Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
E. Jacobsson &amp; J£:ni, Drott- ninggatan £9 a.
[2893] J o h n F r ö b e r g *, 1 Finspong.
t i s k o k a r e.
I F.
65 0.
L i n d b l o m Drottninggatan F.
65, B j ö r k l u n d B o k - H ö r n e t af K u n g s g a t a n.
[268S] fhmmitmmimitmmmnnÉtmn 4 6 O s p r i t a d t P o r t v i n, ej b e r e d t för L o n d o n s k e p p n i n g, ä 1: 50 o c h 2: 50 butelj.
Vid k o n t a n t k ö p l e m n a s 10 p r o c.
L e f f l e r &amp; K: n i, 6 Hötorget 6.
[2697] s o Kragar o. M a n s c h e t t e r billigt.
E n g e l s k a S k j o r 2 Biblioteksgatan OBS.
Utmärkt goda svenska tyger.
&amp; &amp; K: n i P a p p e r s h a n d e l Malmskilnadsgatan P A P P E R S H A N D E L - $6 1 0 0 L a g e r af religiös och vetenskaplig literatur, s k o l b ö c k e r, skrif-, rit- och temaböcker, post-, skrif-, rit- m. fl.
slags papper och kuverter s a m t kontors-, skrif- och ritutensilier.
Infattade fotografier, skrifbords- prydnader, toalettsaker, taflor och blomsterkort realiseras till betydligt n e d s a t t a p r i s.
[2919] g o d t o n 4 6 100 st. kuverter [2584] s ä l j a s f ö r 6 0 ö r e.
Billigt och väl utföras l a g n i n g a r, förgyllning och för- silfring i G u l d s m e d s v e r k s t a d e n, 7 Brunkebergsgatan 7.
[2809] &amp; 4 8 Vesterlåniatan.
F ö r s ä l j n i n g s l o k a l e r å n e å r a botten, 1, 2 o. 3 tr. u p p.
a r k p a p p e r samt i parti och minut.
l a g e r i Norden af kulörta.
L a c t o s e r i n - C a c a o, S T O C K H O L M, g K r.
2.90 » 3.75 Cns Stor N:r 7 7 5.
F ö r s ö k någon slags skrifnhig — renskrifuing, u p p s a t s e r eller Öfversättningar, om N i h a r anlag härför.
Gif lektioner, o m Ni h a r t a l a n g e r och i n s i k t i E d r a ä m n e n.
D e t t a i fall N i behöfver e x t r a förtjänst, — eljes, k ä r a Vesta, gå ej i vägen för d e m s o m a r b e t a, ofta för m i n d r e ä n bara b r ö d e t.
N:r 7 7 6.
U n d e r t e c k n a d, som m e d stort nöje och i n t r e s s e nyligen slutat Dickens &gt;Två stä- der », k a n ej a n n a t ä n p å det v a r m a s t e r e k o m - m e n d e r a d e n n a b o k.
Möjligen k a u den a n s e s väl diger för högläsning och skulle j a g d a vilja föreslå » Tre m ä n i en båt » af J e r o m e K.
.Terome, som för v ä n n e r af oförarglig k o - m i k b e r e d e r verkliga h ö g t i d e r af s k r a t t.
Ä r den lilla k r e t s e n r o a d af reseskildringar, k a n j a g ej a n n a t ä n m e d nöje r e k o m m e n d e r a A m i - cis » Spanien » såsom p a e n gång fängslande och lärorik, — Skulle någon af des^a böcker falla i s m a k e n vore ingen giadare ä n gamla tant Lalla.
O k u n n i g flicka b ö r söka i n t r ä d e i Upsala hushållsskola.
J a g h a r själf g e n o m - g å t t d e n n a skola.
Billigast af alla ä r d e n ock: 500 k r o n o r p e r å r, och d å h a r m a n allt fritt inom skolan.
Sannfärdig.
N:r 7 8 2.
Om » Molly » vill uppgifva sin a d r e s s till Teddy, Malmö pöste r e s t a n t e, — så vill j a g m y c k e t gärna tillsända h e n n e b e - skrifning p å e n b å d e smakfull och lätt för- färdigad p e r m.
Prenumerant i Malmö.
— Trefliga p e r m a r t å r N i p å flere sätt, e n k l a s t ä r a t t sy e t t vackert k o r s s t y g n s b r o d e r i p å p a p p s t r a m a l j, fodra d e t och sy fast e t t Kulört s i d e n b a n d a t t b i n d a i h o p boken m e d.
