Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad angår Jöns Månssons från Malmöhus län och Per Bengtssons från Calmar län gjorda förslag om inskränkning af den åt kyrkoherde, genom 6 § 2 morn., lenmade rösträtt, får Utskottet, som på anförda skäl tillstyrkt bifall till nyssnämnda prostens Tranei motion, med hvilken dessa förslag stå i full strid, följaktligen hemställa , att Jöns Månssons och Per Bengtssons motioner måtte förfalla.
Beträffande prosten Klintbergs och Ola Månssons från Malmöhus län yrkanden, att sökande till folkskolor icke böra få samtidigt ingifva sina ansökningar på flera ställen, så anser Utskottet, att ett sådant förbud skulle innebära en obiliig inskränkning i lärare-personalens frihet att om sig och sin verkningskrets disponera, hvadan, och då för öfrigt några tvingande skäl till utfärdande af ett dylikt förbud icke synas vara för handen, Utskottet vördsamt tillstyrker, att berörde yrkanden måtte förfalla.
I afseende på de af prosten Klintberg, riksdagsfullmäktige Tobias Lind och Jöns Månsson gjorda yrkanden om bestämmande af laga af- och tillträdestid för folkskole-lärare, anser Utskottet, att det förr eiler sednare torde blifva nödvändigt, att en bestämd en gång om året inträffande laga af- och tillträdestid för folkskole lärare utsättes.
Öfverallt är nemligen till lön åt folkskole-läraren anslagen någon, om än inskränktare jordrymd, hvaraf afkastningen för året icke utan svårighet skulle kunna delas mellan tvenne eller flera, under årets lopp af- och tillträdande lärare.
Då folkskole-lärare, vid sin bortgång genom döden, efterlemnar hustru och barn, fordras äfven en kristlig omvårdnad om dessa i deras, efter hvad man på förhand kan antaga, mestadels obemedlade belägenhet, att de icke sättas i nödvändighet, att allt för brådstörtadt lemna den af mannen och fadren i lifstiden innehafda lägenheten.
Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, A7:o 91. 9 ten.
Pä dessa grunder och då 1
Maj redan finnes bestämd såsom flyttningstermin för klockare och orgelnister och folkskolelärare-tjensterna flerestädes redan äro och än mera allmänt torde blifva med klockare- och orgelnist-tjensten förenade, i den män nuvarande innehafvare af dessa sysslor derifrän afgå, får Utskottet tillstyrka, att Rikets Ständer ville bestämma den 1
Maj såsom årlig afflyttningstid för de folkskolelärare, som tillika äro klockare eller orgelnister, samt, jemte anmälan af detta beslut, i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes, med nådigt bifall härtill, låta utfärda författning i detta afseende för öfriga folkskolelärare.
Hvad beträffar prosten Klintbergs yrkande att folkskole-lärare vid klagomål icke må vara berättigad att söka annan tjenst, innan de blifvit till slut bragta, anser Utskottet, att fastän ett sådant stadgande är nödigt för och har sin tillämpning vid vigtigare presterliga befordringar, enahanda förhållande likväl icke eger rum beträffande skolmästare-sysslor, och får således tillstyrka, alt delta förslag icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. § 7. Förändringar uti denna § äro yrkade af herr prosten Sidner, som anfört, ”att då folket beklagligtvis på många ställen anser sjelfva skolgången såsom ett onus och icke en välgerning; samt den gällande skolstadgan väl säger, att barnen, der föråldrarne äro tredskande, kunna dem fråntagas och för deras räkning sättas i skolan, men för öfrigt icke bestämmer, hvem denna åtgärd åligger, så syntes det motionären rådligast att man i sjelfva lagen borde inlägga något, som på det minst obehagliga sätt undanröjde motståndet, hvadan han, för ett lättare vinnande af en allmän skolgång, föreslagit: ”att det kunskapsmått, hvilket såsom minimum är uti § 7 ”af skolstadgan föreskrifvet, måtte med de prekautioner, som § för öfrigt innehåller, ”påbjudas såsom erforderligt innan barnen till nattvardens första begående admitteras”; och skulle till följd deraf 7 § komma att lyda sålunda: ”De kunskapsämnen, hvilka enligt 6 § 1 morn. fordras af den, som till lärare i folkskola skall kunna antagas, utgöra ock föremål för undervisningen i sådan skola.
