Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit ansett det hittills lill Kongl. Majits nådiga disposition ställda öfverskott af indelningsräntorna vid bataljonen och hvilka, enligt meddelad uppgift, under åren 1858, 1859, 1860 och 1861 utgjort sammanlagdt '28,911 Ridr 50 öre eller årligen i medeltal 7,227 R.dr 87 öre, i stället böra till Statsverket indragas och för Statens utgifter i allmänhet användas.
Denna nådiga framställning hafva Rikets Ständer funnit godt bifalla; Varande, i öfverensstämmelse med hvad nu blifvit i underdånighet anmäldt, de ifrågakomne tillökningarne under behörige anslagstitlar uppförda å den öfver Hufvudt i tel n uppgjorda Tabell, Lil.
A; Och komma, vid beräkningen af Statsverkets inkomster, att såsom tillgäng upptagas ofvan om förmälda 7,227 Ridr 87 öre. 20:o.
Lif- och släpmunderingar vid RotehåUs-re.gementenu.
Då delta anslag, i nu gällande R i k s-s tat upptaget till 232,000 Ridr, under åren 1861 och 1862 befunnits otillräckligt för dermed alsedda ändamål, samt deri årligen uppstått brist af omkring 19,800 Ridr, hvartill, på sätt nyss är nämndt, för nästa statsreglering tillkommer en ytterligare utgift vid Bohus läns regementes södra bataljon i och för beklädnadskostnaden, beräknad till 5,336
Ridr årligen, bar E. K.
Majit äskat en förhöjning uti förevarande anslag med i jemnt tal 25,200 Ridr.
Af Krigs-kollegii i ämnet afgifna underdåniga utlåtande inhemtas, att berörda anslag varit otillräckligt i följd af dels stigande arbetslöner och värden å kläden och lädereffekter, dels den förhöjning i prisen, till full likhet med de vid inköp gällande, Kollegium nödgats bestämma å de persedlar, som ingå i beräkningen af Beklädnadsdireklionernas årsanslag; Och hafva, vid sådant förhållande samt på skäl, som till stöd för denna nådiga framställning i Statsråds-protokollet vidare finnas anförda, Rikets Ständer beviljat den begärda förhöjningen i nämnda anslag med 25,200 Ridr. 21 :o.
Salpeter-uppköp.
Vid sistlidne riksdag, då E. K.
Majit föreslog att det å Riks-staten uppförda anslag för salpeter-uppköp skulle från sitt dåvarande belopp, 270,000 Ridr, nedsättas med 100,000 Ridr och sålunda upplagas till 170,000 Ridr, med vilkor att salpeter-fondens tillgångar orubbade bibehölles och räntan deraf finge användas till dithörande utgifters bestridande, yttrade Rikets då församlade Ständer, att, enär salpeter-fondens utgifter för allönings-, pensions- och transport-kostnader m. m. under åren 1854—1857 i me - Eapeditions-IJIsko!Iets Förslag lill underd.
29 deltal årligen öfverskjutii dess ränteinkomster endast med omkring 19,000
Ridr, och dessa utgifter icke kunde antagas framdeles komma ali uppgå lill högre belopp, ulan snarare förmodades komma att, i män af minskadt salpeter-uppköp, nedgå, samt lill del uppgifna ärliga beholvet af omkring 2,000 centner salpeter för tillverkningen af krigskrul skulle, efter 45 Ridr för cenlnern, erfordras ett belopp af 90,000 Ridr, men hvad derutöfver levererades komma alt för salpeterfondens räkning försäljas, syntes fondens utgifter, utöfver ränteinkomsternas belopp, icke kunna uppgå lill högre summa än omkring 109,000 R:dr årligen, hvadan berörda anslag, med afseende härå, af Rikets Ständer bestämdes i rundt tal till 110,000 R:dr.
