Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet, som icke mistkänner den fördel en Nation bör hasma deraf, att des; Regeringssätt således efter hand utbildas, i synnerhet da med detsamma det minner sörmägan att tillmägabringa den Nationalanda, four utgör Engelska Systemets hnfmnd-företräde, kan Memorial N:o 36. 507 likwäl ä andra sidan ej annat än medgifwa, att det är i synnerhet Regeringssättets »verkningar som hufwudsakligen bidraga till en sadan Nationalandas daning; att der de förra ej kunnat tillräckligen pröfwas och den sednare ej hunnits tillskapas, är det efter »varande omständigheter man mäste beräkna, ej blott de utwägar som man skulle wilja, men äfwen dem som man ser sig kunna widtaga.
— Dä man i synnerhet tyckts yrka en Representationsförändring, för att aflägsna de Ständstwistcr och förekomma den söndring och det missförstånd, som hitintills sa ofta hotat med Samhällets upplösning, torde det lika litet kunna anses för conseqnent som enligt med ändamalet, att utaf de fyra Stånden, ehuru med en eller annan tillsats, formera twänne Ständ, hwilka åtminstone skulle hafwa anseende af (om också dc ej i »verkligheten gjorde det) att uppliswa och bibehålla den skillnad emellan de privilegierade och oprivilegierade, som inan »velat mildra eller åtminstone till sina påföljder utplatta.
Wore det icke att således nogare utmärka puncterne till anfall och förswar, och »vöre det icke att hos de ena koncentrera behofwct af det sednare, hos de andra möjligheten till det förra?
I en tid da hivarje hivälfning medför nya pästäcnden, dä ett jemnande af förmåner är ett lika allmänt sou» ofta mihtagct yrkande hos mängden, skulle »väl en salunda bestämd fördelning af den Lagstiftande magten kunna blifwa »varaktig, skulle deu slutas annorlunda än med oordning och Anarchie eller Despotism?
Det är således utan att initzkänna den Nations lycka, svin i en redan bestämd och af tiden och utgången gillad och rättfärdigad fördelning af den Lagstiftande magten har funnit de frågor pä ett tillfredsställande satt afgjorda, som ännu sysselsätta de flesta öfriga, det är snarare »inder fullt medgiftvaude af en sädau Statsförfattnings företrä - 508 Expeditioner till Riks-StLnden. den, som Constitutions-Utskottct likwäl ansett sig nödsakadt att twifla pä möjligheten af dep införande och tillämpning under en olika sinnenas ställning och da nyheten af försöket, under crkändt behof af stöd uti allmänna omdömet, troligen skulle finna sig motwerkad af detsamma.
Utskottet har trott, att tvid fragan om en ny inrättning borde också endast sadane grunder tagas i betragtande, htvilka, härledda utur sakernas Natur och uödwändkga, antingen som en följd af menniskans arbetsförmåga eller af dep sätt att fatta och »verkställa beslut, skulle inga, antingen uti wilkoren för äganderätten eller för sättet att föreflä och bestämma Samhällsordningens förbindelser.
Utskottet har således trott sig finna depa anledningar till en olika fördelning af Representation uti twänne redan nämnda, men enkla och oundwikliga skillnader, som i htvarje Samhälle mer eller mindre skola giftvas emellan Förmögenhet och Folkmängd, och i följe htvaraf Utskottet redan föreslagit en olika grund för röstberäkningen tvid walet af Representanterne, nemligen: efter Folkmängd och Betvillning.
De således walda Representanter skulle lätteligen efter denna anledning delas i twänne delar, htvaraf den sednare skulle wara den minst talrika, men förena förmögenhetens och odlingens, den förra Återigen, mera talrik, njuta popularitetens och tilltagsenhetens fördelar.
— De skulle också således hwardera föreställa Nationens twänne huftvudsakligaste, men ofta skiljaktiga, ehuru alltid lika wigtiga intcrcfien, nemligen det ena som, ägande mycket att förlora tvid en rubbning af sakernas warande ordning, kan finna sin säkerhet blott i Lagarnes kraft och lugnets bibehållande; det andra ater som, uppkommande af mängdens fordringar, ofta lifwadt af ögonblickets intryck, Memorial N:o 36.
S09 otaligt tvid atla lidanden, benäget till förändringar, inen, wid en wäl aspassad motwigt, ärnadt att tolka de talrikaste Samhälls-classers behof, äfwcn ofta nog skulle framföra allmänna röstens omdömen och uttrycka dest fordringar.
