid, som i lagva dda saker föreskrifven är. XVII Cap. 3 §.
Fjerde punkten i denna §. ändras sålunda:
Kommer ej vittne, som stämdt ur; bote i Under-Rätt
Tre daler, i Hof-Rätt
Fem daler: och lägge Rätten sedan viss dag och vite före. 31 §.
Slutet af denna §, sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 30 Maj 1835: ”Faller Lagman någon till ed, då bör han den gånga, innan Tinget slutes: Lag-Ulskoltels Betänkande, N.-o 56. ty slutes: är han ej sjelf tillstädes, lagge, eden af inför nästa domstol i orten, inom den tid, som Lagman föreski ifver,” kommer alldeles att utgå.
I XVIII Gap. 3 t 3 §•
Första punkten af denna §. skall lyda sålunda:
Ar någor sak genom vad kommen till Idof-Rätt, och gifver sig en annor först der an: finnes hans talan sådan, som i 1 §. sägs, gånge dermed, som der föreskrifves. XIX Cap. 1 §•
Reser någor bort, då hans sak för Rätta är, utan han häfver domarens lof dertill, eller laga fullmägtig ställt, och Rätten det kungjort; bote i Under-Rätt fem daler, i
Hof -Rutt tio daler och gånge ej dess mindre dom i saken. XX Cap. 1 §•
Andra punkten af denna §. ändras sålunda:
Göra de det ej; bote så svaranden som käranden, i UnderRätt tio daler, i ffof-Rätt tjugu daler. XXI Cap. Denna §. ändras till följande lydelse:
Häfver man Under-Rätts dom för sig, men tappar i Hof -Rätten, då bör kostnaden å båda sidor emot hvarannan q vitt as, der domaren ej finnér de omständigheter i något mål vara, att endera ändå Rättegångskostnad gälda bör.
Äro i saken åtskilliga käromål, och vinna eller tappa parter ne deri ömsom; då stånda ock, hvar sin kostnad.
Prot. 1840. 7 Sami. 1 Afd. 16 Haft. 3 l8 Lag-Utskottets Betänkande, N.o 56. XXII Cap. 1 §- De två första punkterne i denna §. erhålla följande lydelse: J Hof-Rätt skall någor af Rättens ledamöter, i lagvadda eller der instämda saker, skriftlig berättelse om deras sammanhang uppsätta, innan de till dom företagas. 1 Under-Rätt måge parter* ne det ej äska, der Rätten ej sjelf finnér, att sakens vigt eller vidlyftighet det fordrar. 2 §•
Tredje punkten i denna §. skall lyda sålunda:
.Sist uppteknas inlagorne, att kunna Rätten föreläsas, efter den tid, som de inkommit, och Rätten gifve sedan den berättelse till parterne ut, med förelagd tid och vite, i Hof-Rätten tio, i Under-Rätten fem daler, att den hvar för sig genomse, underskrifva och återställa. XXIII Cap. 1 §- Denna sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 15 Juni 1818, ändras sålunda: A Härads-Ting, så ock vid laga syn i jorda tvist må ej dömas, der ej sju i Nämnden äro.
Rådstufvu-Rätt vare domför, der tre i Rätten sitta.
I Hof-Rätt må ej färre än fem ledamöter döma i mål, som å ära och lif gå.
I andra mål må fyra ledamöter utgöra domfört antal, der alle om slutet ense äro. 2 §•
Denna §. skall hafva följande lydelse:
När dom å Härads-Ting fällas skall, underråtte Häradshöfding
Nämnden om saken, och de skäl deri äro, så ock hvad lag i thy fall säger; varder Nämnd från Häradshöfding skiljaktig, gä/le den mening, som Nämnden faller på, och sva re den för dom sin.
Äro ej alla i Nämnden ense; stånde vid det, som Häradshöfding rättvist pr öfvar.
Lag-Utskottets Betänkande , N.-o 56. *9 XXIV Gip. 5 §•
Denna sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 10 September 1823, andras sålunda:
I alla Rätter skall dom offentliga afsägas, d Härads-Ting , sd snart den författad är; och gifve Häradshöfding domen skriftliga ut, innan han frän Tingstad reser, om det så tidigt äskås, att det ske kan: gör han det ej; bote Tjugufem daler.