De barn, hvilka antingen af fattigdom eller bristande faltningsgåfva äro förhindrade att förvärfva det större kunskapsrnått, som skolundervisningen erbjuder eller ock sådana, som på sätt och med vilkor sorn 3 mom. i nästföljande § förcskrifver, hemma undervisas, böra,innan de till nattvardsundervisning hos prestershapet anmälas, åtminstone hafva inhemlat nödig af skolmästaren vitsordad kunskap i följande ämnen: Bih. till R.
Prot. 1847 &' 1848. 8 Sami. 22 Haft. 2 10 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 91. b) Religionskunskap efter den antagna läroboken samt biblisk historia efter något kort sammandrag.
C) — — — — — — — <0 - -- -- -- -- - af herr prosten Ljungdahl, som instämt i syftningen af prosten Sidners motion, men likväl på skäl, att undervisning i det enligt § 6 mom.
1 faststäldta högre kunskapsmåttet, tvifvelsutan icke kommer att meddelas åt andra än dem, hvilkas föräldrar eller målsmän sådant önska, samt att det omöjligen kan vara statens rätt att i afseende på inhemtandet af detta högre kunskapsmått använda något tvång, äfvensom att det icke väl öfverensstämmer med begreppet om en lag alt lemna föreskrifter, hvilkas efterlefnad icke kan utkräfvas, yrkat, att § 7 måtte, på det att å ena sidan skollärarens skyldighet att undervisa i alla de ämnen, som i § 6 mom.
1 omförmälas, må oförminskad qvarstå, men å andra sidan lärjungarnas förbindelse att af undervisningen sig begagna inskränkas inom de gränsor, som af skolans hufvudändamål bestämmas, erhålla följande lydelse: ”De kunskapsämnen, hvilka enligt § 6 morn.
1 fordras af den, sorn till lärare i folkskola skall kunna antagas, utgöra ock föremål för undervisning i sådan skola.
Skolbarnen böra, dä de lemna skolan och anmälas till begagnande af nattvardsundervisningen, åtminstone hafva inhemtat nödig kunskap i följande ämnen, o. s. v af herr Hammarhjelm, C. G., som ansett att om arbetsklassens barn skola nödgas qvarstanna i skolan till dess de inläst de i § 7 uppräknade vetenskapsäm nen, så blifva de otjenliga ”att med nödig verksamhet bestrida jordbrukets fordringar;” hvadan motionären föreslagit, att ifrågavarande § borde undergå någon re daktionsförändring till vinnande af en nödig inskränkning i berörda kunskapsmått; af Andreas Bengtsson från Jönköpings län, som under förmälan, att många bland allmogen i hans hemort, hvilka tagit kännedom om en skrift kallad ”Hjelp i nöden” och velat följa dess anvisning att begagna svampar till födoämnen, derigenom att de ej förmådde skilja de skadliga från de oskadliga, blifvit sjuka af deras förtäring, af sådan anledning önskat att en allmännare kännedom härom måtte blifva utbredd, och derföre föreslagit: ”att alla folkskole-lärare böra ega så stor kunskap i botaniken, att de kunna lära barnen att skilja skadliga och giftiga vexler från ätliga och nöttiga.”