I enlighet med dessa olika werksamhetsgrundcr för den Lagstiftande magtens twännc fördelningar, har Utskottet också ansett, att deras inbördes rättigheter och befattning borde bestämmas.
Dä Utskottet icke trott sig kunna föreslå den Representations-fördelning, som genom delarnes olika sammansättning och beskaffenhet uträknade deras rigtning och förhallanden, har Utskottet icke heller kunnat annat än anse det olämpligt, att ät twänne särskilda delar af Representation gifwa ett och samma uppdrag, att genom en sädan sammanblandning af göromål göra motsägelsen nödwändig, der som endast medwerkan och ett gemensamt bidragande wore as nöden.
Utskottet har trott, att uti denna, äfwensom all annan Samhällsbefattning, skulle bestämmandet af göromälen ock deras fördelning i ett efter sakernas
Natur lämpadt förhastande göra ärcndernes gäng mera säker och sättet för deras afslutande mera fullkomligt.
Utskottet har äswen funnit sig äga anledning till denna fördelning uti de twänne olika Åtgärder som erfordras för Lagens tillskapande; bestäcnde den ena uti att föreslä, den andra att besluta den.
Utskottet bär trott, att den förstnämde af desa befattningar borde tillkomma den Corps, hwilken, mera talrik och närmare i ständ att känna alla behof och önskningar, skulle äga bäde mera wilja och förmäga att framföra dem; att den sednare äter igen borde tillkomma den, som, mindre Löjd för förändringar, mera i behof af en stadgad sakernas ordning, skulle med försigtighetens längsamhet pröswa, med kunskapernas och erfarenhetens 510 Expeditioner till Riks-StLnden. granskning bedöma hwarjc Förslag och påstående.
Da kännetecknet af en god Lagstiftning mäste wara det, att ingen onödig
Lag blir gjord, att hwarje allmänt ock »verkligt behof blir iakttaget, har Utskottet smickrat sig att genom en sädan atgärdcrneS fördelning tvid Lagens görande ändamålet sa mycket redigare skulle »vinnas.
Utskottet har föreställt sig, att den magt, som får sig uppdraget att föreslå Lagen, ehuru inskränkt till blott denna ' befattning, blir alltid igenom densamma ganska betydlig, och blir det ännu mera i män som desi Förslag rättfärdigas, genom klokheten eller nyttan af deras förcmäl; ock Utskottet har således förmodat, att denna del af Lagstiftande
Corpsen deruti skulle äga bade en kalla titt anseende och ett band pä sitt förhällande.
Deremot har Utskottet ansett den magt, som skulle besluta Lagen, föranledd igenom sitt interesse att icke antaga stadeliga eller östverflödiga Förslag, återigen igenom sin ställning och sitt behof af allmänna omdömets bifall »vara nödsakad att icke afslä något stadgande, som allmänna opinionens fordringar eller ett wcrkligt behof päkallat.
Utur ständ att winna popularitet utan genom »visheten af sina beslut, »'kulle denna Corps i sjelflva inskränktheten af sin befattning finna en anledning »nera att med noggrannhet asiväga bäde sitt bifall och sitt afslag.
Det borde likiväl »vara denna Corps tillätet, att inom sig öfwcrlägga, att uppgiswa »kälen till sina beslut, men det skulle icke »vara honom tillätet att ytterligare beledsaga dem »ned någon eontraproposition eller egentligt Förslag, och intet beslut inom densamma finge tagas utan igenom votering; ty Lagen bör göras med bestämdt uttryckt wilja.
Denna Corps, såsom »»lindre talrik och såsom emottagande redan beredda och utarbetade mål, skulle icke bchöftva att, annorlunda än efter des; eget godt - Memorial N-o 36.
511 finnande, lata deni af »agot sitt Utskott widare öfwerfes.
Dereinvt fin lie aila förslag sonr hos den föreslående delen af Lagstiftningen framställdes, innan de kunde koinnia under widare pröfning, (fä framt de ansägos warda uppmärksamhet) alltid förut af ett Utskott granskas och beredas.
Ett tillfälle giswcs likwäl, da denna, emellan desta bada delar af Lagstiftande Corpsen, således stadgade ordning borde helt och hållet omwändas, och det är wid sragan om beskattningen.
Det wore orätt, om den minst talrika delen af Nationen skulle besluta den; det wore wädligt om den minst förmögne skulle uppgöra den.
