Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlåtande Nio 17. icke uppgår lill fullt 128 sk.; samt för öfrigt de, under senare åren, inträffade ofördelaktiga cursföi hållanden, hufvudsakligast härledande sig frän de, lill följd af Rikets sist församlade Sländers beslut, företagne forcerade Silfverköp, till förstärkande af Bankens reela fond, deslomindre kunna anses hafva egt något märkhart inflytande på köpslut och afhand lingar inom landet, som delta skulle förutsätta, alt Svenska folket saknat förtroende lill hvad Konung och Rikets Ständer, vid nästföl flutne Riksdag, pä det högtidligaste sätt löfval och försäkrat, är Utskottet lika förvissadt, att bibehållandet af 128 sk. såsom grund för inlösen af Bankens Sedlar ej skall förhöja landets skulder och skaller öfver deras nu egande Silfvervärde eller åstadkomma någon menlig rubbning i nuvarande värden å landets egendomar och producter, som Utskottet är fullkomligen öfverty gadl, att följden af en våldsam Myntförsämring, hvilken måste medföra en förstörande verkan på både allmänna och enskilda crediten, ej allenast skall hardt drabba de gäldskyldige, hvilka under sådane förhållanden ej kunna vänta sig alt få bibehålla nu egande lån, eller emot billigare ränta bekomma nya låneunderstöd, utan jemväl leda snarare lill skattebördornas betungande än lindrande, då man besinnar, att de skattdragande, till följd häraf, skola för sina producter erhålla betalning uti ett försam rael t mynt, men alt Statsanslagen blifvit beräknade och Vedan sistlidne Riksdag beviljade, alt utgå enligt den då fastställde Myntbestämningsgrunden af 128 sk. i BancoSedlar för en Rdr i Silfver, så alt, i händelse af BancöSedelns bestämmande till ett lägre Silfvervärde, otvifvelaktigt ökade summor skulle erfordras och svårligen kunde vägras till betäckande af hvad skattebidragen förlorade i inre värde, på sätt verkligen inträffat vid den år 1776 företagne realisation, enligt hvad närmare kan inhemtas af Kongl. Kungörelsen och Förordningen den 6 December samma år, deruti, på grund af Rikets Ständers förut fattade beslut, serskildt stadgadt blifvit, efter hvilken Myntevalvation Kronones penningeräntor och de så kallade persedleränlorne, för framtiden, borde utgöras.
Hvad ytterligare angar den förmodan, att Silfret skulle komma alt ur landet utgå, får Utskottet, med åberopande af hvad dess under N:o 16 afgifne Utlåtande i detta afseende innehåller, fästa uppmärksamhet derå, att om ett sådant förhållande skulle inträffa, hvilket ej kan ske utan en under längre lid fortfarande underbalance i Svenska handeln, härflulen derifrån, att antingen landet saknade egne producter till utförsel, eller att de producter landet egde icke låto sig försälja, kunde delta ingalunda EancoTJtskotiets Utlåtande N:o ij.
Ii förekom tuns, genom någon nedsättning af BancoRiksdalerns Silfvervärde eller någre förbud emot Silfvers utförande.
Utskottet anser härigenom vara ådagalagdt, att en nedsättning af BancoRiksdalerns Silfvervärde, eller allt förutseende, omöjligen skulle kunna för Nationen medföra någre fördelar, ulan tvärtom sannolikt måste minska, om ej alldeles tillintetgöra de välgörande påföljder man eger att hoppas af ert realisation, verkställd enligt redan antagen grund, och går nu att undersöka, huruvida en rubbning af denna grund kunde vara med billighet och rättvisa förenlig, samt närmare utveckla verkliga egenskapen af den handling, genom hvilken BancoSedeln blifvit lill dess nuvarande Silfvervärde bestämd.