Hvad först angår prostarne Sidners och Ljungdahls motioner, så, ehuru de äro i så måtto skiljaktiga, att den sednares åsyftar inskränkning uti det kunskapsmått, hvilket för anmälning till nattvards-beredelsen skulle kräfvas, till skolstadgans minimum, under det att den förres afser, att de barn, som ej hade fattigdom eller bristande fattningsgåfva alt förebära, skulle för erhållande af samma rättighet kunna å - Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 91. il läggas att hafva inliemtat någon insigt i alla de liti folkskolorna förekommande undervisningsämnen, öfverensstämma de likväl deruti att vilja använda anmälningen till den första nattvardsgången såsom ett band för så väl föräldrar och målsmän som hain, att ej försumma det i skolan beredda tillfället till undervisning åt de sednare.
Just härutaf hemtar likväl
Utskottet det förnämsta skälet emot den föreslagna förändringen af skolstadgans 7 §.
Nattvardsgången, den första så väl som hvarje följande, bör, enligt sin natur af en kärlekens måltid, vara det kristliga lifvets friaste yttring och lika litet begagnas som ett tvångsmedel, som vara föremål för tvångsåtgärder.
Inga andra vilkor böra föreskrifvas för rättigheten att den begå än de, som härflyta från sakramentets eget väsende.
Från denna synpunkt utgå bestämmelserna i vår kyrkolag, som endast fordrar att man, för att berättigas till nattvardens åtnjutande, skall, i afseende på insigter och begrepp, kunna göra redo för sig i sina kristendomsstycken (K. L. kap. 8 § 3), för att berättigas till nattvardens åtnjutande.
Häraf bestämmes arten af den kunskap, som bör ådagaläggas för att fö deltaga i nattvards-undervisningen.
Kongl, stadgan för folkundervisningen erkänner också detta förhållande, när den i § 7 mom. 6 bland ämnen, som ovilkorligen böra i folkskola inhemtas, uppräknar ”religionskunskap och biblisk historia till den grad, som erfordras för att kunna hos presterskapet börja den egentliga nattvardsundervisningen. ” Pröfningsrätten i delta hänseende öfverlemnas ock, såsom sig bör, härigenom åt presterskapet, då den enligt prosten Sidners förslag skulle i första hand tillkomma skolmästaren.
Man vackte sig äfven att bestämma fordringar, som flerestädes svårligen, någon gång omöjligen, låta sig uppfyllas.
Så kort efter sedan folkskole-väsendet inom vårt fädernesland blifvit ordnadt, torde själasörjaren inom mången bygd fö åtnöja sig med försvarlig färdighet i att läsa svensk stil, jemte nöjaktig kristendomskunskap, såsom vilkor för den första nattvardsgången, om icke en föga baksynt, men ej derföre mindre from och kristligt sinnad ungdom skall öfver höfvan länge från nattvardens åtnjutande afhållas.
Fordran af färdighet att läsa latinsk stil, till och med färdigheten i kyrkosång, torde han ännu fö eftergifva.
Detta gäller i ännu högre grad skrif- och räknekonst, hvilka väl aldrig för deltagande i nattvards-undervisning böra såsom oundgängliga anbefallas.
Utskottet hoppas, att det misstroende till skolorna och obenägenheten att dem begagna, som på vissa orter förspörjas, bättre skola genom själasörjares och skolstyrelsers nitiska bemödanden om än långsammare dock säkrare öfvervinnas än genom någon tvångsåtgärd, helst af detta slag.
På dessa förenade skäl för Utskottet vördsamt tillstyrka, att ifrågavarande motioner måtte förfalla.
Hvad beträffar den af herr Hammarhjelm föreslagna nedsättningen uti måttet af kunskaper för skolbarnen, innan de från skolan få utgå, har Utskottet ansett, alt det i 7 § bestämda minimum af kunskaper bör oförändradt bibehållas, helst det icke 12 Allm. Besv.- och Ekon.-Vtskottets Betänkande, N:o 91. är större än att skolbarnen ganska väl kunna, med möjligen högst få undantag, hinna att inhemta detsamma, under de år, som de vanligen, utan att till annat arbete hållas, tillbringa i föräldrahuset; Utskottet tillstyrker alltså, att berörda förslag måtte lemnäs utan afseende.