J a g själf h a r dylika — en m a s s e.
— H ä r n å g r a vinkar om Kaffe till Molly.
1) K ö p e n d a s t goda sorter och aldrig m å - let katte, t y d e t k a n vara förfalskadt.
2) B r ä n n själf b ö n o r n a efter alla k o n s t e n s regler, h e l s t så a t t d e k u n n a, u t a n s k a d a a t t bli för m ö r k a, svalna i b r ä n n a r e n.
3) B l a n d a t v ä n n e sorter, hvilka dock n a - turligtvis b r ä n n a s h v a r för sig.
H ä r v i d b ö r noga i a k t t a g a s, a t t man ej t a g e r t.
2 b r a s i - lianska eller 2 vestindiska sorter, utan sädana som v ä x t i olika l ä n d e r.
J a g a n v ä n d e r J a v a och P o r t o Rico (eller Ceylon).
n o!
F ö r s ö k e n Th. Winborg &amp; i S t o c k h o l m t i l l v e r k n i n g a r af S v a r.
A: R ö d v i n.
Fine Sherry Muscatel » Fine Old Sherry Muscatel ... v!
Very Old Superior Sherry Muscatel — » R &amp; 2.40 r A K.
Amoroso, halftorrt, e t t gam- m a l t och u t m ä r k t vin Kr.
, 5 Amontillado, t o r r t, v e r y fine old s u p e r i o r _ Fino secco Sherry, e t t m y c k e t t o r r t, g a m m a l t och u t s ö k t vin med charmant a r o m.
East India Sherry, ljust gol- d e n, fylligt, m y c k e t g a m - m a l t och oöfverträffligt till sitt pris __ Old Brown Sherry, m ö r k gol- d e n, m y c k e t g a m m a l t och fylligt C u L P o r t v i n.
1.00 j 0.55 (Good special Port ...
Rich full-flavoured Port 1.25 Superior Fruity London Port 1.40 Very Superior Old London Port 1.50) 2.25 H J O och svarta KLADNINGSTYGER.
[2886] ^
4) F ö r v a r a o b r ä n d a och b r ä n d a bönor i väl slutna bleckburkar, s m å m a l n a förråder i g l a s b u r k a r m e d inslipad p r o p p för a t t b i b e - hålla a r o m e n.
5) Öfvervaka själf k o k n i n g e n — d e n m å ske p å glasflaska, kittel eller a p p a r a t; d e n lilla mödan lönar sig förvånande v ä l!
6) Begagna aldrig s, k.
s u m p vid vanlig k o k n i n g — och l å t p a n n a n vara tillräckligt stor, s å a t t d e n eljes oundvikliga » öiverkok- ningen i spisen » m å förhindras.
7) Tlengör allt som oftast p a n n a n eller k a n - n a n från b o t t e n s a t s genom k o k a n d e sodalut.
S) A n v ä n d s å litet som möjligt surrogater.
N:r 778.
Mjöd beredes p å följande s ä t t: 2 liter färskt öl, l liter p o r t e r och j.&gt; dito k o l s y r a d t vatten, allt d e t t a blandas, och n ä r d e t skall serveras ilägges 150 gram strösocker.
Denna dryck ä r u t m ä r k t g o d.
Elin F. N:r 783.
M a n skär itu e t t m j u k t franskt bröd och gnuggar fläckarne m e d insidan af brödet.
Dä d e t blifvit smutsigt, t a r m a n n y t t, och s t r y k e r sedan hela taflan d ä r m e d, likväl m å s t e m a n göra d e t m y c k e t varsamt, sä a t t den ej s k r y n k l a s.
P ä d e t t a sätt rengjorda, bli g r a v v r e r och kopparstick som n y a.
Elin F. M:r 7 8 4.
Till e. o. Landskanslisten, T.
Bengtsson Hångsdala.
L ö s e n m ä r k e n och tjän- st e m ä r k e n betala sig bäst.
D e behöfva ej vara rengiorda eller b u n d t a d e.
N:r 784 &amp; 7 9 6.
Vilja G-.
och » Många bäckar s m å göra e n stor å » i bref uppgitva sina a d r e s s e r samt i n s ä n d a 10 Öre i porto till » Regina * VassmolÖsa pöste r e - st an te?
N:r 788.