Utskottet nödsakas härvid, ehuru med smärta, ännu en gång i minnet återkalla, huru den i Rikets penningeväsende senast införde ordning blifvit rubbad, hvad som varit orsaken dertill, att BancoSedeln ej nu mei ra kan inlösas med det Silfvervärde, hvarå densamma lyder.
Enligt hvad fullständigt upplyses af det Betänkande, Rikets sislförsamlade Ständers sammansatta Stats- och Banco-Ulskott, under N:o i, afgifvit, igenfinnes första orsaken härtill uti det af Rikets Ständer år 1810 vidtagne system, att på Banken anvisa alla sådane utgifter för Statsbrister och allmänna behof, som man icke ville i beskattnings- eller ordentlig låneväg upplaga, utan att
Banken för de uppburne sura moine undfått sådane förbindelser, genom hvilkas öfverlåtande på andri den kunnat godtgöra sig sjelf, eller erhållit någon möjlighet att i samma proportion föröka sin cassa , hvarigenom Banken, lill afgjord förlust för innehafvare af dess Sedlar, nödsakats, Riksdag efter Riksdag, utgifva nya Sedlar till många millioner, utan någon verklig motsvarande valuta, samt allmän och enskild skuld allt mer och mer blifvit till Rikets löpande mynt förvandlad.
Under sådane förhållanden har Banken allt mer och mer kommit utur tillfälle, att sine förbindelser inlösa till det belopp, hvarå de blifvit utgifne, och sedan stämning å Banken blifvit af enskild man lill Svea llofRä tt utverkad, med yrkande, alt Banken måtte fullgöra sin skyldighet att med Specie i Silfver, vid anfordran, inlösa dess Sedlar, föranlätos Rikets Ständer, i deras egenskap af BankBolag, att år 18 r 8 hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära utfärdandet af allmän Kungörelse derom, alt, intill dess annorlunda af Rikets stander beslutades och behörigen kungjordes, all ulvex - 12 BancoVlsJiOltcts Utlåtande iV:o »7- ling af Silfver mot TransportSedlar komtne att dädanefter, likasom under cl c då nästföi fiutne åren, vara inställd, hvilket med andra ord vill stiga, alt Rikets Ständer, uti deras egenskap af UankBolag, lies Kongl. Majit i underdånighet anmälde, att Banken befann sig i eoncurslillslånd, samt anliöllo att tilis vidare undfå ett Jernbref, fredande
Banken från skyldigheten att fullgöra sine .ingångnc förbindelser.
Följden häraf har varit , att, oaktadt Specie i Silfver och Specie i Sedlar fortfarit alt inför Lagen anses lika, en skilnad i verkligheten deni emellan uppkommit såsom emellan 8 och 3, stundom äfven derutöfver, och denna olikhet emellan Lag och verklighet har åter medfört förlust af Lagens skydd för all egänderätt uttryckt i landels mynt.
Sedan man under tidens längd insett hela olyckan af detta laglöshetstillslånd och omsider funnit nödvändigheten af en återgång till stadga i myntväsendet, har första steget härtill måst blifva lillvägabringandet af en förlikning om det gångbara Myntets Silfvervärde.