Det af Andreas Bengtsson framställda yrkande, ”att alla folkskolelärare borde ega så stor kunskap i botaniken, att de kunde lära barnen att skilja skadliga och giftiga vexter ifrån ätliga och nyttiga,” innebär visserligen en välmenande afsigt; men, då i 6 § af den gällande skolstadgan redan finnes föreskrifvet, att folkskolelärare skall ega fullgiltig insigt äfven i naturläran, så får Utskottet, som icke finnér något skäl vara för handen att begära vidsträcktare stadgande i detta afseende, tillstyrka Rikets Ständer, att detta yrkande äfven måtte förfalla.
I afseende å förändringar, förklaringar och tillägg till Kongl, förordningen den 13 Mars 1846, angående en allmän afgift i och för folk-undervisningens befrämjande, hafva följande förslag blifvit väckta, nemligen: af herr prosten Berg, som ansett föreskriften uti nämnde Kongl, förordning, ”att den för folk-undervisningens befrämjande från staten indragna halfva personliga skyddsafgift skall, i likhet med kyrkans medel i allmänhet, uppbäras af kronans uppbördsman i städerna och på landet, samt derefter genast till Konungens befallningshafvande remitteras, för att i ränterierna förvaras tills de af skol-styrelserna derifrån reqvireras”, vara fullkomligt öfverflödig, helst den, utan att bereda någon större säkerhet eller bättre ordning, endast tjenar till att öka redan förut af göromål öfverhopade embetsmäns arbete, hvadan motionären föreslagit, ”att Rikets högloflige Ständer måtte till Kongl. May.t aflåta underdånig skrifvelse med anhållan, att det måtte medgifvas och åläggas kronofogdarne på landet och kassörerna i städerna, att genast efter verkställd upphörd i en församling till skolstyrelsen aflemna skolafgiftsmedlen emot qvilleradt reversal.
Herr prosten Lundblad, som förklarat sig instämma i prosten Bergs motion, har dock såsom tillägg till densamma och för den händelse, att skol-afgiften fortfarande kommer att först ingå till landtränterierna, föreslagit: ”att skol-afgiften derefter måtte, emot qvitto ulanordnas till kronofogdarne för att tillställas vederbörande skolstyrelser, och att kronofogdarne borde öfversända ifrågavarande skolafgift till länsmännen, som derefter kunde densamma till skol-styrelserna aflemna.
Häruti hade prostarne Grönvall och Setterblad instämt.
Allm. Bese.- och Ehon.-Utskottets Betänkande, N:o 91. 13 Beträffande prosten Bergs nyssberörda förslag, har Utskottet ansett, att det under pågående uppbörd blifver för kronofogde nära nog omöjligt att medhinna uppgörandet af utdrag från debetsedlarne på de inbetalda skol-afgifterna, utom hvilka någon lefverering till skolstyrelsen ej är verkställbar; äfvensom att vid samma tillfälle specificera icke blott restantierna för det löpande uppbördsåret, utan äfven dylika från föregående år, förutan hvilka skol-styrelsen blefve urståndsatt att bedöma, huruvida densamma bekommit hvad den rätteligen bordt erhålla; kunnande dessutom en noggrann undersökning häraf endast verkställas i lands-kontoret.
Reda uti räkenskaperna öfver utestående småningom inflytande restantier kan ej eller vinnas med mindre desamma blifva af kronofogden insatta i landtränteriet och redogörelse deröfver aflemnad till lands-kontoret, hvarifrån dessa restantier sedermera på skeende reqvisition blifva utanordnade till skol-styrelserna, antingen serskildt eller samfäldt med den öfriga skoleafgifts-uppbörden.
Hvad angår prosten Lundblads förslag, att skoleafgifts-medlen måtte från landtränterierna, emot qvitto, utanordnas till kronofogdarne, hvilka sedermera genom länsmännen skulle öfversända dem till skol-styrelserna, så har Utskottet ansett, att detta skulle strida emot en väl ordnad redovisningsform, samt medföra den olägenheten vid en möjligen inträffande balans, att församlingarne skulle löpa större fara i afseende å ersättningens utbekommande, hvartill och då en längre omgång af tid otvifvelaktigt komme att erfordras.
