Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t ifrågaställd, hvaremot Utskottet fått emottaga 2:ne inom hedervärda Bondeståndet väckta motioner, deruti blifvit föreslaget: af riksdagsfullmäktigen Johan Bergström från Stora Kopparbergs län, att då den stora vigt landtmäteriet utöfvade på jordbrukets uppkomst och förkofran fordrade att chefen för detta verk vore så allönad att han kumle egna sin verksamhet odelad åt embetets åligganden och icke behöfva anse detsamma såsom en öfvergångsplats, hvilken blott en kort tid innehades, hvarunder tillfälle saknades alt systematiskt genomföra de förbättringar, som af behofvet påkallades, men denne cmbetsmans löneinkomster, oaktadt han innehade chefskapet för den talrikaste tjenstemannakorps i riket, uppginge endast till 2,000 R:dr, och således vida understege hans vederlikars, af hvilka General-Post-Direktören och General-Tull-Direktören hade i löneförmåner, taflfelpenningarne inberäknade, den förre 4,000 R:dr och den sednare 6,000 R:dr, Öfver-Direktören vid landtmäteriet måtte, under Stals-Ulskoltels Utlåtande, .V 67. 3 vilkor att icke samtidigt få bestrida annan tjenst, aflönas lika med chefen för postverket, eller tilldelas den löneförbättring Rikets Ständer kunde anse med rättvisa och billighet öfverensstämmande; af Erik Christensson från Götheborgs och Bohus län, att, som lönen för sekreteraren i landtmäteri-kontoret utgjorde, utom några obetydliga sportler, endast 1,074 R:dr banko, densamma mätte förhöjas till 1,600
R:dr; till stöd hvarför motionären huf\udsakligen anfört, att berörde befattning icke vore jemförlig med sekreteraretjensterne inom kollegierne och andra centrala styrelseverk, enär i desse sekreteraren endast är expeditionshafvande, men icke deltager i rådslagen och än mindre för besluten ansvarar, hvaremot landtmäteri-sekreteraren är både expeditionshafvande och ansvarig rådgifvare samt förenar således i sin befattning sekreterarens och ledamotens i andra verk åligganden; att ifrågavarande tjensteman måste ega både full insigt uti kontorets alla göromål, samt nog karaktersfasthet att ej låta sina åsigter, i händelse de från chefens äro skiljaktiga, undertryckas, om än reservationsrättens utöfning skulle vara med obehag förenad.
Utskottet har tagit dessa motioner i öfvervägande; och a) vidkommande först den för Ofver-direktören begärda löneförhöjning, så enär Rikets vid 1840—1841 årens riksdag församlade Ständer, i anledning af Kongl. Maj:ts derom då framställda nådiga förslag, fastställt för General-landtma terikontoret en förhöjd aflöningsstat, enligt hvilken Ofver direktörens lön, som förut utgjort 1,600
R:dr, uppgår, utom förmonen af boställsrum, till 2,000 R:dr med derunder inbegripne 152 tunnor spanmål, samt det måste hafva berott på den nu varande Ofver-direktörens eget godtfinnande att söka och emottaga berörde embete med de löneförmåner som för detsamma äro bestämda, finnér Utskottet, då några förökade åligganden icke, så vidt Utskottet har sig bekant, tillkommit under dennes korta embetsförvaltning, hvilka kunna skäligen framkalla anspråk på förhöjda löneförmåner, sig böra hemställa, att hvad af enskild motionär blifvit i detta ämne föreslaget, icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. b) Beträffande derefter den för landtmäteri-sekreteraren föreslagna löneförbättring, så anser Utskottet, med åberopande af Rikets sednast församlade Ständers beslut, enligt hvilket Ständerna, på anförda skäl, funnit sig icke böra bifalla Kongl. Maj:ts då gjorda förslag att landtmäteristaten måtte ökas med 200 R:dr till beredande af godtgörelse åt nämnde tjensteman för tillökade göromål, sig nu icke heller böra tillstyrka Rikets Ständer, att bevilja den för sekreteraren vid General-landtmåteri-kontoret föreslagna löneförhöjning. 4 Stals-Ulskollels Ullålande, M 87. öfver ståt hållar e-Embet et. 3:o.