D e n m e s t p r a k t i s k a lärobok i engelskan h a r u n d e r t e c k n a d funnit v a r a: E t e - m e n t a r b o k i Engelska S p r å k e t af C. Löfving.
Schultz förlag.
N:r 7 9 0.
Fredagen den 29 november 1889.
(102) B y r å: Drottninggatan 48, en Annonspris: tr. 25 öre pr petitrad (
Allm. ' Telef.
TJtg-ifninsrstid: 2:dra årg.
Prenumeration sker hvarje helgfri fredag.
eller I Stockholm: hos redaktionen, i bok- lådorna samt ä tidningskontoren.
nästfölj.
Qvinnans s t y r k a är att känna sig som ett barn och stå sitt prof som en man.
Ainatleus Miillner.
Vår söndagseftermiddags^ klubb.
Ett finskt inlägg i » barnfrökenfrågan ».
p e l o c h inventionssoffor.
I m a t r u m m e t k u n n a vi n u ej titta in, t y d å är j a g rädd, att den b l a n k a kaffepannan o c h d e fina k o p p a r n e blefvo öfvermägtiga, o c h v i få n o g ännu vänta en g o d stund p å G e r d a.
» U s e h, j a g är helt trött p å den här läs- ningen.
K a n m a n verkligen t y c k a, att tvän- ne h y g g l i g a kaffetanter s k o l a vänta k a n s k e en t i m m e p å kaffe, b l o t t f ö r att G e r d a stu- derar s l a v o n s k a.
» I stället begifva v i oss ut p å verandan o c h t a g a en ö f v e r b l i c k öfver trädgården, der hösten ännu ej hunnit g ö r a storstädning o c h sopat b o r t alla b l a d o c h b l o m m o r.
B l o m s t e r - odlingen är n u ett täflingsfält f ö r M a t h i l d a o c h G e r d a, o c h de h a v e r k l i g e n hunnit så långt, att m å n g e n trädgårdsmästare s k u l l e m e d afund betrakta deras t e p p i c h a n l ä g g n i n g a r i form a f stjärnor, palmetrar, elipser o.
, deras stamrosor o c h härliga nejlikor.
Jag, s o m, mera praktiskt, föredrager hennes ä p p l e n, k l a r a s o m drufvor, hennes bär, morötter o c h rödbetor o c h framför allt den trefliga rönn- bersåen, der kaffet s m a k a r så y p p e r l i g t.
» S e så, gräla n u inte längre, utan k o m in i stora r u m m e t o c h se p å m i n a n y a mål- ningar, j a g har m å l a t 3 0 kort, sedan d u se- nast v a r h ä r.
» M e n n u synes G e r d a p å v ä g e n, o c h d å måste j a g s k y n d a att presentera oss, ty k o m - m a v i e n g å n g till kaffebordet, blir det ej tid m e d n å g o t sådant.
» D e r ser m a n, huru sällan j a g k o m m e r.
J a, j a, d u slår d i g än p å d e n ena förtjensten, än p å den andra, ä n l a g a r d u j u l g r a n s b l o m - m o r, o c h än m å l a r d u sotmålningar, så n o g blir d u kapitalist m e d t i d e n.
» S å h a f v a v i d å först M a t h i l d a, v ä l b e s t ä l d gårdsegarinna, litet in p å trettiotalet o c h ogift; G e r d a, litet e m a n c i p e r a d o c h — under öfver a l l a under!
— l i k v ä l m y c k e t praktisk, snart trettio o c h f ö r l o f v a d; slutligen, min egen vär- d a person, m a m m a f ö r s e x barn.
A l l a h a f v a vi en g e m e n s a m sysselsättning som lärarinnor.
I * » Ä h!
ni l a t m a s k a r!
Ä r det så ni arbeta för d e fattiga?
F a t t a s blott, att ni redan d r u c k i t u p p allt kaffet. » » ^ G ^ j e n a r i n n a, M a t h i l d a!
Ä r kaffet f ä r d i g t?
^ g ^ &gt; J a g k o m m e r för en q v a r t sedan från m i d d a g s b o r d e t o c h är h u n g r i g s o m en v a r g.
G u d vare l o f f ö r aptiten. » » Ja då!
Sofi har l a g a t allt i o r d n i n g, i n n a n h o n g i c k u t; men j a g tänker vi vänta p å G e r d a, o m d u b a r a kan h ä r d a ut så länge. » Sedan d e nätta sotmålningaruaV underkastats en sträng kritik — utaf m i g, s o m ej förstår m i g ett g r a n d p å målning, b e g i f v a v i oss åter till framrutnmet.