Svårigheterna och tids-utdrägten skulle än mera ökas om vederbörande skol-styrelser underläto att i rättan tid till Konungens befallningshafvande anmäla, att de icke utbekommit skol-afgifterna.
På dessa skäl får Utskottet vördsamt tillstyrka, att prostarne Bergs och Lundblads motioner icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Af herr prosten Stabeck, som i anledning af en från landshöfdinge-embetet i Skaraborgs län under sistförllutna år utfärdad kungörelse: ”att skol-styrelserna skulle, under bestämd tid insända, för utbekommande af de för folkundervisningens befrämjande af Rikets Ständer anslagna medel, skriftliga reqvisitioner å dem, undertecknade af så väl ordföranden, som öfriga ledamöter i bemälda styrelser, med föreskrift dessutom, ”att ordföranden äfven skulle serskildt intyga alt de, hvilka jemte honom reqvisitionen underskrifvil, utgjorde skol-styrclsens personal,” hvilken föreskrift motionären ansett icke vara föranledd af eller stödja sig på Kongl, förordningen den 13 Mars 1846, hemställt: att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Ma:jt begära en ”förklaring mot huru beskaffadt intyg de till folk-undervisningens ”befrämjande anslagna medel skola genom länsstyrelserna komma församlingarna tillhanda, och att, genom hvem eller hvilka dessa medel än må utbetalas, icke något ”arfvode får beräknas eller uppbäras för dem.” 14 Alim. Besv.- och Ekon.-Utshottets Betänkande, N:o 91.
Häruti hade prosten Osterman och komminister Schagerberg instämt.
Rörande denna af herr prosten Stabeck ifrågasatta förklaring, så har densamma synts Utskottet alldeles obehöflig, då sannolikt icke något landshöfdinge-embete lärer vägra att till ordföranden i skol-styrelsen eller någon annan af skol-styrelsen befullmäktigad utbetala de ifrågavarande medlen, så snart vederbörlig fullmakt jemte reqvisition företes; synnerligast om, genom ett utdrag af sockenstämmo-protokollet, upplyst blifvit, af hvilka personer skol-styrelsen består.
Hvad vidare beträffar frågan derom, att ingen uppbörds-provision skulle fö beräknas, får Utskottet upplysa, att Kongl.
Maj:t, genom nådigt cirkulär af den 16
December 1847, angående ersättning för besväret med debitering och uppbörd al folkskole-afgiften stadgat, ”det så väl kronofogdar och häradsskrifvare å landet, sorn städernas uppbördsman, må tills vidare och intilldess, i sammanhang med skeende löneregleringar eller eljest, annorlunda varda föreskrifva, ega att, såsom ersättning för follcskole-afgiftens debitering, uppbörd och redovisning m. m., medelst afföring i räkenskaperna, beräkna sig till godo provision, i Imfvudstaden med en, och i öfriga delar af riket med en och tredjedels procent af det debiterade beloppet.”
Vid detta förhållande, då Kongl.
Maj:t så nyligen funnit skäl att utfärda be rörda föreskrift, torde en underdånig framställning i detta ämne, uti den syftning,^ som motionären önskat, vara mindre lämplig.
BIHANG TILL lAHHPM©® IBOIKSHSVAIIllNBRt fid Urtima Riksdagen i Stockholm Åren 1844 och 1845.
TREDJE SAMLINGEN.
Constitutions-Utskottets Memorial, Utlåtanden och Betänkanden. v! .11 • . -• 5 «: ^ : .‘/ut* '■ J ... 'it€SäU£T . . .'