I betraktande deraf, att orsakerne till de, för en del medborgare, men* lige, för andre, förmonlige följder, sorn skulle uppstå af BancoSedelns återförande lill dess namnvärde, lage uti förr inträffade allmänna förhållanden, hvilkas verkningar måste anses såsom en national olycka och, vid återförandet af ordning i myntväsendet, allenast kunde till deras fortgång hämmas, ansåg man då att, till grund för förlikningen, borde antagas det värde, uti hvilket massan af penuingeafhandlingar inom landet, enligt hvad med säkerhet slutas kunde, blifvit afslutade, och utgående frän denna synpunkt öfverenskom raan då, att till förlikningsgrund antaga 128 sk. i sedlar för hvarje Ildr Silfver, hvilket med andra ord vill säga, att, emot det innehafvare af Bankens sedlar afstodo nära 2/ 3:delar af deras rättmätiga fordringsanspråk, skulle de vara förvissade att återstående beloppet i Silfver af Banken utbekomma; men då Bankens ställning för Ögonblicket icke ansågs medgifva, alt densamma genast, lill utvexling af Silfver, efter denna grund, öppnades, utan en ytterligare förstärkning af Bankens metalliska Gassa dessförinnan troddes vara behöflig, och innehafvarne af Bankens sedlar emedlertid måste gifvas någon säkerhet, att icke den ingångna förlikningen skulle brytas samt dymedelst ytterligare förluster deni tillskyndas, hafva Rikets Ständer begärt Kongl. Majlis
Nådiga sanction å omforma
Ide förlikning, för att deråt gifva samma kraft, som en af Konung och Ständer gemensamt, i enlighet med 87 §.
R. F., stiftad
Lag bör ega, och för detta ändamål stiftades Lagen af den x Mars i83o BancöUlskoltels Utlåtande N‘.o 17. angående myntbestämningen, hvarigenom såsom orubbelig grand så val för i;- vexling af Bankens sedlar, som för inlösen af dess öfrige förbindelser, hvilka nu med BancoSedlar fullgöras, blifvit fastställdt, all i 28 sk.; eller 2 2/3 :delsRdr
Specie i sådane sedlar eller förbindelser, skola gälla lika med 1 iidr i Silfver, efter den, med afseende å slagskattens beräkning i myntet, af Kongl. Majit och Rikets Sländer förändrade iG'64 års myntfot.
Vid öfvervägande häraf och då Rikets Ständer nu mera blifvit sammankallade, för att till verkställighet bringa hvad Konung och Rikets sist församlade Ständer, på sätt förenämndt är, innchafvarne af Bankens sedlar löfval och försäkrat, måste hvar och en finna, att det skulle vara i hög grad stridande emot både billighet och rättvisa, örn Rikets Ständer,. med uphäfvande af den på förenämnde sätt tillkomne
Lag af den 1 Mars i83o, nu skulle vilja ytterligare nedsätta BancoSedelns Silfvervärde, till oförtjent förlust och lidande för hvar och en, som någon Bankens sedel innehafver, och hvaraf följderne mäste drabba ej blott Capitalislerne och Löntagarne, hvilka man trott lättast kunna bära denna förlust, meri som dock lika med öfrige medborgare, inom ett Lagbundet samhälle, ega anspråk på Lagens skydd, för hvad de ärligen sig förvärfvat, utan äfven, och sannolikt i ännu kännbarare morr, värnlösa enkor och barn, samt den class af medborgare, som, emot arbetslön och dagspenning, söker alt förtjena sitt uppehälle och nödtorftig utkomst för en senare ålder.
Utskottet skulle alltså anse sig handla ernet nationens sanna fördelar,, rättvisans och billighetens fordringar samt sin pligt, om Utskottet föreslog Rikets Ständer, att hos Kongl. Majit göra underdånig framställning om förändring af den redan fastställde myntbestämningsgrunden, och kan destomindre till ett sådant steg gifva tillstyrkan, som
Utskottet ej finner någre så beskaffade olyckor hafva, efter sisth Ine Riksmöte, öfvermått landet, som ens i någon 111011 kumle rättfärdiga ett detta .steg ifrån Rikets Ständers sida; samt Utskottet dessutom är fullkomligen förvissadt, alt detsamma ej kunde gillas eller vinna bifall af den Statsmakt, åt hvilken Grundlagen uppdragit det dyrbara kall, att lätt och sanning skydda och befrämja, men orätt och vrångvis© hindra och förbjuda.