Majit uti nu aflälna nådiga Proposition behagat gifva tillkänna, hade denna nedsättning i anslaget föraidedt dertill, alt E. K. Maj:l funnit nödigt alt rörande salpeter-ärendenas handbafvande meddela nya föreskrifter, hvilka, upptagna i nådigt Bref af den 29 Januari 1801, bland annat innefatta, att den qvantitet salpeter, rå eller trublerad, som icke erfordrades för årliga kruttillverkningen eller till ett för densamma behöfligt reservförråd af 2,000 centner, motsvarande eli års behof af sistnämnda slag, borde försäljas och försäljningsmediet) ingå till salpeter-londen, hvilken skulle, derest E. K. Majit icke annorlunda förordnade, hällas vid eli belopp af 800,000 Ridr.
Dä emellertid, efter utländsk salpeters befriande från införseltull vid 1859 års ingång, erfarenheten visat, att sådan vara af fullgod beskaffenhet kunde härstädes erhållas för eli inköpspris af 30, högst 40
R:dr cenlnern, under det inlösningspriset för svensk salpeter varit alltifrån 1854, såsom uppmuntran för denna tillverkning, bestämdt till 45 R:dr, hvarjemte upprätthållande af den sålunda uppmuntrade binäringen medfört en mängd andra utgifter till så betydligt belopp att kostnaden för hvarje inlöst centner under åren 1858 och 1859 i medeltal uppgått ända till 57 R:dr 85 öre, men de uppoffringar, hvilka Statsverket underkastades icke blott genom den för krigskrut behöfliga varans inlösande till vida högre pris, än det i handeln allmänt gällande, utan äfven genom förluster vid den för Kronans behof öfverflödiga varuqvanlitetens loryttrande, eller genom omöjligheten att för densamma finna köpare, vore alltför betydliga att längre tid böra fortsättas; — har E. K.
Majit ansett, att, om lösningspriset för inhemsk salpeter nedsätles från 45 Ridr till 40 R:dr cenlnern, samt således komme att för de till krigsbruk påräknade 2,000 centner utgöra 80,000 Ridr om året, och öfriga kostnader för salpeterverkel jemväl frän nästa statsregleringsperiods början inskränktes till hvad, efter den minskade rörelsen, blefve oundgängligt, samtliga utgifterna för ifrågavarande behof skulle kunna betäckas med räntan, efter 5 procent, å den redan samlade till minst 800.000
Ridr beräknade fonden, eller ärligen 40,000 Ridr, jemte ett årligt statsanslag af 00,000 Ridr; Och liar, på grund häraf E. K.
Majit föreslagit alt anslaget till salpeteruppköp, vid sednaste riksdag bestämdt lill 110,000
Ridr, nu må nedsättas med 50.000
Ridr och således upptagas till endast 00,000 Ridr.
Vid handläggning hos Rikets Ständer af detta ärende, har blifvit ifrågasatt, huruvida, lill följd al den förändring krut- och salpeter-tillverkningen under sednare åren undergått, det fortfarande må vara behöfligt att. jemte ärliga statsanslag, bibehålla den s. k. salpeter-fonden och om icke dess tillgångar möjligen skulle kunna lill Riksgäldskontoret öfverlemnas, emot det alt erforderliga medel för upphandling af salpeter m. m. blefve af Rikets Ständer särskildt anvisade.
Den lätthet hvarmed numera från utlandet kan inköpas god salpeter till billigare pris, än hvartill denna vara härstädes vanligen erhålles, salpeter-näringens aftagande inom landet, jemte flere andra omständigheter, synas ock, enligt Rikets Ständers lanke, böra föranleda dertill, alt salpetertillverkningen, som i allmänhet medför ringa fördel för jordbrukaren, ej vidare bör åtminstone i någon vidsträcktare mån, från Statens sida uppmuntras.
Under sådana för* 30 Ea p ed ilians- U/sk o t tets Förslag lill underd.
Skrifvelse, N:o 433. hållanden och då följaktligen Statens omkostnader för anskaffande af behöflig salpeter måste väsendtligen kunna inskränkas, torde en så beskaffad åtgärd, som här blifvit antydd, böra komma under öfvervägande.