••.■ .u VvAwXiv^ViVl vV^o I C (institution)-Utskottets Memorial, Ntris t $ 2, 1 M l Ank. lill Exp. Utsk. den 8 Äng. 1844, kl. 1 e. m.
Memorial till Riksens Ständer, med anhållan om arfvoden för en Notarie och en Canzlist.
I likhet med hvad vid nästföregående Riksdagar ägt rum, har Consliliitions-Utskottet, för göromålens ordentliga och skyndsamma bestridande, funnit nödigt alt, utom den Canzli-personal af en Secreterare och en Canzlist, sorn 24 §. 1 mom.
Riksdags-Ordningen i allmänhet bestämmer, till en början ytterligare antaga en Notarie och en Canzlist; och får alltså Utskottet, med stöd af Riksdags-Ordningens villkorliga medgifvande i samma moment, vördsamt anhålla, att äfven för desse sistnämnde tjenstemän må anslås vanliga arfvoden, beräknade från anlagningsdagen.
Slockholm den 6 Augusti 1844.
Ridderskapets och Adelns vägnar: A. G. Gyldenstolpe.
Borgare-Ståndets vägnar: A. M. Brinck. J. F.
Fåhreeus.
På Högvördig» Preste-Ståndets vägnar: M. O. Holmström.
På Hedervärda Bondeståndets vägnar:
Ank. till Exp. Utsk. d. 12 Aug. 1844, kl. 1 e. m.
Memorial till Riksens Ständer, med uppgift å hvilande grundlagsförslag, i afseende pä National-representationens ombildning.
Vid betraktande deraf, att, jemnlikt 81 § i Riksdagsbeslutet af den 16 Juni 1841, de tili nuvarande Riksdag hvilande förslagen angående narn till R.
St, Prof. 1844, 3 Sami. 1 Haft. 1 2 Conslitutions-Ulskottets Memorial, M 2. lional-represenlalionens ombildning, nemligen det i förra ConstitutionsUtskottets Memorial N:ris 38 och 68 framställda förslag om Riksdags-Ordningens upphäfvande, — den i nämnde Utskotts Memorial N:o 85, föreslagna Val-lag, samt de i samma Utskotts Memorial N:o 68, innefattade förslag om ändringar och tillägg uti Regeringsformen, Successions-Ordningen och Tryckfrihetsförordningen, dessa sistnämnde förslag likväl, med de i Memorialen N:ris 85, io5 och ny f öreslagna ändringar, — tillsammans utgöra ett helt för sig, på hvars godkännande eller förkastande pröfningen af vissa andra förslag till ändringar i grundlagarne beror, har Constitutions-Utskottet, som det åligger att, vid hvarje Riksdags början, till Riksens Ständer inkomma med uppgift å de vid nästföregående Riksdag beredda och tili innevarande hänskjulna förslag, rörande ändringar i grundiagarne, ansett sig böra förenämnde, uti 1 mom. 81 § af 1841 års Riksdagsbeslut omförmälde, grundlagsändringsförslag särskildt till Riksens Ständers afgörande härhos öfverlemna, med vördsamt tillkännagifvande, att Utskottet, för att bereda lättnad vid ärendets granskning, dels upptagit den föreslagna Regeringsformen i sin helhet, med utmärkande genom cursiv stil af de föreslagna ändringarne och tilläggen, dels i bredden vid hvarje § medelst citalioner lemnat hänvisning till motsvarande stadganden i nu gällande grundlagar, dels ock bifogat en jemlörelsetabell, som från hvarje § af nuvarande Regeringsform och Riksdags-Ordning hänvisar till nu ingående förslag och jemväl upptager de §§ af nuvarande grundlagar, som blifvit i de nya förslagen helt och hållet eller till någon del uteslutne.
Cmsiilutions-Utskottets Memorial, Jtä 2. 3 L Fullständig lydelse af den föreslagna Regeringsformen. § i.
Sveriges Rike skall styras af en Konung och vara R. F. § l. ett Arf-Rike.