Vid pröfning af Öfverståthållare-Embetels, i underdånig skrifvelse den 9 Juli näsllidet år gjorda framställningar om behofvet af en förbättrad lönereglering för bemälde embetes kansli, har Kongl. Maj:t, enligt hvad
Dess nådiga propo sition innehåller, väl erkänt billigheten af samtliga ifrågasatta löneförhöjningar, men dock funnit sig nu endast böra förnya sin vid sednaste riksdag gjorda hemställan att å staten måtte uppföras följande nya löner, nemligen: a) för ytterligare 4 exsekutionsbetjente, å 108 R:dr 16 sk. 433: 16. b) för en kanslist till biträde åt fogaten 300: — c) för 2 undervaktmästare, hvilka å stat nu åtnjuta endast 89 R:dr lön, hvardera en tillökning af 50 R.dr 100: — och d) för 4 vaktknektar vid gäldstugan, hvilka å ordinarie stat innehafva 54 R:dr 8 sk., hvardera en tillökning å 53 R:dr 24 sk 214: — Summa 1,047: 16.
Enär det egentligen åligger städerne i allmänhet, att bestrida de kostnader, som med exsekutionsväsendet derstädes äro förknippade; men det oaktadt Stockholms stad af Statsverket åtnjuter betydliga bidrag till detta föremål, anser Utskottet sig icke kunna häruti tillstyrka någon tillökning, utan får derföre hemställa att Rikets Ständer icke måtte bifalla Kongl. Maj:ts förnyade framställning i förevarande ämne.
Landtstaten. 4:o.
Sedan, i enlighet med Rikets sednast församlade Ständers beslut, den så kallade Fahlu kungsgårds hjelp, blifvit, genom Kongl, brefvet den 18 Maj 1849 från och med nämnde är alskafTad emot samtidigt försvinnande af derför medgifven lindring i bevillningen, men med iakttagande att för den del af räntan, som vore nu mera Landshöfdingen i Stora Kopparbergs län på lön och till embetsrummens eldning anslagen, utgörande 462j§| lass ved, och i slaten upptagen till 635 R:dr 32 sk. 5 rst., hvaraf 86 R:dr 32 sk. såsom värdet af 16 famnar björk— och 8 famnar alved årligen beräknats för embetsrummens uppeldning och återstoden ingått i LandshöPdingens lön med 549 R:dr 5 rst., ersättning skulle Landshöfdingen lemnäs efter årlig markegång och, intill dess anslag dertill kunde varda å stat anvisadt, utgå af öfverskotten å Statsverkets inkomster, har Kongl. Majit Slals-Utskoltels Ullålande, M 87. 5 behagat nu föreslå Rikets Ständer, att dessa 549 R:dr 3 rst. må, såsom kontant lönebelopp, på staten för Landshöfdinge-aflöningeu upptagas, emot det att förenämnde 635 R:dr 32 sk. 5 rst, såsom inbegripna i den indragna räntan, i stället från staten försvunne och hvarigenom en minskning af 86
R:dr 32 sk. i titelns anslagssumma uppkomme.
Åt livad Kongl. Maj:t sålunda föreslagit tillstyrkes Rikets Ständers bifall. 5:o.
Till Statsutskottets behandling hafva blifvit remitterade 2:ne motioner, väckte, den ene hos höglofliga Ridderskapet och Adeln af herr Hedenstjerna, O-, och den andra inom hedervärda Bondeståndet af riksdagsfullmäktigen Pehr Byström från Jemtlands län.