D e t t a b o r d e egentligen heta m o t t a g n i n g s r u m m e t, m e n s o m d e n n a b e - n ä m n i n g ansetts allt för storståtlig, har det fått stanna v i d den förra, såsom mera i stil m e d allt annat.
J a, M a t h i l d a s h e m är verkligen den nät- taste o c h p r y d l i g a s t e m i n i a t y r v å n i n g m a n k a n tänka sig, från m o t t a g n i n g s r u m m e t m e d sin ståtliga m a k a r t s b u k e t t i kakelugnsnischen, sina v a c k r a sotmålningar o c h präktiga mattor (allt hemgjordt) till sofrummet i ljusblått m e d luf- tiga, hvita draperier k r i n g toaletten, b l å am- » T v ä r t o m h a f v a vi varit n o g u p p o f r a n d e att vänta p å dig.
M e n ingen k a n v ä l be- gära, att m a n skall arbeta, innan m a n ä t e r?
» » M e n n u, fort till kaffebordet o c h så fram med s t i c k s t r u m p o r n a!
» » H ö r du, Mathilda, j a g t y c k e r det här kaffet har en så m ä r k v ä r d i g s m a k; j a g b ö r - j a r tro, att E l i n h a d e rätt. » E l i n är tjenarinnans lilla femåriga flicka; o c h d å h o n senaste s ö n d a g berättade, det hon hjelpt sin m a m m a m e d vårt kaffe, Gerda: » N å!
h v a d satte d u d i t?
» » Cikoria! » frågade Tablå!
S a n n i n g e n talar ur barnets mun.
H i t t i l l s h a d e v i aldrig haft n å g o t att an- m ä r k a m o t M a t h i l d a s kaffe.
» A k t a resårerna! » varnar M a t h i l d a, d å j a g efter kaffet slår m i g ned i inventionssoffan i sängkammaren.
» J a, n u varnar d u n o g E l m a; m e n T r u l s o c h T r o l l e få t u m l a o m der, så m y c k e t de vilja.
N å!
j a g säger ingenting, d å d u är så h y g g l i g att k ö r a ut d e m, d å vi k o m m a, så att v i ej b e h ö f v a f a l l a i förtjusning öfver d e m, såsom öfver m a m m o r n a s y n g s t a småt- tingar. » » S e så, sluta n u att g y c k l a o c h säg hellre, h v a d d u t y c k e r o m fru H a r a l d s o n s b a r n f r ö k - nar, E l m a?
» » J a, j a g tror j u s t e j, att förslaget låter g e n o m f ö r a sig i praktiken, om m a n i S v e r i g e lefver ungefär s o m v i här i F i n l a n d.
I de flesta mindre f ö r m ö g n a h e m inträffar det ofta, att m o d e r n sjelf får se till sina små, m e d a n barnjungfrun får hjelpa till än här en der i k ö k e t eller g å ärenden, o c h dertill torde k n a p t n o g en b a r n f r ö k e n vilja besluta s i g.
» » J a m e n, k ä r a E l m a, ärendena k u n d e d u d å g o d t uträtta sjelf, t y motion b e h ö f v e r d u.
» » J a s å!
d u t y c k e r det s k u l l e taga sig tref- ligt ut att se m i g v a n d r a åstad m e d en så till tunnbindaren eller en kittel o c h ett p a r kastruller till k o p p a r s l a g a r e n.
D e t t a är allt saker, s o m min barnjungfru får uträtta, dels e m e d a n k ö k s a n ej hinner, dels emedan barn- j u n g f r u n annars finge sitta för m y c k e t inne, u n d e r den årstid, d å barnen ej k u n n a g å så m y c k e t ut.
F ö r öfrigt måste h o n skura barn- k a m m a r e n o c h hjelpa till att skura salen.
T r o r d u en b a r n f r ö k e n v o r e m e d o m den sa- k e n, o c h, o m så v o r e, tror d u h o n har till- r ä c k l i g a krafter d e r t i l l?
Idun u t k o m m e r i hufVudstaden hvarje h e l g f r i f r e d a g oeh k o s t a r f8r e t t qvartal e n d a s t 1 k r o n a, p o t t a r v o d e t I n b e r ä k n a d t.