Här fordrar
Naturen as saken att förslaget dertill bör af de förra granskas, och igenom dem framställas, men endast af de sednare beslntaS.
Jemte det att rättwisan ligger deruti, att hwad som igenom de flesta bidrag, ehuru kan hända i oändligt sina delar för hwar och en, skall utgöra den största Summan, blir af dem faststäldt, svin föreställa den talrikaste delen af Nationen, stall också denna rättighet, att ensam besluta beskattningen, gifwa mera wigt ät de Förslag, sorn af samma gren af Lagstiftningen framställas, och gifwa densamma den eontrollerande eller aterhallande kraft, sorn wi antagit böra »vara en af Lagstiftande Magtcns huswudtillhörigheter, och ('wilken således, genom den enås rättighet att framställa beskattningsprofcctet och den andras att besluta derom, »vöre bada delarne af Lagstiftningen förbehållen.
Hufwudgrunden för dessa bada Corpsers inbördes förhållanden skulle således ligga uti bibehållande af skiljaktiga befattningar deni emellan, men uti omwändt förhållande i anseende till Lagstiftning och Beskattning.
Utskottet tror dessa twänne grundsatser förtjena uppmärksamhet och af framtida Lagstiftare icke utan noga pröfning 512 Expeditioner till Riks-Ständen. böra förkastas.
— Förhällandet i anseende till medlens redowisning skulle likwäl ej till alla delar derefter lämpas.
Granskningen af deras Förvaltning borde göras af ett gemensamt Utstött ifrän bäda Corpserne, med ett efter deras talrikhet lämpadt antal af Ledamöter, men någon anklagelse endast kunna göras hos den som har rättigheten att besluta öfwer beskattningen, da deremot denna anklagelses förwandlande till beslut skulle endast bero af den andra grenen af Lagstiftningen, som torde kunna utmärkas med namn af den Ofra Kammaren.
— Det är att wänta mera uppmärksamhet och mera lust att gransta hos den mest talrika Corpsen, dä deremot hos den andra det torde wara att hoppas mera warsamhct wid beslutet och mera answarighet derföre inför opinionen.
— Utur ständ att dölja facta, skulle denna Corps endast hafwa att pröfwa werkligheten deraf och beskaffenheten af deras förhållande till Lagens stadgande».
För att sluta bestämmandet af hwad som hörer till den Lagstiftande Corpsens organisation, torde böra tilläggas, att den talrikaste delen deraf borde hwartannat ar till en tredjedel ombytas; men den andra eller den Öfra Kammaren, i män som den till mer eller mindre del bestod af sjelfkallade Ledamöter, endast till en femte-eller sjettedel hwart tredje eller fjerde ar.
Det skulle äfwcn i Utskottets tanka icke wara wädligt, om denna sistnämnde till någon mindre del bestode af sjelfkallade Ledamöter, ware sig i kraft af Födseln eller af deras Embetsbefattning.
Men Utskottet anser att något bestämdt om fördelarne eller olägcnhctcrne deras swärligen torde kunna sägas, förr än allmänna opinionen i detta afseende blifwit stadgad och fällt sitt Domslut.
Deremot anser Utskottet det wara enligt med den nu föreslagne organisation af Lagstiftande Corpsen, att Memorial Nw 36.
5)13 den ärligen minst L 6 wcckor skulle wara tillsammans.
Utskottet tror, att periodiska men laugt ifrän hwarannan skiljda sammankomster skulle, under en sadan deli Lagstiftande Magtens författning, antingen göra den till intet, eller till en af dessa nyheter sou: bada skakningar inom Samhället; dä deremot »vanligheten af deh tillwarelfe skulle minska bäde uppmärksamhet hos Allmänheten och lusten för nya försök hos den Lagstiftande'Corpsen.
Seda;, dennas inbördes förhällanden således äro utstakade, äterstär att nämna nägra ord om dem sonl skulle gifwas emellan densamma och bett »verkställande
Mag te ii.
Det enda, som as den nu förestagne fördelning af den Lagstiftande Magten skulle kunna befaras, more kan hända, att de bada Corpserne kunde förena sig, den ena för att föreslå, den andra för att besluta författningar, som skulle inskränka eller tillintetgöra den »verkställande Magtens rättigheter eller werkningsförmäga.
Ehuru föga sannolik en sädan förening också kan synas, bör likwäl ett medel deremot gifwas, och detta skall lätteligen finnas uti det uppehällande veto, son» skulle wara det enda hwilket skulle tillkomma den werkstäliande Magten.