Uti den förra af dessa motioner har blifvit anfördt, hurusom en väsentlig brist i länsstyrelsernes organisation i så måtto förefunnes, alt vid Landskanslierna saknades någon på stat anställd tjensteman med förmåga och skyldighet, att dels vid expedierandet af derstädes förekommande mångartade och vigtiga göromål, med einbetsmanna-ansvar biträda Landssekreteraren, dels ock företräda dennes ställe, då han af jäf, sjukdom eller embetsresor m. m. vore hindrad att embetet sjelf förrätta.
Denna brist blcfve känbarare i samma mån, som göromålen vid Landskanslierna ökades i följd af statsskickets utveckling och folkmassans tillväxt, och behofvet af en sådan tjenstemans anställande, hvarom nu är fråga, hade äfven af Rikets Ständer blifvit erkändt, ehuru någre löneanslag icke kunnat, i anseende till statens knappa tillgångar, dertill anvisas.
Häraf hade blifvit en följd att Landssekreterarne nödgats sjelfva aflöna de dem biträdande Länsnolarierne, hvilken uppoffring blefve för de förre i samma mån betungande, som deras inkomster förminskades, hvilket i sednare tiden i hög grad inträffat på gruud af flere allmänt kända förhållanden.
Genom tillsättande af ordinarie
Länsnotarier skulle skickliga ämnen till Landssekreterare erhållas, och desse sednare beredas tillfälle att förskaffa sig den specielare kännedom om länet, hvilken ej kuude på embetsrummet inhemtas.
På dessa med flera andragna skäl har motionären föreslagit, att Rikets Ständer mätte anslå 600 R:dr banko till lön åt en Länsnotarie inom hvarje län, med rättighet för Kongl Maj:t att i nåder meddela speciela föreskrifter om ifrågavarande tjenstemäns tillsättning och tjenstgöring m. m.
Af den sednare motionären, eller riksdagsfullmäktigen Byström, har, under förmälan att Kongl, förordningen den 1 Juni 1830, angående fjerdingsmans åligganden och skyldigheter icke motsvarade dc förhoppningar och önskningar Bondeståndet deraf förväntat, emedan berörde åligganden tillhörde den egentliga kronobetjeningen som derför aflönades, 6 Stats-Ulskoltets Utlåtande, M 87. blifvit föreslaget, att, derest fjerdingsmännen icke kuude befrias från ålit sysslande af polisnatur, dem måtte tillerkännas en årlig ersättning af minst 50 R:dr banko.
De sålunda gjorda framställningar har Utskottet tagit i öfvervägande; och a) angående först
Länsnolariers anställande på stat och deras lörseende med lön, sä enär, enligt hvad af det vid Kongl. Maj:ts nådiga pioposition om Statsverkets tillstånd och behof fogade Stutsiåds—protokoll öfver civilärender den 13 November förlidet år, inhemtas, fråga om lönereglering för landtstaten, jemte dermed sammanhang egande ämnen är pä Kongl. Majtts nådiga pröfning beroende, anser Utskottet, i ärendets närvarande skick sig böra afstyrka Rikets Ständers bifall till hvad motionären i förevarande hänseende föreslagit. b) Hvad åter vidkommer begäran om anvisandet af löner åt fjerdingsmännen, får Utskottet erinra, att Rikets Ständer vid 1840 och 1841 årens riksdag beslutat att fjerdingsmanslönerna borde vid dåvarande innehafvares afgång indragas, samt berörde befattning betraktas såsom ett municipalsysslande, derför någon ersättning af statsmedel icke bör ega rum; och anser Utskottet fördenskull icke skäl att i Rikets Ständers så nyligen fattade beslut föreslå någon förändring, utan hemställer att motionärens framställning i detta ämne icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Gästgifvares friheter. 6:o.
Som erfarenheten bekräftat, att någon entreprenad icke kunnat tillvägabringas hvarken vid Kappeleds gästgifvaregård i Willstads socken och Westbo härad af Jönköpings län, eller vid Norrlida gästgifvaregård i Båraryds socken af samma härad, men desse hemman, hvilka hafva gästgifveriskyldigheten sig ålagd, äro af serdeles svag beskaffenhet, har Kongl.
