Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Slutligen och med afseende å angelägenheten deraf, att de till Utrikes-Departementet hörande Embets- och Tjenstemän redan under instundande år komma i åtnjutande af den erforderliga förhöjningen i deras löneförmåner, ansåg föredragande Departements-Chefen sig, i likhet med hvad beträffande Embets- och Tjenstemännen i öfrige Stats-Departementer blifvit hemställdt, böra i underdånighet föreslå, att Kongl. Majit måtte täckas af Rikets Ständer äska att utöfver de i nu gällande stat bestämda anslag under nästkommande år måtte komma att utgå:
Prop. N:o i, om Statsverket i856. 31 till Stats-Ministern för Utrikes-Ärendena R:dr R:mt 7,500. ” Utrikes-Departementets-Expedition ” ” 6,760. och som en skyndsam förbättring af de vid Kongl.
Maj :ts beskickningar å utrikes orter anställde Embets- och Tjenstcmäns löneförmåner jemväl vore af bchofvet oundgängligen påkallad, samt de betydliga utgifter, som föranledas af den ministeriela brefvexlingen, befordringen, af telegrafdepecher, rese- och kurir-kostnader, expektans-löner, equiperingspenningar, uppköp af skrifmaterialier, ved och ljus, med ilere i bilagde underdåniga memorial under titel skrifmaterialier och expenser samt extra utgifter upptagne kostnader, icke eller under nästkommande år kunna undvikas, länn föredragande Departements-Chefen sig likaledes böra i underdånighet föreslå, att Kongl. Maj:t måtte för nästkommande år, utöfver de å nu gällande
Stat uppförda anslag till Minister-Staten samt skrifmaterialier och expenser äska dels af de 48,000.
R:dr hvartill löneförliöjningarne till bemälde Embets- oell Tjenstemän under nästkommande år borde upptagas, dels ock af det belopp hvarmed ofvannämnde utgifter kunde antagas under nästa år öfverskjuta den summa, sorn för gäldande af dessa utgifter nu utgår eller 54,000.
Summa R:dr 102,000: så stor andel, som enligt meranämnde fördelningsgrund på Sverige sig belöper, eller med 72,000.
Summa l\:dr Raul 86,260.
Uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande behagade Kongl.
Majit i Nåder gilla hvad Stats-Ministern för Utrikes-Ärendena nu i underdånighet föreslagit; och skulle afskrift af detta Protokoll allemnas till Finans-Departementet, för att tjena till grund vid författande af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och hellof. Ex protocollo F. T.
Lindstrand. 32 Bil.
N:o 2 till Kongl.
Underdånigt Memorial, angående Utrikes Departementets Utgifts-Stat.
De summor, som för närvarande äro uppförda å Sveriges och Norriges Riks-stater, för bestridande af kostnaderne i och för ombesörjandet af de Förenade Rikenas Utrikes Angelägenheter utgöras, oberäknadt hvad som utgår ifrån den under Konvoj-Kommissariatet hörande gemensamma fonden* af: 1) Anslaget å Svenska Riksstatens Salje Hufvudtitel (Utrikes Departementet) B: ko R:dr 225,650. 2) Norrska Statsverkets bidrag till Minister-kassan 40,000 Spd., motsvarande efter pari kurs R:ko R:dr 106,666: 52.
Sistnämnde anslag, som ingår till Departementet qvartalsvis, användes på sätt Eders Kongl. Maj-.t pröfvar lämpligt; hvaremot det å Svenska Statsverket upp förda anslag enligt Riksstaten är iördeladt sålunda: a) Departements-Chefen, Lön 4,500.
Taffelpenningar 6,500. qqq. b) Departementets Expedition 13,026: 16. c) Minister-Staten 200,000. — d) Skrifmaterialier och Expenser samt ved och ljus (förslags anslag) . . . . . 1,623: 32.
Ranko R:dr 225,650.
— Det under litt. d. upptagna förslags-anslag har likväl icke på långt när motsvarat behofvet; och som det ansetts vara i sin ordning att
Departementets utgifter för skrifmaterialier och expenser icke uteslutande drabbade det Svenska utan jemväl Norrska Statsverket, har detta sédnares bidrag till Kabinetts-kassan tagits i anspråk för gäldande af en del utaf det belopp, hvarmed dessa utgifter öfverskjutit nämnde anslag.
För hvad som derefter återstått har Departementet af Stats-Kontoret erhållit godtgörelse, och hafva de under denna rubrik förekommande, af Svenska Statsverket bestridda, utgifter uppgått:
N:o 2 till Kongl. Maj.is Nåd.
Prop. N:o i. om Statsverket 1856.
35 för år 1851 till B.ko Rulr 4,025: 44. 4. 1852 „ 5,102: 47. 11. 11 ii 1853 „ 5,040: 1. 11. 11 ii 1854 „ 4,151: 57. 1. oell ii 1855 ,, 15,015: 25. 11.