— » N å, m e n n å g r a m a r k till skurhjelp k u n d e m a n v ä l uppoffra f ö r fördelen att hafva en b i l d a d lärarinna f ö r sina b a r n.
» | I K I I kl U IN t i d n i n g e n Inrtehå / ler nästan u t e s l u t a n d e o r i g i n a l b i d r a g.
— U p p g i f ä n ä r m a a t e p o t t a n t t a l t n a m n o c h a d r e s s s a m t e r l ä g g en k r o n a, så er- Din själ kom visst i watt hölje, För stor den är mot sitt fodral, Och tankarne, ett brokigt följe, I hjernan fira karneval.
Du alla gåtor söker lösa Och stycka allting bit för bit, Du utur Mimers brunn vill ösa, Fast ej din arm når dit.
» Ja, ifall dessa m a r k ej öfverstiga i n k o m - sterna.
M e n till o c h m e d förutsatt att allt detta s k u l l e låta arrangera sig, så är j a g än- d å ej riktigt för b a r n f r ö k n a r n a.
» » N å, d å begriper j a g rakt inte, h v a d d u k a n hafva e m o t d e m?
» » J o, detta!
I de flesta h e m, s o m ej höra till den s. k.
» stora verlden », lefver modern tillräckligt i n o m hus för att k u n n a ö f v e r v a k a en v a n l i g barnjungfru o c h se, o m h o n är d u g l i g o c h p å l i t l i g; men det är till m a m m a barnet k o m m e r, d å det ö n s k a r n å g o t, till m a m m a, o m det skadar sig, till m a m m a, o m det ö n s k a r veta något, till m a m m a m e d alla sitt lilla hjertas sorger.
F i n n e s en fullt skick- lig o c h b a r n k ä r barnfröken (j a g misstänker, att de äro temligen glest sådda), så är m a n tyvärr n o g så beqvärn att ö f v e r l e m n a allt sådant åt barnfröken.
S å s m å n i n g o m glider barnet från m o d e r n, det innerliga förtroende, som förenar m o d e r o c h barn, är brutet, o c h vid äldre år, då barnet går ut i verlden o c h det b a n d e t v o r e dess säkraste stöd, d å är det för sent att åter k n y t a det. » Dill öga följer med förljusning Den muntra silfverbäckens språng.
Du söker lyda vindens susning Bland insjöns säf och tång.
Du ville tolka rotgelns qviiter T hagtornsliäckens blomsterhägn, Du söker fånga solens glitter Och qvällens stjerneregn.
Du undrar, hvi johannismasken Ej vingar såsom sländan fåll, Och hvarför popplarne och asken Så högt mot himlen nått, Då styfmorsblomman fått sig nöja Alt pryda mossbelupen rot.
Och liten sippa måste dröja I dunklet vid dess fot.
» Ja, d u har rätt, barnjungfrun träder ej e m e l l a n m o r o c h barn, m e d det g ö r k a n s k e ofrivilligt en b a r n f r ö k e n.
» » D e t e n d a f a l l, der en sådan fröken v o r e en välsignelse, v o r e k a n s k e i » s t o r a v e r l d e n », der m o d e r n ofta, dels a f tvång, dels a f b ö - jelse är m y c k e t b o r t a o c h barnen s å l u n d a l e m - n a d e v i n d för v å g.
m e n den mor, s o m verk- ligen vill u p p f y l l a sina moderspligter, s k a l l säkert äfven skaffa sig tid att v å r d a sina barn. » Ja, ständigt vill du vela klafven Till lifvets dunkla alfabet, Du spöijer om den tysta grafven, Om Och Som Och Du » N e j, n u får ni d å l o f att sluta m e d er barnauppfostan o c h er I d u n, annars r ä k n a r j a g u p p a l l a s l a v o n s k a författare för e r.
» » F ö r s k o n a oss, G e r d a!
D e t säger j a g d i g, att så snart d u gjort u n d a n din e x a m e n, så t ä n k a vi alls iote g å in på, att d u sitter der oeh moltiger o c h funderar p å d i n a ryssar o c h slaver, utan n o g får d u l o f att intressera dig för I d u n l i k s o m v i.