Efter att nu hafva visat, det hvarje rubbning uti den redaa fastställde vexdingsgiunden skulle strida emot ej allenast Nationens sanna fördelar, utan äfven billighet och rättvisa, får Utskottet, lill svar å det framställda förslaget, att, efter en högre curs, börja Silfverudvexlingen, men sedermera den samma fortsätta enligt den antagna vexlingsgrunde»^ BancoZJtskottels Utlåtande N:o if. i korthet meddela, att då jemväl en sådan åtgärd finnes oförenlig med det i § t. af Lagen för Rikets Ständers Bank d. i Mars 18^0 intagne stadgande, hvarigenom ur vordet lörklaradt, att Banken, ifrån den dag, då utvexling af Silfver ånyo vidtager, är skyldig att, enär så på ford ras, sina sedlar med Svenskt Silfvérmynt inlösa, efter den af Konung och Rikets Ständer fastställde grund, samt en sådan åtgärd dessutom lätteligen skulle leda dertill, att medel undandrogos den allmänna rörelsen intill den tidpunkt, då Capitalen ku.nde realiseras enligt den redan fastställde vexlingsgrunden,— har Utskottet ej kunnat en sådan åtgärd tillstyrka.
Äfvensom Utskottet, fullkomligen öfverlygadt, att hvarje inskränkning uti den fria Silfverutvexlingen, efter det Bankens skyldighet alt sina förbindelser med Silfver inlösa å nyo vidtagit, skulle, genom dess ofördelakliga inverkan på opinionen om Bankens vexlingsförmåga, snarare skada än gagna, icke linner anledning biträda det af en annan Ledamot framställda förslag, att genom någre Lagstadgan den söka förekomma Silfvennyntets användande i Krönouphörd samt vid in- och utbetalningar från Statsverket med flere Allmänna Imättningar.
Och har Utskottet ej heller funnit någre så beskaffade anmärkningar vara framställde emot de af Utskottet uppgjorde beräkningar af reela fondens förhållande till Sedelstocken, som kunna rubba Utskottets förut yttrade öfvertygelse, att Banken nu är i sådan ställning, att den samma kan till utvexling rff Silfver öppnas.
Vidkommande slutligen sjelfva tidpunkten för Silfverutvexlingens begynnande, så, enär dels den äf Utskottet yttrade åsigt om angelägenheten deraf, att
Silfverutvexlingen ej varder till en oviss framtid uppskjuten, blifvit, med få undantag, inom RiksStånden lill rigligheten erkänd; — dels, genom Bankens öppnande lili utvexling af Silfver under sveppningstiden, enligt hvad Utskottet redan uti dess under N:o 8 afgifne Betänkande tror sig hafva visat, icke kunde komma att medföra de olägenheter någre Ledamöter deraf befarat, — dels ock de fördelar, andre Ledamöter trott kunna hemtas af Silfverutvexlingens uppskjutande iulills förslaget angående representationsförändring, nya( Tulltaxan, Decharge-Relänkandet för Banco Fullmäglige jemte flera med Silfverutvexlingsfrågan icke omedelbart samband egande frågor hunnit inom RiksStånden afgöras, icke lära kunna jemföras med de olägenheter, som det häraf föranledda uppskof med Silfverutvexlingen skulle medföra, helst hvarje osäkerhet om Banco- Utskottets Tillåtande N\o 17. i5 dagen, då ulvexlingen sk all laga sin början, efter den grund, sorn i MyntbestämningsLagen af den 1 Mars i83o stadgad blifvit, skulle kunna tjena lill förevändning för återuppväckandet af de farhågor, som, vid flera tillfällen, blifvit yttrade i afseende på verkställigheten af hvad genom samma
Lag är vordet förklarad!, har Utskottet ej kunnat underlåta, att föreslå bestämd dag för Bankens öppnande lill Silfverin vexling.