I Rådstufvu-Rätt och Hof.-Rutt höra par ter ne vid middagstimma dagen förut stämmas , genom anslag å Rättens dörr, att dom ä tid föresattan afhöra: dock må Rådstu fvu-Rutt genast och utan anslag dom muntliga eller skriftliga kungöra, der saken af ringa värde är; och stånde par terne i thy fall fritt, att taga den ut eller ej Tager någor Rättens offentliga anslag bort; bote Tjugu daler. 11 §.
Denna %. är sålunda ändrad:
Nu kunna sådana omständigheter sig yppa långt efter, sedan dom och utslag fallit, att för klaring deröfver nödig är; den bör ej vägras.
Är Häradshöfding, sorn dömt, ej då i samma Rätt: gifve den, som i hans ställe kommit, förklaring med Nämnden.
Äro i Rådstufvu- och Hof-Rätl ej så mänga qvar af dem, som i utslaget ense varit, att de dom före äro; då böra de, som svedan der domare blifvit, utslaget förklara Innehåller den förklaring, som parten gifves, något sådant, som i utslaget ej är tydliga utsatt; då må vad deremot tillåtas. XXV Gip . 1 §> Denna , sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 12 Mars 1830, ändras sålunda:
Nöjes man ej åt den dom eller utslag, som Härads-Rätt i hufvudsaken, å Tinget eller vid laga syn i jordatvist eller husesyn, ä frälse- eller skatte-hemman, fällt häfver; dd må han vädja med Tre daler under Hof-Rutt, antingen genast eller sist innan 20 La "-Utskottets Betänkande, IV. o 66. åttonde dagen gått till ända, den inräknad, dä domen föll.
Häradshöfding skrifve strax u domen, att han lagligen vädjat, och sälte dagen ut, då parterne skola till Hof-Rätten komma, den vädjande, att gifva sin inlaga in, och svaranden att den anamma, utan stämning eller annan kungörelse; så ock att borgen förut bör ställas för kostnad och skada, efter thj sorn i26 Cap. stadgas; vare ock den, som vunnit, skyldig att underrätta sig af domaren, om vädjadt är; och der så skett, läte ock han det teckna till sin rättelse, å dombref sitt: der må ej fordras serskild betalning före.
Vädja de båda; gånge dermed sammaledes.
Vädja de ej, som nu är föreskrifvet, stände Häräds-Rätts dom fast. 2 §.
Denna §. stall erhålla följande lydelse:
Vill den, som under Hof-Rätt vädjat, sitt vad sedan öfvergifva, kungöre det sin vederdeloman inom hälften af den tid, som han eljest skulle till Hof-Rätten komma.
Gör han det ej, och kommer svaranden dit; njute han betalning för kostnad sin. '' 3 §.
Denna §. upphör alt vara gällande. 4 §.
Har ofrälseman efter offentligt anslag sökt att afstå all dess egendom till sina borgenärer: eiler endera makan begärt skilnad i ofrälsebo: eller tvist varit om borgenärers rätt och företräde till sådan gäldbundens gods; sände Härads-Rätt de skrifter, som parterne der vexlat, till Hof-Rätten in, tre veckor förr, än de skola sig der inställa. 5 §.
Första punkten af denna §1 ändras sålunda:
I brottmål, ehvad de äro svårare eller mindre, håfve ej nå - Lizg-Uiskottets Betänkandej N.o 56. f al gor lof att vädja, antingen emot värjemålsed, böter eller kostnad och skada, som Under-Rätt i ihy''fall ålagt: utan må den, sorn ej nöjes åt dess dom, besvära sig deröfver i Hoj-Rätten inom hälften af den tid, sorn lagvadda saker der fullföljas böra.
G och li §§.