D u litar så b l i n d t på, att vi s k o l a t e c k n a u p p alla g o d a rön i den h u s h å l l s b o k, v i t ä n k a förära d i g till lys- ningsgåfva, m e n tänk o m vi g ö r a d i g det sprattet att ej hinna få den färdig, utan hellre ö f v e r l e m n a åt d i g att sjelf leta s a m m a n d e m alla. » både lid och evighet, hvarför äppelblomslren snöga hvita flingor i ditt hår, hvarför i din moders öga ofta såg en tår.
Du frågar, hvem i guldgul vifoa De fem små purpurdroppar stänkt, Och hvem som månens silfverskifva På himlahvalfvet hängt, Hvarför så mången liljestängel Föll vissnad ned, af masken frätt, Och hvarför liten blåögd engel I bäcken mot dig lett.
En barnakind med Aslrildsgropar, En blick så ljuf, en purpurmun, Ett guldhår, som i lockar hopar Sig öfver pannans liljegrund, Se der den bild, dit såg i bäcken, Din lilla engels konterfej Med sina blåa frågetecken, Likt två förgät-mig-ej.
» S e så, n u pratar E l m a, så att hon g l ö m - m e r b å d e m a n o c h barn.
V e t d u, att k l o c - k a n är s e x o c h barnen vänta p å s m ö r g å s?
» » N å j a!
J a g har emellertid hunnit g a n s k a l å n g t p å m i n strumpa.
N o g få vi så m å n g a par färdiga till j u l e n, att d e hinna till samvetsplåster f ö r v å r k l u b b.
» » Adjö!
Adjö! » » V ä l k o m n a nästa s ö n d a g i g e n.
» Sigrid Fredsberg.
Bidrag i a l l a ä m n e n m o t t a g a s m e d t a c k s a m h e t.
(örgät-mig-ejen » likt vid bäcken, Du lilla, är ditt ögonpar, Två stora, blåa frågetecken, Som bedja jemt om svar.
Och ständigt, ständigt får jag höra Ett hvarför stappla från din mun, • » Hvad hade jag väl här att göra? » Du spörjer hvarje stund.
» God) e små hvita händerna gledo sakta, nästan smekande öfver tangenterna o c h komino tonerna att ljuda så mjuka o c h dämpade som stilla dyningar; långsamt o c h innerligt smälte ackompagnementet samman med hennes låga, känsliga röst, då hon sjöng: » Hon tänkte på ham i det sidste, men det var der ingen, som vidste » — — — » men det var der ingen, som v i d s t e », upprepade hon ännu en gång, så vekt, att rösten föreföll beslöjad.
in, Det tog hastigt i dörren.
Ett hufvud tittade men syntes ögonblickligen vilja draga sig afton, herr Åkeson! » Nu k o m den unge mannen skyndsamt fram till henne.
H o n räckte honom vänligt han- den, utan att se u p p.
Han höjde sig ned m o t henne o c h sökte fånga en blick, men han såg blott en liten trotsig nacke m e d ett kortklipt, ljust hår.
» V i l l ni inte fortsätta s å n g e n?
» frågade han stälde sig b a k o m hennes stol.
» N e j, den var redan slut. » » S å börja då en gång t i l l!
» » N e j, det orkar j a g inte. » H a n smålog.
H a n kände så väl till den unga flickans vårdslösa, hälft pojkaktiga ut- tryckssätt; det var hennes originalitet, som från början väckt hans intresse.
och Hon reste sig upp o c h gick fram till bra- san, som klart fladdrade i den stora, gammal- modiga kakelugnen.
H o n var mjuk och smi- dig som en liten kattunge.
Fötterna rörde sig lätt o c h behagfullt på den enkla gångmat- tan.
D e t var chic i den eleganta, otvungna hållningen o c h de något långsamma rörelserna.
» T a g en stol o c h sätt er här bredvid mig, så ska ' vi fira skymningsbrasa. » Hon sköt fram en länstol o c h lutade huf- vudet m o t stolens ryggstöd.
» G e r n a, fröken Ida.
J a g tror för resten, vi äro ensamma hemma.
Fru Ä n d e r o c h frök- narna ha visst gått b o r t.
» » J a, de äro på teatern. » » O c h ni följer inte m e d?
» » N e j, inte ni heller. » » Börja nu inte gnabbas, fröken I d a.
Jag kan ju gå, när jag vill, men ni kan svårligen gå ensam. » » J o, det skulle inte genera mig en s m u l, » — • en liten fot sträcktes med en energisk rö- relse fram under klädningen.
» D e t skulle ni ändå aldrig göra.