För vidtagande af en förändrad reglering i detta hänseende erfordras likväl en fullständig utredning af ämnet; men då emellertid, enligt hvad kändt är, Salpeter-fonden, utom de utgifter, som af densamma egentligen bort bestridas, vid flera tillfällen blifvit anlitad för fyllande af behof, hvilka varit helt och hållet främmande för fondens ursprungliga bestämmelse, samt användandet, på sådant sätt, af en icke obetydlig del utaf fondens medel under en lid, då dess tillgångar, vida mera än nu, logos i anspråk för salpeter-näringens understödjande m. m., nogsamt antyder alt någon väsendtlig olägenhet ej bör kunna uppslå, om numera, sedan förändrade förhållanden i afseende ä salpeter-ärendena inträdt, nämnda fond indrages och i stället beviljas bestämda anslag, tillräckliga för de utgifter, som fonden är afsedd att betäcka; hafva Rikets Ständer för sin del ansett, att en dylik åtgärd skulle vara ändamålsenlig.
I öfverensstämmelse härmed hafva alltså Rikets Ständer, som, med godkännande af den utaf E. K.
Majit, i ofvan berörda hänseende gjorda beräkning, för nästa statsregleringsperiod anvisat, till salpeter-uppköp, ett årligt anslag af 60,000 R:dr, — tillika funnit sig böra hos E. K.
Majit låta tillse, huruvida salpeterfonden må kunna indragas, samt vid nästa riksdag låta afgifva förslag lili salpeterväsendets ordnande, grundadt på fondens öfverlemnande till Riksgäldskontoret och uppförande i stället å Riksstaten af det anslagsbelopp, som för anskaffande af erforderlig salpeter finnes behölligt.
Diverse anslag. 22:o.
Rese- och traktamenls-penningar.
Sedan Krigs-kollegium upplyst, att bristerna i det å 4:de Hufvudtitelu till Resrock troJctaments-penningar uppförda förslagsanslag under åren 1850, 1860 och 1861 utgjort tillhopa 140,838 Ridr 98 öre, eller i medeltal, för år, 46,946 R:dr 33 öre, har, enär Rikets Ständers sistnämnda år församlade Revisorer jemväl ansett tillökning i berörda anslag vara behöflig, E. K. Maj:l begärt, ali nämnda anslag, i nuvarande Riksstat uppfördl till endast 11,350 R:dr, måtte med 46,650 R:dr förhöjas och således hädanefter upptagas lill 58,000 R:dr; Och då Rikets Ständer anse del i allmänhet vara angeläget att vid förslagsanslagens bestämmande utgifterna, så vidt möjligt är, beräknas och upplagas i närmaste öfverensstämmelse med verkliga behofven, hafva Rikets Ständer till E. K.
Maj:ts ofvanberörda nådiga framställning lemnat bifall. 23:o.
Uti en den 30
December nästl idet år till Rikets Ständer a flåten nådig Proposition har E. K.
Majit fästat Rikets Ständers uppmärksamhet derå, alt redan vid 1856—1858 årens riksdag förslag blifvit af K.
Majit framstäldt derom, att medel måtte anvisas lör inrättande af ridskolor, hvarest det vid kavalleriet och artilleriet äfvensom vid Generalstaben inträdande befäl kunde ega tillfälle alt förvärfva nödig färdighet i / Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 433. 31 ridkonsten och der äfven passande elever skulle kunna utbildas till beridare och stallmästare vid regementena.
Maj:t då framställda förslag om två ridskolors inrättande, den ena vid Strömsholm och dea andra vid Malmö, hade emellertid oj blifvit af Rikets Ständer bifallet, enär Rikets Ständer för sin del ansågo behofvet al' dylika undervisningsanstalter ej vara så tvingande, att icke dermed kunde tills vidare anstå, helst Statens tillgångar då togos i anspråk lör mångfaldiga andra, mera vigtiga behof, och för öfrigt, enligt Rikets Ständers tanke, tillfälle ej saknades till erhållande af undervisning i ridkonsten, dels genom private lärare, dels genom de vid kavalleri-regementena anställde stallmästare.