Dessa §§. upphöra att vara gällande. . ‘ 9 §•
* Denna §, sadan den lyder 1 Kongl. Förordningen den 29 November 1823, dras sålanda:
I de saker, som genom lagd vad gå till Svea Iloj-Rätt från Härads-Rätt i Upland, Södermanland, Westmanland, Kopparbergs
Län, Nerike och Gestrikland, ingifve käranden sin inlaga innan klockan Tolf på den fyrationde dagen, den oräknad, då HäradsRattens dom föll, eller håfve sitt vad förlorat; ifrån HäradsRätt i Wermland, Helsingland, Jemtland, Herjeådalen, Medelpad och Ångermanland på den sextionde dagen; ifrån HäradsRätt i Westerbotten och på Gottland pä den nittionde dagen; i Götha Idof-Rätt från Härads-Rätt i Östergöthland, Calmar Län, Småland, Skaraborgs och Elfsborgs
Län på fyrationde dagen; från Härads-Rätt i Halland, Dahl och Röhus Län pä sextionde dagen; i Hof-Rätten öfver, Skåne och Blekinge från HäradsRätt i dessa landskap på den fyrationde dagen.
I vexel- och sjörättssak vare tid hälften kortare att fullfölja vad ifrån Hirads-Rätt i hvarje ort till Hof-Rätt. 10, 11, 12, 13 och 14 §§. v, ; .* ■ , Dessa §§. varda lill all kraft 'och verkan upphäfne. 15 §.
Andra punkten i denna §. ändras sålunda:
Huru vittnesbörd derom af Rätten gifvas bör, vare lag samma , som i 1 af detta Capitel för Härads-Rätt stadgadt är. 32 Lag-Utskollets
Betänkande* N.-o 56. 16 och 17 §§.
Enligt Utskottets betänkande N:o 55 skola dessa §§. till all kraft och rerkan uppliäfvas. 24 §.
Besinnar han sig, som emot Rådstufvu-Rätts dom vädjat, och vill ej sitt vad sedan fullfölja, kungöre det vederparten , såsom i 2 j*. om Härads-Rätt sagdt är * vid äfventyr, som der stadgadt finnes. XXVI Cap.
Öfverskriften till detta Capitel ändras sålunda:
Huru. borgen skall sättas, innan lagavad i Hof-Rätt full följes; så ock hurti Under-Rätts dom, deremot vädjadt är, verkställas må. 1 §.
Denna §. kommer att erhålla följande lydelse:
Hvar, som från Under-Rätt vädjar, ställe för sig två löftesmän, som borga, bägge för en och en för bägge, för kostnad och skada, den han kan skyldig kännas att gälda; tage deras skrift derå och lägge den vid sin inlaga i Hof Rätten in.
Nu kan så hända, att han heldre vill penningar, eller silfver och guld, till säkerhet för kostnad och skada ställa, och sätter det hos Konungens Befallningshafvande in, eller i taka händer; då vare ock det för borgen gildt, när domaren det pröfvat hofver.
Försummar han det, håfve sitt vad och talan emot Under-Rättens dom förlorat. 2 §.
Denna §. ändras sålunda: Under-Rätts dom, deremot vädjadt är, gånge i verkställighet, Lag-Utskottets Betänkande , N.-o 56. a 3 efter thy, som i 3 Cap. 5 Utsöknings-Balken suqs, der den, som vunnit, det äskar och vadet ej derigenom onyttigt blefve. 3, 4, 5, 6 och 7 §§.
Dessa §.
§. varda till all kraft och verkan upphäfne. XXVII Cap. 3 §.
Menar svaranden, att kuranden ej bör njuta dess vad till godo, jörthy att han ej stulit borgen för kostnad och skada; gifve dess påstående skriftliga vid uppropet in, och Hoj-Rätten höre vederparten deröfver.
Häfver han det försummat, som i 26 Cap. 1 $. föreskrifvet står, gånge derom efter thy, som der sagdt ur.
Finnes det annorlunda; då svaras i saken, niir anslag deri sker.
Vill någondera parten emot Hof-Rättens utslag i detta fall Konungen söka; gore det å sätt, som i 3o Cap. 1 och 6 sägs. XXVIII Cap. Delta Capitel varder sålunda ändradt. 1 §.