Majit funnit sig föranlåten, att al Rikets
Ständer äska att ett årligt understöd för ifrågavarande gästgifverier måtte ä stat uppföras, nemligen för % mantal Kappeled 06: 32 — och för V» mantal Norrlida 80: — — eller tillhopa 146: 32. — hvaremot en för närvarande odisponerad tillgång af 50 R:dr 45 sk. 8 rst å in delda anslaget på denna titel, kunde indragas.
Af det, den nådiga propositionen bifogade, Statsrådsprotokoll inhemtas, att Kongl. Majit vid sist hällne riksdag i nåder begärt, alt till understöd för den, Stats Utskottets Utlåtande, Jfs 87. 7 åboerne 8 förstnämnde hemman, genom Kongl, brefvet den 25 Maj 1838 ålagde gästgifverihällning, mätte 8 stat uppföras ett Srligt anslag af 66 R:dr 32 sk., hvilket belopp blifvit hvarje är fr8n och med 1842 af extra utgiftsmedlen anvisadt; men hvilken nådign begäran Rikets sednast församlade
Ständer icke bifallit af det skäl, att ovisst vore huruvida icke entreprenad för skjutsningens bestridande vid Kappeleds gästgilvaregärd kunde tillvägabringas och ähoerne 8 ifrägavarande hemman såmedelst befrias från den tunga, hvilken de af gästgifveri-hållningen mäste vidkännas ; samt att, i följd häraf, försök till skjutsentreprenads åstadkommande äfven blifvit anstäldt, hvilket dock fruktlöst aflupit, emedan någon spekulant vid auktionstillfället sig icke infunnit.
Beträffande kronoskattehemmanet Norrlida, % mantal innehåller åberopade Statsrådsprotokoll, alt detsamma blifvit, medelst Kongl. Resolution den t Februari 1841, anslaget till ständigt gästgifveri emellan de äldre gästgifvaregårdarne Öreryd och Gisslaved på allmänna landsvägen emellan Jönköping och Halland; att egaren till ifrågavarande hemman uti en till Konungens Befallningshafvande i länet år i 848 ingifven skrift anhållit, att som han icke, utan att äfventyra egen undergång och hemmanets förfallande i ödesmål, kunde med gästgifveribållningen och dermed förenade besvär fortfara, såvida lindring och understöd icke blefve honom beviljad t, och det vid anställda försök icke lyckats att få skjutsningsbesväret vid Norrlida upplåtet på entreprenad, i anseende till ortens svaghet och stationens aflägsenhet från andra hemman, Norrlida måtte icke allenast befrias från den hemmanet nu åliggande soldatrotering, utan jemväl få sig tillagd vanlig vakansafgift för % mantal, hvarigenom detsamma i likhet med andra gästgifverier finge njuta förmån af roteringsfrihet för ett helt mantal, samt dessutom af kronans behållna hemmansräntor i orten eller andra allmänna medel erhålla ett understöd af omkring 80 R:dr banko; efter det undersökning om förhållandet vid vederbörlig domstol egt rum, hade Konungens Befallningshafvande i länet, uti underdånig skrifvelse, den 21 Juli 1849, med öfverlemnande af ofvanberörde ansökning och öliiga till ärendet hörande handlingar, rnfört, att enär hästars underhållande i en så vanlottad ort som Westbo härad, måste falla sig ovanligt tungt, äfvensom resandes förplägning med de få tillgångar dertill, som orten erbjöde, lemnade en ganska ringa behållning, funne Konungens Befallningshafvande sig böra vitsorda behofvet af understöd för meranämnde hemman; men som hvarken några kronans behållna räntor funnes att härtill anslå eller roteringsfrihet numera kunde hemmanet Norrlida beredas, ansåge Konungens Befallningshafvande sig böra i underdånighet föreslå, att egaren af gästgifveriet derstädes måtte tilldelas ett årligt penningeunderstöd af högst 80 R:dr banko; uti hvilken underdåniga hemställan, Kongl.