Arffoljden är sådan, den finnes bestämd i Successions-Ordningen af den a6 September 1810. § 2.
Konungen skall alltid vara af den rena Evangeli - Oförändrad» sisa Läran, sådan som den uti den oförändrade Augsburgiska .Bekännelsen samt Upsala Mötes Beslut af år 1593 antagen och förklarad är. § 3.
Majestät skall hållas i helgd och vörd- Oförändrad. nåd; Hans gärningar vare emot allt åtal fredade. § 4.
Konungen äger att allena styra Riket på det sätt, Oförändrad, denna Regerings-For 111 föreskrifver; Inhemte dock, i de fall, här nedanföre stadgas, underrättelse och råd af ett Stats-Råd, hvartill Konungen kallar och utnämner kunnige, erfarne, redlige och allmänt aktade infödde Svenske Frälse- eller Ofrälse-Män af den rena Evangeliska Läran. § 5.
Stats-Rådet skall bestå af Tio Ledamöter, hvilka Oförändrad, äge att alla der förekommande ärenden öfvervara; ej må fader och son eller bröder på en gång vara Ledamöter af StatsRådet. § 6.
Af Slats-Rådels Ledamöter skola Sju vara Chefer, hvar för sitt Departement, nemligen: Justiliae-Stats-Ministern, för Juslitice-Departementet; Stals-Ministern för Utrikes Ärendena, för Utrikes-Departementet; Eli Chef och Föredragande Stats-Råd för LandtförsvarsDepartementet, hvilken tillika vare Konungens Rådgifvare i Commando-mål för Arméen; En för Sjöforsvars-Departementet, hvilken tillika Konungens Rådgifvare i Commando-mål för Flottan; En för Civil-Departementet; En för Finance-Departementet; samt Oförändrad» vare 4 Constitutions-Ulslcottcts Memorial, M 2.
Oförändrad.
R. F. §. 9.
Oförändrad, Oförändrad.
En för Ecklesiastik-Deparlementet.
Den närmare fördelningen af ärendena, Departementen emellan, bestämmes af Konungen, genom en särskilt utfärdad, offentligen kungjord, stadga.
Departement böra minst Två hafva förvaltat Civil Beställning. § 7. Alla Regeringsärenden, med undantag af sådana, som i 11 och 15 §§ omförmälas, skola inför Konungen i StatsRådet föredragas och der algöras. § 8.
Ej må Konungen fatta något beslut i mål, hvaröfver Stats-Rådet höras bör, derest icke minst Tre af Stats-Råden, utom vederbörande Föredragande, tillstädes äro.
Stals-Rådets samtlige Ledamöter, der de icke laga förfall äga, skola öfvervara alla mål af synnerlig vigt och omfattning, som, efter dem förut meddelade Föredragnings-Listor, i Stats-Rådet förekomma och Rikets Allmänna Styrelse röra.
Frågor och Förslag om nya Allmänna Författningars vidtagande; om Upphäfvande och Förändring af de förut gällande; om nya Allmänna Inrättningar uti särskildta Styrelsens grenar, med flere af dylik beskaffenhet. § 9.
Stals-Rådets tillstädes varande Ledamöter böra, under ansvarighet för rådslagen, till den påföljd, hvarom i 124 och 125 §§ vidare sUtdgas, ovilkorligen till protokollet sina meningar yttra och förklara; Konungen dock förbehållet att allena besluta.
Skulle någonsin den oförmodade händelse inträffa, att Konungens beslut vore uppenbarligen stridande mot Rikets Grundlag eller Allmän Lag, åligge det då Stals-Rådets Ledamöter att kraftiga föreställningar deremot göra.
Den, som ej särskild mening till protokollet anfört, vare lör beslutet ansvarig, såsom hade han styrkt Konungen att det beslut fatta. § 10.
Innan ärendena hos Konungen i Stats-Rådet föredragas, skola de, genom nödiga upplysningars inhemtande från vederbörande embetsverk, af den Föredragande beredas. § 11.