Då emellertid nu mera än sex år förflutit sedan denna fråga väcktes, och dä bristen vore lika, om ej mera kännbar, hade E. K.
Majit ansett
Sig böra åt den tillförordnade Landtförsvars-komitéen uppdraga att vidare utreda de härmed sammanhang egande omständigheter; Och hade bemälde komité uti derom afgilVet särskildt betänkande, på anförda skäl, föreslagit: alt, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med den plan, som 1856 års för denna angelägenhet särskildt tillsatta kommission framlagt och på hvilken K.
Maj:t jemväl grundat
Sin förra tili Rikets Ständer gjorda framställning i ämnet, ridskolor, så skyndsamt som möjligt, måtte inrättas; för hvilket ändamål Komiléen tillika uppgjort förslag öfver Statsverkets kostnader för de tvänne ifrågaställa ridskolorna, den ena vid Strömsholm och den andra i Malmö; upptagande komiléens förslag för en ridskola vid Strömsholm årliga utgifter till ett sammanlagdt belopp af 14.200 R:dr.
Öfver delta förslag hade sedermera såväl vederbörande Stuteri-chefer sorn StuteriÖfver-Styrelsen blifvit hörda, hvarefter Landtförsvars-komitéen ytterligare i ämnet sig utlåtit; Och hade härvid, bland annat, Stuteri-myndigheterna framställt vissa betänkligheter i afseende på ridskolornas ställande i sammanhang med stuterierna, under förmenande, att sådant kunde ofördelaktigt inverka på stuteriernas egentliga ändamål eljer hästalvelns förbättrande; hvarjemte Stuteri-Öfverstyrelsen ifrågasatt, huruvida icke den vid Strömsholm afsedda ridskolan heldre skulle kunna förläggas i Upsala eller Stockholm.
Då emellertid upplyst blifvit, alt nuvarande stall och ridhus i Upsala icke lemna utrymme för annan ridskola än den, som der förut är inrättad för den akademiska ungdomen, och det blefve nödigt att derstädes liksom i Stockholm, om ridskolan skulle dit förläggas, uppföra särskilda lör densamma oumbärliga byggnader, har E. K.
Majit ansett en ridskolas inrättande i någondera af dessa städer komma att medföra en kostnad, vida öfverstigande den, sorn erfordras för en sådan vid Strömsholm, hvarest beböfliga byggnader lill större delen redan finnas att tillgå; Och då E. K.
Majit, som icke eller velat för det närvarande hos Rikets Ständer äska några medel till den jemväl af Landtförsvars-komitéen ifrågaställa ridskolan i Malmö, i öfrigt funnit
Strömsholm vara för en ridskola i mellersta delen af riket det mest lämpliga ställe, samt de framställda betänkligheterna emot en ridskolas förläggande derstädes icke syntes böra utgöra hinder för förslagets verkställighet i detta hänseende, helst de anförda svårigheterna ansetts lätt kunna undanrödjas; har E. K.
Majit begärt, att Rikets Ständer, för organiserande af en ridskola vid Strömsholm, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med förbemälda Komités algi Ina förslag, dels måtte anvisa, ej mindre ett ärligt anslag af 14.200
R:dr, enligt ofvanberörda förslag, alt å ordinarie stat under 4:de Hufvudtiteln uppföras, än ock ett extra anslag för en gång af 18,000 Ridr till stallbyggnad på stället, dels äfven medgifva, att, intilldess ridskolan kunde komma i fidi verksamhet, af årsanslagen finge användas det belopp, som erfordras till anskaffande af sadlar och 32 Expeditions-UtskoHets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 133. betseltyg, till bostads anordnande ål stallmästaren, samt till nödiga möbler åt eleverna m. m. lör skolans komplettering.