Kammarkollegium, i ämnet hördt, instämt. 8 Stats-Utslcottets Utlåtande, M 87.
Hvad sålunda förekommit, har Utskottet tagit i öfvervägande; och ehuruväl enligt gällande författningar icke något hemman eger undandraga sig skyldigheten af gästgifverihållning, när den anses nödig, fordrar dock billigheten, att, på de ställen, der denna för allmänna ändamål ålagda skyldighet blifver för åboerne så betungande, att deras bestånd derigenom undergräfves, staten kommer vederbörande till hjelp med det understöd som skäligt pröfvas; och då det belopp Kongl. Majit, på sätt ofvan är vordet omförmäldt, föreslagit till gästgifveriets uppehållande vid Kappelled och Norrlida icke synes vara för högt beräknadt, tillstyrker Utskottet Rikets Ständers bifall å Kongl. Maj:ts i berörde hänseende gjorda nådiga framställning.
Jordbruket, handeln och naringarne. a) Undervisningsanstalter för jordbruk och landtmannanäringar. 7:o. 1 ändamål att det å kungsladugården Ultuna i Upsala län inrättade landtbruksinstitut måtte kunna försättas och underhållas i sådant skick, att de för svenska jordbruket deraf påräknade fördelar blefve att med säkerhet förvänta, biföllo Rikets Ständer vid sednaste riksdag, att, till understöd för nämnde institut, ett årligt anslag af 4,000 R:dr finge under den tid, för hvilken den då verkställde stats-reglering komme att blifva gällande, fortfarande utgå, under vilkor att minst 6 elever och ett lika antal lärlingar vid institutet kostnadsfritt uuderhölles och njöte undervisning.
Att detta anslag likväl befunnits otillräckligt för åstadkommande af hvad för institutets fortgående utveckling och förkofran erlordrades, har institutets styrelse, uti underdånig skrifvelse af den 50 September förlidet år, för Kongl. Maj:t ådagalagt samt tillika i underdånighet anhållit om aflåtande af nådig proposition till Rikets nu församlade
R:dr, emot förbindelse för institutet att hålla 24 frilärlingar och 4 frielever; i följd hvaraf Kongl. Maj:t ock, med nådigt åberopande af de skal, som merbemälte styrelse anfört, täckts föreslå Rikets Ständer, att det årliga anslaget för Ultuna landtbruksinstitut måtte, emot förbehåll af de ökade förbindelser för institutet, hvilka såsom vilkor erbjudits, hädanefter utgå med 8,000 R:dr, samt således anslaget till undervisningsanstalter för jordbruk och landtmannanäringar att ökas med 4,000 R:dr.