I kraft af detsamma skulle denna gren af Samhällsmagten hafwa rättigheten att göra föreställningar emot ett den Lagstiftande Corpsens beslut och att uppskjuta »verkställigheten deras, till deh den talrikaste delen af Lagstiftningen blinvit till tiva tredjedelar och den Lagstiftande Corpsen till tre femtedelar eller fyra sjettedelar förnyad.
Detta »vöre ett sätt att wädja till Nationens röst, utan att förändra hwarken den Lagstiftande Magtens rättigheter eller förhällanden.
Men wid fragan om Samhällets allmänna behof, är det ej blott folket som kän - 514 Expeditioner till Riks-Ständen. ner deni, som har fordringar att anföra eller olägenheter att begära afhulpne, det är kan hända ännu oftare och säkerligen med mera kännedom som dessa behof eller olägenheter infes och bedömas as den Magt, som har den dagliga marden af Samhällets allmänna ärender.
Det bör derföre mara densamma tillätet, att till antagande framställa Lagar och Författningar, att meddela dem ät den del af Lagstiftningen som annars hade rättigheten att föreslå deni, och som mi för ett ögonblick wilje kalla Andra Kammaren, samt att sedan, i fall de ej af densamma gillades, lata, genom Deputerade bade ifrån Regeringen och Andra Kaminaren, skälen a ömse sidor inför Ofra Kammaren anföras, hmilken i följe deraf, och sedan en enskild öfwerläggning inom densamma föregått, skulle äga att afsäga beslutet.
Pä samma lätt skulle äsmen förhällas, i händelse Regeringen hade . inmändningar att göra emot något af Andra Kammaren uppgifwet förslag.
Innan ett fadant kunde till öfwerläggning förekomma hos den Ofra, skulle det alltid först meddelas Regeringen, som skulle wara berättigad att, när den sa för godt ninne, läta anföra sina skäl för eller emot detsamma.
Utom denna skulle Regeringen i afseende till Lagens görande ej hafina någon widare rättighet än sitt fnipenttVa veto.
Mera skulle ej heller behöfwas för Nationens wäl och Regeringens säkerhet.
Endast wid Grundlagsfrågor skulle erfordras den »verkställande MagMis uttryckliga sanction, och i anseende till dem borde, i enlighet med det stadgande i ivar Constitution nn är infördt, noga iakttagas, att de för sörsta gängen endast kunde med en gillande pröfning af den Ofra Kammaren anses och först sedan den blifwit till irenne femtedelar förnyad, samt den Nedre Kammaren helt och hältet omwald, borde Memorial N:o 36.
515 ester a bada ställen ä nyo skedd föredragning kunna till beslut förwandlas.
Genom ett sädant stadgande skulle ocksä möjligen äsyftade inkräktningar af den eria myudighelen pä den andras rättigheter i det närmaste sörekommas.
Till detta ändamäls fullkomligare tvinnande äterstär sedan es mera, än att äftven sörja för bibehållandet af de igenom deha särskilda inrättningar äsyftade eller föreslagne former.
Om, enligt ett kändt talesätt, det är af en liten gnista som osta en stor wädcld kan uppkomma, är det lika sannt, att i Samhälls-ordningen och tvid wärdén af dep angelägenheter är det ofta af ett i början och till utseendet föga betydligt öfwerskridande as former, som man småningom want sig att förakta Lagarne, att sätta sig öfwer deras föreskrifter.
Det Folk som för hwarje af desia, äswen till deras minsta delar, har den mest noggranna, kan hända en till och med »vidskeplig aktning, är ocksä det som för utöfningen af sina rättigheter, för wärdén as enskildas och det allmännas säkerhet, har den fullkomligaste och oryggligaste borgen.
Att befästa en sädan aktning, och under allmänna ärendernas framskridande gäng tillsätta en wäktare öfwer dessa formers iakttagande, är således i alla Statsförfattningar af wigt, men torde wara det ännu mera i den nu föreslagna.
Swärigheten är endast den, att finna en Corps, eller tillskapa en myndighet, som utan att motwerka de andras lagliga Åtgärder, eller ingä i deras befattning, men ägande rättigheten att bewaka formernas bibehållande, skulle äswen kunna utwerka deras iakttagande.
Inom Constitutions-Utskottct har likwäl as en Ledamot den förmodan bliswit wäckt, att möjligheten dertill skulle gifwas uti en Corps, hwilken, skiljd frän alt täflan med Statens öfriga myndigheter, igenom sin sammansättning och sin befattning skulle wara lika 516 Expeditioner till Riks-Sttmden. skicklig som danad till waktare öfwer
Lagarne och öfwer bibehållandet af lagliga former.