Rikets Ständer hafva tagit denna E. K.
Maj:ls förnyade nådiga framställning i öfvervägande; Och, ehuru det förr eller sednare torde blifva nödigt att tillvägabringa en lämplig anstalt, der kavalleriets befäl kan erhålla undervisning i ridkonsten samt tillfälle till nödig utbildning i hästdressyr beredas dem, som egna sig åt Stallmästarebefattningar vid kavalleri-regementena, har det dock visat sig, all meningarna om det lämpligaste sättet alt åstadkomma en dylik anstalt äro särdeles skiljaktiga; och då uppenbart är, att endast vid Strömsholm en ridskola kan inrättas och underhållas för det af E. K.
Majit äskade anslagsbelopp, hvilket med skolans ordnande på annat ställe, utan tvifvel skulle blifva otillräckligt, hafva Rikets Ständer ansett, att med ridskolans inrättande bör anstå, intilldess åsigterna om lämpligaste stället för densamma blifvit sammanjemkade och en tillförlitlig beräkning af de framtida underhållskostnaderna kunnat ega rum, helst ytterligare anledning för uppskof med denna fråga äfven nu förefinnes i de ökade anspråk på Statsverket, som under riksdagen framkommit; Och hafva Rikets Ständer alltså funnit sig förhindrade att till E. K.
Majits omförmälda nådiga Proposition lemna bifall. 24:o. Öfriga till Fjerde Hufvudtiteln hörande ordinarie anslag, än de, uti hvilka, på sätt det föregående innehåller, någon förändring nu blifvit af Rikets Ständer beslutad, hafva, enligt hvad hosfogade tabell Litt.
A. närmare utvisar, blifvit upptagna lill enahanda belopp, som uti nu gällande riksstat; Kommande, i följd häraf, och sedan anslaget till skrifmaterialier och expenser m. in. för LandtlÖrsvars-deparlementels Kansli-expedition, hvilket för närvarande utgör 2,890 R:dr 32 öre, blifvit, för summans jemnande, ökadt med 40 Ridr 66 öre, Hufvudtitelns samtliga till ordinarie stalsregleringen hörande anslag att uppgå till 9,206,200 Riksdaler.
Till de Landtförsvarets behof, för hvilka tillfälliga eller extra anslag påkallats, hafva nedannämnda belopp dels blifvit af E. K. Majit äskade, dels eljest hos Rikets Ständer ifrågakommit, att för vissa år för en gång anvisas:
För Artilleri behof. 25:o.
Till anskaffande af 20 st. rafflade ströfva kanoner samt lavetter med släpor af jern, äfvensom projektiler och attiralj har E. K.
Majit äskat ett anslag af 110,000 Ridr, att under loppet af närmaste tre år utgå med en tredjedel årligen.
Enligt ofvanberörda Statsråds-protokoll grundar sig denna nådiga framställning på ett förslag af General Fälltvgmästaren, som, ehuru han antagit för sannolikt att ännu under en längre tid de grofva slätborrade kanonerna med dertill hörande massiva och ihåliga projektiler komma att fortfarande utgöra den hufvudsakligaste bestyckningen å så väl land- som sjöfästningar, likväl fästat uppmärksamheten derå, att, sedan numera Exp e t! i tia n .v - lits kott e ts Förslag lill underd.
Skrifvelse, IS: o 133.
33 grofva refflade kanoner sä allmänt inom arméer och lloltor vunnit antagande, det jemväl blifvit nödvändigt att förse fästningar med sistnämnda pjeser, på det man, när lokalen sådant tillåter, redan på de längre alstånden, der dessa pjeser egde en de slätborrade kanonerna vida öfvervägande träffsäkerhet, skulle komma i tillfälle att mäla sig med det fiendtligt artilleriet.