Den betydliga tillökningen i Expens-utgifteme för sistnämnde år har varit föranledd hufvudsakligen af omkostnaderne för befordring af Telegraf-depecher emellan Departementet och Beskickningarne, hvilka kostnader, uppgående för samma år till 8,965 Rulr 10 sk.
B:ko, på grund af Kongl. Brefvet den 15 December 1854, blifvit å Departementets Expens-räkning uppförde.
De ifrån Svenska Statsverket å 5:dje Hufvudtiteln utbetalte summor hafva således år 1855 utgjort ett sammanlagdt belopp af B:ko Rulr 257,039: 59. 11.
Förutom dessa, af Svenska Statsverket bestridda, utgifter, har
Departementet jemväl, på grund af Kongl.
Brefvet den 11 September 1857, af General-Poststvrelsen fått uppbära ersättning för Departementets utgifter i och för den Ministeriella Brefvexlingen.
Denna ersättning har uppgått eli år till B:ko Rulr 4,262: 40, och ett annat till R:ko Rulr 6,057: 17. 10, men i medeltal för 10 år utgjort omkring B:ko R:dr 4,900: (4,890 Rulr 28 sk. B:ko).
För sistlidne år uppgick likväl samma ersättning endast till B:ko Rulr 4,860: 54. 4; och Svenska Statsverkets utgifter, under särskilda titlar och från särskilda verk till Utrikes
Departementet hafva således för sistnämnde år — det enda hvilket kan läggas till grund för någon beräkning, enär dä först det Svenska Telegrafverket varit sammanbundet med del Europeiska — utgjort i allt B:ko Rulr 241,900: 26. 5, eller i Riksmynt Riksdaler 562,850: 80 öre.
Då till denna summa lägges det Norska bidraget 40,000 N.
Sp. eller Riksmynt 160,000: — — uppkommer ett belopp af Rulr Runt 522,850: 80 öre, utgörande de förenade rikenas samfälta utgifter i och för denna förvaltningsgren.
Med undantag af de årlig förändring underkastade utgifterne för Departementets Expenser samt för den Ministeriella Brefvexlingen hafva dessa anslag oförändrade utgått, det Svenska från och med år 1841 och det Norska från och med 1834, utan att Eders Kongl. Maj:t ansett
Sig böra sätta i fråga att af Rikets Ständer eller Storthinget äska någon annan förhöjning än den obetydliga af 800 R:dr B:ko för en Arkivarie vid Departementets Expedition, hvilken förhöjning vid 1850 års Riksdag begärdes, men af financiella skäl icke beviljades.
— Under tiden hafva likväl de förenade rikena ökat sina politiska och kommerciella förbindelser, och den redan från början insedda otillräckligheten af de anvisade anslagen har allt mer och mer Bih. till R.
Prot. 1856 $ 1857. 1 Sami. 1 Afd. 2 Haft. 5 34 Bil, N:o 2 till Kongl.
Maj:ls Nåd, Prop. N:o i, om Statsverket i856. försvårat de i samina mån ökade ärendenas handläggning och gjort de diplomatiska Emhets- och Tjenstemätinens ekonomiska ställning ännu mera bekymmersam och oviss än förut.
I mera än ett hänseende synes tidpunkten nu vara kommen, att i denna, likasom i öfriga grenar af förvaltningen, förskaffa Tjenstemännen den förbättring i deras vilkor, hvarförutan Staten icke kan begära att de med nit och oförsvagad verksamhet skola fullgöra sina åligganden.
Embetsmännens hilliga och rättmätiga anspråk på en förbättring af deras löneförmåner har äfven vunnit allmänt erkännande, och jag hyser derföre den fasta tillförsigt, att Sveriges och Norriges snart sammanträdande folkombud skola behjerta de behof, jag går att framställa och hvilkas fyllande jag anser nödvändigt, derest de förenade rikenas utrikes angelägenheter skola kunna behörigen vårdas och så vida de män, som hafva det ansvarsfulla förtroendet att i främmande länder ombesörja desamma, skola kunna uppträda på ett sätt, värdigt de förenade rikena och öfverensstämmande med de båda folkens vigtigaste interessen.
Efter en nyligen sluten fred egnar Europa sig åt fredens värf, med uppmärksamheten likväl fästad på förvecklingar, som sjelfva denna fred bär i sitt sköte och i hvilkas framtida lösning de båda nordiska rikena kunna blifva kallade att deltaga.
Mindre nu än någonsin kunna de förenade rikena isolera sig.
— De sednaste årens händelser hafva låtit dem bland Europas Stater återintaga den plats, som med rätta tillkommer deni, men pä hvilken de, nästan uteslutande öfverlemnande sig åt vården af sina inre angelägenheter, icke aktat nödigt att göra anspråk under den långvariga fred som föregick 1848 års händelser; och de båda Nordiska nationerna måste äfven sjelfva i utlandet visa, att de icke äro likgiltiga för den uppmärksamhet som deras läge, deras tillgångar, deras historiska minnen och deras interessen framkallat.