Man harwid detta tillfälle kastat ögat tillbaka pä forntidens stiftelser och ibland Greklands Republiker trott sig sinna den inrättning, som skulle swara emot afsigten, och som, dä den tillika införde den gradation uti befordringar, det förlängande af utsigter till belöning och anseende, som för Embetsmannen blefwe den förträffligaste uppmuntran och för Samhället den säkraste borgen för desi wälförhällande, skulle tillika göra en sadan Corps, sammansatt af sädane Medlemmar, bade mera skicklig att wara de lagliga formernas bewarare och att försäkra Samhället, att Len ej st nilo sträcka sin åtgärd öfwer föremålet af fin inrättning.
Det är uti Atheus Areopag som inan trott sig igenfinna densamma, och dä denna Corps war sammansatt af de Statens Styresmän, som, efter slutad befattning med wärdén af desi Allmänna Arender, utträdt uti rättwisans helgedom och Domare-magtens utöfning, har man wägat hoppas, att Sweriges Högsta Domstol, förwandlad til! en Senat, omgifwen af alla hedrens och oberoendets fördelar, men inskränkt till blott Domarebefattningen, skulle, sammansatt af de Statens högsta civile Embetsman, som utan anmärkning fränträdt Allmänna Arendernes förwaltning eller af de den Lagstiftande Corpsens föiut warande Medlemmar, som genom Medborgares förtroende bliswit twänne gänger inwalde uti desi föresläende och en gäng uti desi Lagstiftande Församling, lika sä wäl igenom sitt förhällande som sin sammansättning swara emot den Greklands Domstol, som ännu, dä Fosterlandet förlorat bade sin frihet och sjelfständighet, igenom sitt uppförande bibehöll sitt anseende.
Man har förmodat, att genom ett lika enkelt svin naturligt uppdrag denna Corps skulle säl - Memorial N:o 86. tas i författning att bewaka formernas iakttagande, utan att kunna öfwerskrida gränsen af sina rättigheter, och man har i detta afseende föreslagit att alla publika Acter och Författningar, af hwad namn svin helsi, skulle, för att bl isma gällande, först hos Högsta Domstolen inregistreras, men som icke skulle äga att yttra sig öfwer deras föremäl eller innehåll, utan endast ägde att undersöka om de behörige former wid deras föresläende och beslutande blifwit iakttagne, och som endast, i händelse nägon säd au form blifwit uraktläten, skulle äga att dcrwid göra anmärkning och att neka Actens införande uti sina Protokoll, till desi att den försummade formaliteten blifwit i ordentlig wäg äterställd och saken således kommit i sitt lagliga slick.
Man har uti denna inrättning trott sig finna mänga fördelar och föga olägenheter, och Constitutions-Utskottet, som icke welat helt och hället förkasta denna, af en desi Ledamot gjorda, framställning, har ansett den förtjena att åtminstone närmare fästa Allmänhetens uppmärksamhet.
Dä Constitutions-Utskottet nu härmed sär sluta sitt yttrande öfwer wilkoren för en Representationsförändring, äterstär för detsamma endast att tillägga, att hwad sättet och detailerne angär, har det ej kunnat annat än sinna, att det ena mäste bero af omständigheterna och ögnablicket, och att de andra mäste ankomma pä en mängd dels Statistiska, dels Oeconomiska och Politiska förhällanden.
Utskottet, som funnit detta omsatta sädanc kunskaper och undersökningar, som giuge lika mocke t öfwer desi förmåga, som gränsen af desi arbete, wägar endast hos fina Respectivc Principaler anställa, att desi arbete mätte bedömas, icke efter desi warde, men efter afsigten att i kraft as sitt Åliggande icke säga annat än som war enligt med öfwertygelse och som 518 Expeditioner lill Riks-Ständen. ätminstone för det närwarande skulle sörblifwa oskadligt.
Sin pligt likmätigt har Uonstitutions-Utskotter ansett sig skyldigt att icke undandraga Allmänheten någon af de upplysningar som kommit till dest kunskap, och sar således jemte sitt eget yttrande, öfwer de allmänna grunder som wid en Representationsförändring borde iakttagas, härhos bifoga alla de särskilda yttranden och förslag, som inom sjelswa Utskottet blifwit afgifne, och hwaröfwer medföljande Protoeolls-Utdrag lemna tillräcklig upplysning.