1 anledning häraf hade ock General-Fältlygmäslaren hemställt, att —, sedan genom anställda försöksskjutningar med refflade kanoner af gröfre kalibrar, om nödvändigheten hvaraf General-Fälttygmästaren äfven gjort framställning, sådana resultat vunnits, att man med ledning af dessa försök blifvit öfvertygad rörande lämpligaste reffelsystem, konstruktion m. m. för sådana artilleripjeser, — ofvanberörda antal refflade kanoner med tillhörande lavetter och släpor af jern jemte 2,000 st. projektiler, eller 100 st. för hvarje pjes, mätte anskaffas; varande kostnaden härför beräknad till den af E. K. Maj:t nu äskade summa samt kanonerna alsedda såväl att ingå uti fästningarne Waxholms och Carlstens nuvarande bestyckning, som äfven uti den bestyckning, hvilken lör det snart färdigbyggda utanverket å Hindö invid Waxholm erfordrades.
Och skulle, enligt General-Fälltygmästarens förslag, Waxholm och Carlsten hvardera erhålla 8 kanoner samt å befästningarne å Rindön uppställas 4 kanoner, för att användas å sådana ställen inom dessa fästen, der längre skotthåll erbjöde sig.
Redan vid förra riksdagen erkändes vigten och nödvändigheten deraf att äfven Svenska arméen tillegnade sig denna nya, i flera främmande arméer införda krigsmateriel.
Rikets då församlade
Ständer beviljade ock det anslag, hvilket af E. K.
Majit då äskades till anskaffande af refflade kanoner för 3:ne fältbatterier, och den erfarenhet, sorn sedan denna tid vunnits, har icke jäfvat omdömet om nämnda vapens förträfflighet.
— Rikets Ständer hafva således vid pröfnirigen af E. K.
Maj:ts nu gjorda nådiga framställning funnit sig älven böra tillhandahålla E. K.
Majit medel för anskaffning af refflade fästningskanoner och det är endast i fråga om antalet pjeser, som nu borde inköpas, och ställena för deras användande, som Rikets Ständer icke i allo kunnat biträda E. K.
Majlis nådiga förslag.
Det har nemligen förekommit Rikets Ständer, som skulle bestyckning af Carlstens fästning med kanoner af ofvannämnda beskaffenhet kunna utan olägenhet, åtminstone lills vidare, uppskjutas och således för nästa statsregleringsperiod endast behöfva anvisas hvad som erfordras till anskaffande af dylika kanoner för de mera vigliga befästningarne vid Waxholm och Rindö, hvilka enligt Rikets Ständers tanke, torde företrädesvis böra bestyckas.
Härigenom skulle antalet refflade kanoner, som nu böra anskaffas för fästningarne, kunna nedsättas till 12, och, dä kostnaden för hvarje' kanon med tillbehör, enligt af vederbörande uppgjord beräkning, uppgår till 5,500 R:dr, den begärda anslagssumman följaktligen minskas med 44,000 R:dr.
Och hafva Rikets Ständer alltså, i öfverensstämmelse härmed, till anskaffande under nästkommande stalsregleringsperiod af 12 st. refflade kanoner, samt lavetter med släpor af jern, äfvensom projektiler, beviljat ett extra anslag af 66,000 R:dr, att med en tredjedel årligen utgå. 26:o.
För att, inom en icke alltför aflägsen framtid kunna af den härstädes sednast, eller år 1860, antagna gevärsmodell, i förening med redan anskaffade gevär af sednare modeller, bilda ett nytt upplag af tidsenliga och med utländska fullt jemförliga krigsgevär, någorlunda motsvarande arméens första behof i händelse af en påkommande mobilisering, hade såsom i Statsråds-protokollet meddelas, General-Fälltygmästaren hemställt, att för de tre år, närmaste statsreglering komme alt omfatta, en ärlig tillverkning af 8,000 gevär måtte fä ega rum och nödiga medel dertill beredas eller beräkning af 37 R:dr 50 öre för hvarje gevär i tillverknings- och besigtningskostnad, hvarigenom Kronan vid 1867 års slut skulle ega 56,000 till krigsbruk fullt tjenliga geBih. till B.