Bästa beviset för, att ni inte är så emanciperad, som det låter, är att ni inackorderat er o c h inte hyrt eget r u m.
» » D e t är inte något bevis alls för något an- nat, än att jag är för lat att bädda o c h städa och allt sådant der, när j a g har fått pinas i skolan hela förmiddagen med att plugga lär- dom i d u m b o m a r.
» » A d v o c e r a kan Di, det vet jag n o g; men, hör ni, låt oss nu tala allvar ett tag!
Här har jag bott i tre månader o c h sett er- lika länge, pratat med er i två o c h en half månad, o c h ändå känner jag er lika litet nu som första dagen.
V o r e det inte på tiden att vi — att n i.
» Han visste egentligen ej, hur han skulle ut- trycka den varma önskan, han hyste, att k o m m a den unga flickans innersta känslolif närmare på spåren.
Hon något.
Liten frågvis.
till baka.
D e n unga flickan hade likväl redan märkt fridstöraren o c h ropade gladt: var emellertid ej alls hågad att förstå ».
gjorde några nya bekantskaper, som man kunde k o m m a under fund m e d?
J o, det tycker jag visst, » ifylde hon skrattande.
» N e j, så menade jag ej.
D e t lär j u bli en nödvändighet ändå, när jag nu snart tar min examen o c h får resa för att kanske ej åter- komma på många å r.
» » O c h så ska ' hafsvindarne fläkta bort alla gamla obetydliga minnen. » N u blef hennes röst med ens litet osäker.
» D e t tror ni inte, men hvad vill ni egent- ligen jag skall m i n n a s?
» H a n lutade sig m e d.
en varm blick emot henne.
H o n satt tyst en stund — några ögonblick ..
Så brast hon ut i ett så smittsamt skratt, att han ej kunde underlåta att instämma, oak-
hälla » e t t n u m m e r I v e c k a n u n d e r h e l a q v a r t a l e t.
F 5 r h v a r j e 5 - t a l a b o n - n e n t e r, s o m s a m l a s, o c h f ö r h v i l k a a f g l f t e n I n s ä n d e s till R e d a k t i o n e n a f tadt han kände sig sårad öfver hennes banala skämt.
» F ö r l å t mig, fröken I d a, » sade han slutli- gen allvarligt, » men jag trodde ej att ni var — hjertlös. » » N å, inte får ni tycka illa vara. » E n liten mjuk hand smög sig ett ögonblick i hans.
» J a g ska ' vara snäll nu, men se inte ut, som om all verldens bekymmer hvilade på ert huf- vud!
Hur hade vi det n u?
Ni ville ha nå- g o t att minnas. » H o n vände för första gången i afton sina ögon mot honom.
D e voro gråa, stora o c h underbart vackra.
H e l a den unga flickans skiftande själslif låg afspegladt i dessa trolska djup.
» Får jag ta ' den der blicken med på fär- den?
Får jag tro på det, jag tyckte mig läsa i den? » » J a g vet j u inte, hvad ni läste. » D e t ljöd så smekande, dämpadt o c h ändå lifsvarmt, att han måste samla hela sin sjelfbeherskning för att minnas, att han endast var en fattig styr- man.
» N i har något af siren hos e r, » sade han lidelsefullt, » något som lockar med oemotstånd- lig makt, men man vågar aldrig gripa derefter. » H o n vände hufvudet ifrån honom och såg in i den nu nedbrunna brasan.
D e s s fläm- tande sken skimrade i osäkra dagrar öfver det stora rummet och lemnade det ibland nästan i mörker, ibland åter i klar belysning.
» J a g ville så gerna, att ni sjönge för mig, blott sista strofen af den der lilla folkvisan, ni sjöng Dyss, » bad han.
» H v a r f ö r just d e n?
Ni b ö r i alla fall inte lyssna till sirénsåDg. » D e t hade k o m m i t nå- got kallt o c h främmande in i hennes röst.
» Fröken Ida, sårade jag er med min lik- nelse? » » J a, en siren är något dåligt, något isande o c h frånstötande, som bedrager den, som för- litar sig på henne.
J a g tänkte ej, att ni trodde mig så illa. » V i d en just nu lekfullt upplågande flamma såg han en stor klar tår skimra på hennes mörka klädning.
» H a r jag verkligen gjort er ledsen?
Förlåt m i g; jag ville j u endast ge er en tydlig bild af skiftningarna i er karaktär.