Uti styrelsens nyssnämnde underdåniga skrifvelse förekommer, att nämnde institut, hvilket såsom vilkor för uppbärande af det åt institutet beviljade årliga anslag af 4,000 R:dr banko fått sig ålagdt att emottaga och underhålla sex Slats-Utshollets Utlåtande, M 87. 9 sex fri-elever samt ett lika antal fri~liirlingar, frän och med Oktober månad 1849, då institutet trädde i full verksamhet, icke allenast iakttagit nämnde vilkor, utan äfven derutöfver lemnat inträde ät 18 betalande lärlingar och 20 betalande elever, oberäknadt dem, som med stöd af 33 § i de för institutet år 1846 i nåder utfärdade stadgar, erhållit tillstånd alt såsom extra-elever af undervisningen sig begagna; att antalet al sökande så väl till elevs- som lärlingsplatserna vid institutet varit betydligt större, än utrymmet medgifvit alt derstädes emottaga; hvilket förhållande synnerligast inträffat i afseende på platserna för fri-lärlingar; att som likväl med sistnämnde klass af lärjungar hufvudsakligen af~ såges att dana duglige och skicklige arbetare, hvilket sällan eller aldrig lyckades med andra än sådane, som från yngre åren blifvit vande vid jordbruksarbete, vore det, i styrelsens tanke, af stor vigt att få vid institutet så ordnadt, att goda och skickliga ämnen tili lärlingar icke behöfde derifrån utestängas genom att af dem fordra en årsafgift, som gjorde det för flertalet af obemedlade ynglingar omöjligt att kunna vinna inträde derstädes; att styrelsen derför ansåge, att ändamålet med institutets verksamhet än mer skulle befrämjas, om ej blott 6, utan alla landt— brukslärlingar befriades från årsafgifts erläggande, hvaremot frielevsplatserna lämpligen syntes kunna inskränkas från 6 till 4; att genom § 1 i ofvan åberopade nådiga stadgar, institutet fått sig anbefallt, att »bibringa dem, som detsamma begagna, de kunskaper, så i theoretiskt som praktiskt hänseende, hvilka erfordras för ett landtbruks rätta skötsel» och att, »för vinnande af detta mål, följa landtbrukets utveckling och framsteg äfven i andra länder samt genom försök pröfva och tilllämpa hvad som för Sverige kan vara användbart»; men att detta stora och vigliga syfte icke kunde uppnås förr än institutet blefve satt i tillfälle ej mindre att anställa fullständig lärarepersonal i alla de ämnen, hvaruti, enligt stadgarne, undervisning borde af särskilte lärare lemnäs, än ock att efter hand anskaffa dels ett bibliothek, innefattande åtminstone det hufvudsakligaste af den utländska landtbrukslitteraturnn,
dels ock flere för undervisningen i agrikultur-kemi och fysik, nödiga instrumenter, jemte samlingar af åkerbruks- och andra redskaps modeller m. m.
Härjemte har Utskottet af tillgängliga handlingar inhemtat, att för uppförande af byggnader i och för undervisningen samt för inrymmandet af lärare och lärjungar, institutet utbetalt en summa af 29,705 R:dr 4 sk. 3 rst., som, sammanräknad med hvad institutet utlagt för inventarier, utgjorde ett belopp af 62.599 R:dr 32 sk. 11 rst., hvilket till någon del blifvit anskaffadt genom skuldsättning hos enskild person.
Sl. Prol. 1850 1851. 4 Soini., 1 Afd., 29 Häft. 2 10 Slats-Utshottets Utlåtande, Jtl 127.
Enär sålunda blifvit ådagalagdt, att de af Rikets Ständer, vid sist hällne riksdag, beviljade -4,000 R:dr till Ultuna landtbruksinstitut icke varit tillräcklige till denna läroinrättnings försättande och underhållande i sådant skick, att densamma kunde, såsom vederborde, verka för det ändamål, som med dess stiftelse afsetts, samt det är lör landels förnämsta modernäring af största vigt, att ifrågavarande landtbruksinstitut icke måtte, af bristande tillgångar för oundgängeliga behof, hämmas i sin utveckling, utan tvärtom så fulländas, att det kraftigt kan inverka på jordbrukets förkofran, finner Utskottet sig äga skäl tillstyrka Rikets Ständer att, emot förbindelse för institutet att hålla 24 friliirlingar och 4 frielever, bevilja den för landtbruksinstitutet af Kongl. Maj:t äskade förhöjning i anslaget, som alltså hädanefter skulle komma att utgå med 8,000 R:dr.
Hvarjemte Utskottet, som anser det icke vara med god ordning öfverensstämmande, att en statens inrättning häftar i skuld hos enskild person, får hemställa, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, att styrelsen öfver merberörde landtbruksinstitut varder i nåder lörständigad, att för framtiden undvika större utgifter, än tillgångarne medgifva. 8:o.