Utskottet hyste äfven desto lilligare den önskan, alt Silfvcrutvexlingen kunnat taga sin början på sjelfva den af Kongl. Maj:t i Nåder uppgifne dag, elier den 1 innevarande Julii, som Rikets Ständer derigenom blifvit i tillfälle lemna ett ytterligare bevis på den nära öfvercnstuminelse, hvilken, i fråga örn detta för hela landet vigliga ämne, eger rum emellan de bägge Statsmagterne; men sedan, oaktadt allt bemödande från Utskottets sida, denna önskan, af de orsaker, hvilka finnas uppgifna 1 Utskottets under N:o i3 afgifne Memorial, ej kunnat uppfyllas, har Utskottet funnit sig pligtigt tillse, att dagen för Silfvcrutvexlingens begynnande måtte kunna åtminstone i möjligaste måtto närmas till förenämnde af Kongl. Majit i Nåder uppgifne tidpunkt.
Ehuru härvid förekommer, alt Ranken, på sätt Utskottet redan förklarat, befinner sig i sådan ställning, alt densamma, när sorn helst, kan till Silfverutvexling, öppnas, lik väl, då Utskottet antager för gifvit, att Rikets Ständer, före besluts fattande i denna fråga, lära slutligen pröfva och afgöra det af Utskottet framlagde förslag tilt hufvudgrunder för Bankens rörelse och förvaltning samt jemväl, efter det utvexlingsdagen blifvit i vederbörlig ordning bestämd, beslutet härom måste, före utyexlingens början, kungöras öfver hela Riket, har Utskottet emedlertid ej vågat för Sdfverutvexlingens begynnande föreslå någon närmare tidpunkt än den 1 nästkommande September.
Men enär Utskottet, deremot, icke kan betvifla, alt alla nödige förberedande åtgärder dittils skola hinna fullbordas, samt hyser den förhoppning, att det förslag till hufvudgrunder för Bankens förvaltning och rörelse, som af Utskottet, i dess under N:o 16 afgifne Utlåtande, ärframlagdt, varder i dess väsendtligaste delar af Rikets Ständer antaget,- drager Utskottet icke i betänkande härmedelst tillstyrka Rikets Ständer, att, till slutligt besvarande af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående Bankens öppnande till Silfverul Vexling den 1 Julii innevarande år, i underdånighet förklara, att, sedan de hinder, hvilka mött för Silfver ut vexlingens begynnande, å den af Kongl.
BancoTJtsJioliets TJJatande N-,o 17, Maj:t i Nåder uppgifne dag, blifvit undanröjde, Rikets Ständer nu mera finna sig i tillfälle på det sätt efterkomma Kongl.
Maj:ts Nådiga uppmaning, att Banken senast den 1 nästinstundande September öppnas till utvexling af Silfver, enligt den, uli MyntbestämningsLagen af den 1 Mars i83o, faststälde grund för inlösen af Bankens Sedlar.
Hval jern Le Utskottet, till desto säkrare undanrödjande af hvarje farhåga för möjligheten af en genom realisationens verkställighet förhöjd beräkning al räntor och "skatter, samt med fristadt afseende å hvad en Ledamot inom Hederv, BondeStändet i delta hänseende anfört, anser sig böra tillstyrka Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att,-—uti den Kungörelse, som i Nåder kommer attutfärdas, angående upphäfvande af det, medelst Kongl.
Kungörelsen dea 18 Mars 1818, Allmänheten lillkännagifne Beslut, om inskränkning i utvexlingen af Silfver emot Bankens TransporlSedlar, —> jemväl måtte bestämdt förklaras, att, ifrån och med den dag, då Silfverutvexlingen åter tager sin början, alla utgående skatter och onera komma att beräknas efter enahanda grund, som i MyntbestämningsLagen den i Mars iS3o finnes fastställd; så att, vid deras utgörande med penningar, dea betalande eger, efter eget godtfinnande, alt dem erlägga antingen uti BancoSedlar eller uti Silfvermynt, beräknadt efter 2 Rdr. 32 sk.
B:co eller \
RGS. för hvarje Rdr.