Ibland tesa finnas mänga af »verkligt »värde och manga four innehålla utförliga detailer, hwilka åtminstone jemnförelsewis kunna tjena till grund för ett omdöme om »verkställighetens möjlighet.
Utskottet, som anser sig förwisadt, att Swensta Nationen och Rikets Ständer och Lagstiftare icke igenom ett obestämdt men ifrigt begär efter förändring stola läta förleda fig, att med en brädstande skyndsamhet »verkställa, hwad svin först blir egentligen lyckligt och nyttigt, när det utsöres i följe af ett pä »verklig öfwertygelse och pä rigtiga kunskaper grundadt och bestämdt bifall, tror likwäl, att framläggandet af alla desa särskilda meningar och tillfället att under en längre tiderymd granska och jemnföra dem, dels sins emellan, dels med de nya som deraf och under tiden kunna alstras, skola tjena att wägled» allmänna omdömet och stadga den opinion, utan bwars biständ eller bestämdhet alla ändringsforsök blifwa antingen förtidiga eller skadliga.
Utskottet »vägar emedlertid uppmana alla Swensta Medborgare att, under granskningen af det när»varandes brister och tvid upptäckten af möjliga ofullkomlighetcr, icke glömma samtidens behof, icke förgäta att de olägenheter, som af förfäders inrättningar kunna härflyta, äfwen af dem nied tålamod Bilaga till Mem.
519 burits, och att, om sednare tiders mihödcn gjort bördan deraf känbararc, är det endast genom samma ihärdighet, samma Nationalanda, svin under ännu wadligare omständigheter utmärkt Swensta Folket, som wi kunne hoppas, att lika med wara förfäder öfwerwinna swarigheternc och en gäng
L en framtid dela deras ära.
Stockholm den 24 Martil' 1810.
Olaos kloininA. — — st.
Lillversparre. (l.
Lilverstolpe. (l. Nornor. 0. kont. (lalin.
Oarl von Rosenstein.
Oarl (l. lilorclin. 8v. ^Vijkman Oison.
Daniel llberstoin. .1. O. (lalin. 0. (l. llroins.
^.näers st:son lst^okert. lillis Hakansson. ^ ston stonsson.
Bilaga till Mem. N:o 36.
Ständers Constitutions-UtskottS Protokoll den 5 December 1809. S. D. Da, i anledning af åtskilliga Remitzer, Constitutions-Utstottet till öswerläggning företog den redan wid Riksdagens början wäckta fräga om 520 Expeditioner till RikS-Ztänden.
Ofrälse Bruks- och Jordägares Representationsrätt samt
Nationalrepresentationens förbättring i allmänhet, ingas och uppläste Herr Bergs-Nädet m. m. von Stockenström ett sä lydande
Dietamenr ^Länge hafiva jordägande Ståndspersoner, Brukspatroner samt Fabriks- och Näringsidkare pä Landet, med största skäl yrkat, att sä deras Rösträttighet såsom Medborgare gällande tvid Allmänna Riksmöten, sä tvä! till medtverkan uti Lagstiftning, som Beskattning, jemte andra Rikswärdande Arenders afgörande.
Denna wigtiga Fraga, som ruan aldrig förmatt nied något stät bestrida, har dock allt hitintills blifwit lemnad utan något behjertadt afseende.
Det synes alltså blifwa förbehållet närwarande Ständers uppmärksamma åtgärd och wälwilja, att med uppoffrande af egen uteslutande rätt, mera grundad pä häfd än billighet, mera pä fordna Regenters syftemål, än Nationens eget fria och otwungna Beslut, antaga sig desi a förorättade och lidande jemnlikars sak, och befordra dem till en upprättelse, wärdig Tidehwarfwets framskridande Upplysning, samt enlig med Riksens Ständers rättwisa och billiga tankesätt.
Af sä god och ädel b möckel sigrund, bar det afwcn blifwit Constitutions-Utstottet anförtrodt, att föreslä en emot Tidens kraf och pa jemnlika rättigheter grundad Representation; och det blir således en pligt för mig, att med känsla af Sanning och Rättwisa, efter bästa wett och öfwertygelse, afgistva mitt yttrande i detta grannlaga ämne.
Frägans beswarande synes innefatta twänne hufwuddelar: 1:o. Hurnwida närwarande sammansättning af Fyra Stand är billig, god och fullkomlig, eller i Bilaga till Mern.