Äfvenledes har Kongl. Maj:t, med afseende å de för landets jordbruk fördelaktiga resultater, som uppkommit genom tillvaron af landtbruksinstitut^ vid
Degeberg i Skaraborgs län, föreslagit, att å den riksstat, som vid pågående riksdag kommer att upprättas, enahanda anslag som hittills, eller 10,000 R:dr, mätte för nämnde institut uppföras.
Som ifrågavarande landtbruksinstitut, hvars för jordbruket gagneliga verksamhet länge varit erkänd, framgent är i behof af förenämnde utaf Rikets Ständer vid 1840 och 1841 årens riksdag först beviljade statsbidrag, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer måtte, till understöd för landtbruksinstitutet vid Degeberg anvisa ett ärligt anslag af 10,000 R:dr, att fortfarande utgå under den tid, för hvilken nu förestående stats-reglering blifver gällande. 9:o. Vidare har Kongl. Maj:t, med nådigt åberopande af vuunen erfarenhet derom, att de inom särskilda provinser inrättade lägre landtbruksskolor, hvilkas antal nu mera utgjorde 10, icke kunde utöfva åsyftad verksamhet med mindre statsbidrag än 2000 R:dr för hvardera, begärt att totalanslaget för dessa skolor måtte förhöjas till 20,000, att utgå med 2,000 R:dr för hvardera, under vilkor Stals-Ulskollels Ullålande, JU (!7. 11 att lärokursen bestämdes till 2:ne år samt att 12 friplatser funnes vid hvardera skolan.
Af merberörde, den nådiga propositionen bifogade, statsråds-protokoll, har Utskoltet inhemtat, att Landtbruks-akademiens förvaltningskommitté, som blifvit anbefalld att afgifva utlåtande öfver från åtskilliga Konungens Befallningshafvande och Hushållningssällskaper till Kongl. Majit, under loppet af nästlidet år, inkomna underdåniga ansökningar om förhöjning i statsbidraget till merbesagde skolor, på anförde skäl, berörda ansökningar förordat, samt hemställt, att anslaget för hvarje af dessa skolor måtte förhöjas till 2,000 R:dr.
Då, enligt hvad sålunda är vordet upplyst, det ringa anslaget af 1,000 R:dr, som till de lägre landtbruksskolorna utgått, icke varit tillräckligt för de sammas ordnande på ett fullt nöjaktigt sätt, samt nyttan och gagnet af dylika tillämpningsskolor, egentligen afseende bildandet af skicklige jordbrukare, allmänt erkännas, anser Utskottet sig böra tillstyrka Rikets Ständers bifall till det af Kongl. Majit för de lägre landtbruksskolorna nu äskade anslag 10,000 Ridr, utöfver den förut beviljade lika summa, att utgå med högst 1,000 Ridrs tillökning för hvardera af ifrågavarande skolor, hvilka Kongl. Majit finner uppfylla ändamålet att lemna en fullt tillfredsställande undervisning åt minst 12 frilärlingar årligen, beroende af Kongl. Majit, att i händelse besparingar å detta anslag uppkomma, använda sådana besparingar för bildandet af ytterligare en landtbruksskola i något af de nordligare länen. 10:o.
I sammanhang med detta ärende har Utskottet till pröfning förehaft en af riksdagsfullmäktigen Nils Larsson från Jemtlands län, inom Hedervärda Bondeståndet väckt och till Utskottet remitterad motion, innefattande begäran att ett statsbidrag af 2,000 Ridr måtte beviljas för inrättande och underhållande af en landtbruksskola i Jemtland, hvarest beholvet synnerligen påkallade en dylik läroanstalt, emedan provinsens aflägsenhet af SO å 70 mil från de orter, der iandtbruksskolor funnes, förbjöde detta läns allmoge att besöka dessa, för jordbruket gagneliga inrättningar, i följd hvaraf nämnde allmoge vore inskränkt till kännedomen af det inom orten från ålder vanliga jordbruk, som, med få undantag, befunne sig på en mindre fördelaktig ståndpunkt.