Silfver Specie, eldigt den, med afseende å Slagskattens beräkning i myntet, al Kongl. Majit och Rikets Ständer förändrade 1664 års Myntfot.
Slockholm den 5 Julii 2 834- Reservation er, Af Herr Prosten Ödmann, ”Höglof], Utskottet har i det raisonnement, som förutskickas, såsom inledning till bevisen för realisationens nöd* BancoUlhJiOUets, Utlåtande N-.o ij. nödvändighet, aifgifvit den höga vexelcursen och fnyntets derigenom försämrade metalliska värde, såsom egenteliga skälen* lili industriens långsamma utveckling och näringarnes tröga förkofran, samt icke otydligen leidla t föregående Ständers linanciela åtgärder.
Utan att ingå i något försvar flir de senare, tror jag dock, att det ladel, man synes så benägen att pa dem kasta, i många afseende» är orättvist, samt att de af omständigheternas tvång blifvit föranledda till de så kallade misstagen.
Jag kan icke heller biträda Utskottets tanka i afseende på deri höga vexelcursens inverkan lill näringarnes och landets skada, utan är af de framfarna arens erfarenhet föranledd påstå, det den höga cursen i dubbelt afseende varit för vårt land välgörande till näringarnes förkofran.
Under det våra exportvaror viuino i pris, fördyrades importvarorne genom cursens stegring.
Da t höjda priset på isländska maruifacturer förminskade deras bruk och uppmuntrade den inhemska omtanka» nili antingen umbära eller genom egna fabrikat ersätta dem.
Utan cursens stegring skulle Bergsbruket svårligen kunnat lyfta sig från den olyckliga ställning, hvaruti det befann sig från 1807 till 1815; hvarförutan, och genom den lyckliga conjunctur, som derefter inträffade för denna vigtiga näringsgren, för landtmanneu öppnades nya utvägar till {»förtjenst genom arbete och forsling.
De olägenheter man öfverklaga!’, anser jag derföre icke härflyta från den höjda vexelpur5.cn lätt föränderliga, som man bör söka correctiv, emedan näringarnes förkofran hvilar på förtroende och säkerhet.
Slutligen.anser jag ock det Höglofl.
Utskottet hafva utan tillräcklig anledning tillerkänt sig rättigheten att föreslå ulvexlingsdagen.
Den ännu gällande MvulbestämnirigsLagen stadgar i 2 §., huru denna dag bör bestämmas.
Då det förra Betänkandet afgafs, var förhållandet annorlunda än nu, Kongl. Majrt bade då i Nåder föreslagit en dag, och Utskottet bör tie yttra sin öfvertygelse, huruvida Bankens ställning var sådan, att vexlingeii då kunde börjas.
N11 är ingen sådan anledning gifven.
Det är lika möjligt, att utvexlingen kan ske förr, som senare, än den föreslagna dagen.
Utskottet har, efter mia tanka, ingen annan grund för detta förslag, än sannolikheten, och borde då, i stället för att blottställa sig för ett nytt misstag, halva följt Myntbesliimningslagens tydliga föreskrift".
Af Herr Carl G.
Machel.
"Beserverande mig mot detta Betänkande får jag ödmjukast anföra: ”Höglofl.
Utskottets pluralitet bär behagat utlåta sig, del* att Banken Bih. till B.
Fröt. i834■ 6 Sami. 1.
AJd3 i3 :de Häftet, BancoUtskottets
Utlåtande Nio 17 me div i så rinn ställning, att den lian till Silfyerutvexling öppnas, dels att den när sorn helst dertill är färdig och att denna mening stödjer sig på de af Utskottet gjorda beräkningar.
Men då jag för min del icke känner andra beräkningar i afseende p‘i Bankens stallning vara af Höglofl.