Hvar som å nyo drager den sak för Rätta, deri dom eller utslag förr är, som vunnit laga kraft; eller tadlar sådan dom för Rätten, eller utom; bote för Under-Rätts dom Tio daler; för Hoj-Rätts dom Ett hundrade daler.
Är det Konungens, plikte med Fem hundrade daler. 2 §.
Qväljes TJnder-Rätts dom för Rätta; dö me deröfver den Rätt, der det sker.
Tadlar man sådan dom utom Rätten; döme deröfver Under-Rätt i den ort, der brutet är.
Qväljes Hof-Rätts eller Konungens dom, det skall i Idof-Rätten dömas. .'La^Uts^oltets Betänkande, N.o 56.. h . • V*. XXIX Cap. , . V 1 och 2 §.§. af detta Capital skola hafva följande lydelse: 1 §•
Djerf ves någor missbruka Rättegång, och emot klara skäl och bättre vett af arghet drager någon för Rätta; bote i UnderRätt ifrån Tio till Tjugu daler, de fattiges ensak; och gällde dertill Rättegångs-kostnad, hinder och skada. 2 f : Häfver någor tappat i Under-Rätt, och gillar Hof-Rätten i allt Under-Rätts utslag; prof ve Hof-Rätten ock, om han för ohemul klagan gjort sig till ansvar förfallen: finnes det; bote han då från Trettio till Hundrade daler.
I dessa fall plikte fullmägtig, sorn i 15 Cap. i4 S- sagd t ur.
Orkar elen brottslige ej böta; plikte med fängelse, som i 10 Cap.
Utsöknings-Balken stadgadt är. XXX Cap.
Della Capitels öfverskrift skall få en sådan redaction:
Huru sökas skall, att Konungen må Hof-Rätts dom öfverse; så ock huru det, som dömdt är, skall derför innan algifvas. 3 §• ■ .; . v • ■ ■ Ol ' . • - - .. i l' V Af denna §., ändras tredje punkten sålunda:
Parten ställe ock borgen för kostnad och skada, som i s5 Cap. om vad från Under-Rutt föreskrifves. 5 §.
Denna §. skall erhålla följande lydelse:
Den, som tappat i Under-Rätt och i Hof-Rätten, eller i HofRätten, då saken der, såsom i förste Domstol, dömd är, och vill Konungen deremot söka, gifve ernant Ut hvad dömdt är, och sätte Lag-TJtskottets Betänkande , IV.-o 56, 25 sätte det hos Konungens Befallningshafvande eller i taka händer.
Är det, hvarom dömdt är, sådant, att ändringssökandet onyttigt klefve, der dom fullgöras skulle; då gånge det ej till fullbordan.
Skola penningar efter dom gäldas, och säger han, att han dem ej eger, ej eller silfver eller guld; styrke det, der vederdeloman det äskar, med ed sin, hos Konungens Befallningshafvande, eller domaren i orten, om det bee/vämligare der ske kan; och håfve sedan lof, men ej förr, att gifva andra lösören dertill upp, med laga värde derå.
Finnas ej de; gifve dä upp gods och jord å landet, eller hus och tomt i staden, med Rättens bevis, om de för annan gäld häfta eller ej.
Är tvifvelsmål, om den egendom svarar emot det som dömdt är, och kan det ej mätas, innan tid är inne, att han skall gifva sina påminnelser i saken hos Konungen in; sätte borgen, till dess värdering derå ske kan: kan han ej heller det; ställe då borgen för sig sjelf, eller träde i fängelse till sakens utslag.
Är i ett utslag öfver flere serskilda mål dömdt; och häfver den, som ändring sökt, det i ett eller flere fullgjort, gäl/e ändringssökandet deri, och håfve i de andra ingen talan.
Huru det lyftas må, som utgifvet är, sägs i 3 Cap. 5 ff. Utsöknings-Ralken.
Häfver den, som gifvit gods, hus eller gård upp, till doms fullbordan, ej annat hemvist att tillgå; då förhålles dermed, som i 5 Cap. 8 ,§\ samma Balk stadgadt är.