Pro t. 1862 fr '1803. 10 Sami. 7 Afd. 9 Haji. 5 34 Expeditions- Utskö ttets Förslag till underd.
Skrifvelse, Nio 135. vär af nyaste modeller; men E. K. Maj:t har, med fästadt afseende å de många andra vigtiga militära behof, för hvilka Statens tillgångar tagas i anspråk, ansett nedsättning i det föreslagna beloppet kunna ske och tillverkningen inskränkas till 5,300 å 5,400 gevär hvarje år samt derföre begärt att Rikets Ständer måtte till anskaffande af 16,000 refflade Infanteri-"evar af 1860 års modell, å 37
R:dr 50 öre st., bevilja ett extra anslag af 600,000 R:dr, att utgå med en tredjedel eller 200,000 R:dr årligen.
Ständer anse det vara ett af försvarsverkets angelägnaste behof alt ar méen, så fort sådant möjligen ske kan, blifver försedd med ett tillräckligt förråd af dugliga vapen, men delta behof ännu icke är så afhjelpt, att ju icke betydliga uppoffringar ytterligare torde erfordras för att bringa Kronans gevärsförråd i fullständigt skick, hafva, med bifall till E. K.
Maj:ts nådiga framställning, Rikets
Ständer till anskaffande af nyssnämnda antal refflade infanteri-gevär anvisat en summa af 600,000 R:dr, att under nästkommande tre år utgå med en tredjedel årligen. 27:o. Vidare har E. K. Maj:t i nåder föreslagit att Rikets Ständer måtte bevilja ett extra anslag af 75,000 R:dr till anskaffande af 2,000 refflade infanteri-gevär, för ersättande af ett lika antal sådana gevär, som skulle från Kronans förråd utlemnas till de i riket bildade frivilliga skarpskytteföreningar, enligt grunder, sorn i Slatsråds-protokoliet finnas närmare bestämda; hvarjemte E. K.
Maj:t funnit nödigt äska Rikets Ständers medgifvande dels till utdelande från Kronans förråd af äldre exercis-gevär under längre tid, än den E. K. Maj:t hittills ansett
Sig böra med högst ett år bevilja, dels ock till föreningarnes berättigande, att å dessa sednare gevär göra de förbättringar, hvartill anledning kunde förefinnas.
De i berörda Statsråds-protokoll angifva grunder för gevärens utlemnande voro, alt desamma borde med all möjlig omvårdnad skötas och bevaras samt icke begagnas vid andra öfningar än målskjutning; hvadan särskildt för exercis afsedda gevär borde tillhandahållas alla skarpskytteföreningar, som det bos Kongl.
Maj:t begärde, så långt förråden, efter beräkning af arméens eget behof, del medgåfve, och, för att i någon mån afhjelpa bristen på målskjutningsgevär, borde till hvarje förening, som deraf vore i behof, — och hvilket hufvudsakligen inträffade i landsbygden, — ett sådant gevär utlånas för hvar tionde man, som i föreningen vore inskrifven, med skyldighet för vissa af föreningen utsedda och uppgifna, personer att ansvara för gevärets återlemnande i godt skick.
Skarp ammunition borde, på sätt E. K. Maj:t redan derom förordnat, föreningarne tillhandahållas för ett pris, motsvarande det Kronan derför finge vidkännas, med jemväl förut stadgadt vilkor att, för bestämmande af tillverkningens myckenhet, reqvisitio ner derå borde inom viss tid för hvarje år ingifvas.
Att beräkna den styrka, hvartill de frivilliga skarpskylte-korpserna knnde komma att uppgå, vore, med ledning af hittills vunnen erfarenhet, icke görligt, men om man för de fyra närmaste åren antoge den uppgå till 20,000 man, kunde man anses hafva någorlunda träffat det rätta.
Med antagande deraf skulle behofvet af exercisgevär blifva 20,000, och då i förråden funnes ett motsvarande antal för ändamålet passande gevär, skulle i detta afseende intet hinder möta.