Utskottet gjorda än deni, som i fyra serskilda Tabeller åtföljt Utskottets Betänkande N:o 8;— då dessa, genom den skiljaktighet de sins emellan ega, om oek huivudsakiigast bestående i gjorda olika afdrag från Sedelstocken, sakna en öfver allt tvifvel upphöjd tillförlitlighet; •— då ingen af samma beräkningar, icke en gång den sorn mest favoriserar en brådstörtande Realisation, utvisar, attfreela fondens förhållande till Sedelstocken uppnått den grad af 5 till 8, hvilken vid sistlidne Riksdag stadgades böra ega rum, innan Silfverutvexlingen börjar; — då jag desshellre anser ett sådant förhållande emellan Metalliska Cassan och Sedelstocken dessförinnan böta vara uppnå dt, som Banken och Riket derigenom desto senai’e skall inledas i den utländska skuldsättning, hvilken jag vågar^tro, utan mellankommande serdeles lyckliga förhållanden, blifva en oundviklig följd af några uti Betänkandena Ntris 6 & 16 af Högloflige Utskottet framställde förslag, mot hvilka jag der mig reserverat; — och då härvid icke heller må lemnäs oanmärkt, att våra oecouomiska Författningar visserligen i flera alseenden kunna sägas motarbeta penningeväsendets stadga ‘och landets | sanna förkofran; — så mäste jag förklara, det jag icke kan anse Banken, i berörde afseende, än hafva uppnått den ställning, att Silfverutvexlingen nu kan, eller bör företagas, så vida man ieke, såsom Herr Viedberg i sin, Betänkandet N':o 16 vidfogade Reservation föreslår, och hvilket val torde vara förtjent af ett närmare begrundande, skulle till en början vilja göra en partiel Realisation.
Utskottet har derjemte ansett sig redan k nnna beslämma en viss dag, på hvilken Silfverutvexlingen skulle börjas och dertill föreslagit den 1 nästkommande September.
För min del ogillar jag, så väl att någon viss dag derföre i allmänhet föreslås, emedan jag ansett ordningen fordra, at Rikets Höglofl.
Ständer först gillat de grunder och förhållanden, hvarpå Realisationen bör Ryggas och kan verkställas, sorn oek att den 1 September dertill utsattes, emedan dels säkerligen icke alla nödige förberedande åtgärder dessförinnan kunna medhinnas, och dels ett förnya dt misstag visserligen icke kan undgå att medföra sitt obehag.
STOCKHOLM, hos Ludv. Westerberg 3834- Banco -Utskotta t Bet.
N:o 18. 1 N:o 18.
Ankom till Exp-Utsk. den ia Jnlii.
Betänkande j i anledning af de till Utskottet'' remitterade motioner af Herr Prosten Östberg, angående ett Banco-lån till S:t Annee Capell Församling, samt af Herr Hahn, rörande ett Banco-lån till Umeå Stad.
Genom Protocolls-utdrag af den 20 sistl.
Februarii, har Högvördige Preste-Slåndet behagat till Banco-Utskottet remittera en af Herr Posten östberg väckt motion, att, sedan S:t Annae Capell Församling af Linköpings Stift och Hammarkinds Contract, inom en Lid af tolf år på ny grund uppfört ett herrligt Tempel med prydligt torn, samt låtit hygga ett hytt orgelverk, och af oländig mark upptagit en kyrkogård, som, med dagsverkslöner kostat 8000 R:dr*B:co, allt utan något publikt understöd, men församlingen, till följd häraf, råkat i betydliga skulder på flere händer, och nu vore i stor förlägenhet för dessa skulder, hvilka voro till betalning uppsagde, nämnde kyrka måtte beviljas ett Banco-lån stort 5,000 R:dr B:co , mot 4 procents ränta och årlig afbetalning af 4 procent å Capitalet, såsom säkerhet för hvilken ränte- och capital-afbetalning hela Församlingen jemte Pastor, en för alla och alla för en, erbjudit sig att gå i full borgen såsom för egen skuld.