Den aktning vi hafva rätt att fordra, kan så lätt förloras, om den icke äfven der noggrannt och omsorgsfullt bevakas, och det erfordras en uppmärksam, nitisk och erfaren
Diplomati, för att i furstarnes och i folkens råd förskaffa våra länder denna aktning.
Förgäfves skall man dock bjuda lill att bilda en sådan Diplomati, så vida icke den ställning i ekonomiskt hänseende, väre landsmän, då de egna sig åt den diplomatiska banan, kunna emotse, är sådan, att de ej allenast icke blifva tvungne att å den främmande ort, till hvilken de sändas, underkasta sig försakelser och inskränkningar, hvilka der äro vida mera påkostande än i Fäderneslandet, utan ock med visshet kunna påräkna, att, äfven efter det ålderdomens annalkande betagit dem möjligheten att vidare tjena sitt Fädernesland, icke sakna en anständig bergning; och synes detta i närvarande tidpunkt vara så mycket mera maktpåliggande, sorn, derest; de egnade sig åt andra yrken, de på vida kortare tid och med långt större visshet skulle kunna i fäderneslandet förvärfva sig en lika aktad och framstående, men i Bil.
35 ofvannämnde hänseende vida mera förmånlig ställning.
Hvarken våra tillgångar eller den politiska ställning, de förenade rikena intaga, medgifva alt deras representanter utomlands inlåta sig i någon tällan med representanter ifrån större och rikare stater, der det dessutom, till följd af hvarjehanda förhållanden, till hvilka hos oss in gen motsvarighet gifves, alltid finnas män, beredda att äfven med uppoffring af enskild förmögenhet, åtaga sig det ärofulla uppdraget att hos andra nationer representera sin egen.
Sådant är förhållandet icke allenast i England, Frankrike och Österrike, utan äfven i flere af de mindre staterne, såsom Belgien, Holland, Neapel, Sardinien och Spanien, i dessa länder kunna derföre sökande till de diplomatiska posterne alltid påräknas, äfven om lönerne icke på långt när förslå att betäcka kostnaderne för den representation, som åligger dem.
Hos oss är det likväl annorlunda.
Få torde de vara, som äro i tillfälle att med egna medel bereda sig och under en längre följd af år bibehålla den ställning en Minister vid ett främmande hof alltid måste söka att inlaga, och hvarpå jemväl de landsmän, som med honom komma i beröring, göra anspråk.
Men om också förhållandet med förmögenheten hos oss vore sådant att personer ständigt funnos, som voro i tillfälle att af egna medel bestrida den kostnad, en anställning såsom Minister vid de utländska hofven medför, skulle det lätteligen kunna leda derhän, att de diplomatiska befattningarne, i stället alt stå öppna för en hvar, som efter aflagda studier vide egna sig åt denna hana och besutte derföre nödiga egenskaper, blefvo monopoliserade af dem, hvilkas ekonomiska ställning tilläte dem att underkasta sig att af egna medel fylla, hvad i Statens anslag kunde brista.
Lika oförenligt ett dylikt monopol skulle vara med våra föreställningar, med våra vanor och grundlagar, lika oförenligt skulle det vara med rikenas sanna interessen, helst då dessa genom en ringa tillökning i de nu utgående anslagen kunna på ett lämpligt sätt iakttagas, och jag anser det vara min pligt att icke lemna oanmärkt det vådliga uti att beträda en bana, som, enligt mitt förmenande, kan medföra betydliga olägenheter och är att anse såsom stridande emot häfdvunna åsigter om hvad Statens tjenst kräfver.
— Under de år, som förflutit sedan sednaste Statsreglering har välståndet inom de båda rikena stigit högre än man ens vågat hoppas, och detta lyckliga tillstånd, för hvilket, näst Försynens nåd, vi hafva att tacka det politiska system Eders Kongl. Majestät oafbrutet iakttagit, och för hvars genomförande Eders Kongl.
Majestäts representanter icke varit helt och hållet främmande, gör, att äfven de ökade bidrag, sorn erfordras för vårdandet af de förenade rikenas yttre angelägenheter, icke uti någon kännbar grad kan komma att betunga densamma.
Fortgående på den bana af handels- och näringsfrihet, af allmän och enskild idoghet, hvilken de båda folken beträdt och på hvilken de äfven, så vidt menskligt förutseende kan bedöma, komma att fortgå, skall också förmågan att bära Statsutgifterna — jag betviflar det icke —1 alltjemt ökas. 56 Bil.
Prop. N:o i, om Statsverket i856.
Men förutom dessa skäl för ett tidsenligare ordnande af de förenade
Rikenas yttre angelägenheter, linnes ett annat och icke mindre vigtigt, hvilket jag i underdånighet anser icke böra lemnäs ur sigte, det nemligen att tillvägabringa ett länge eftersträfvadt ordnande äfven af den del utaf de unionella angelägenheterna, som afser geniensamheten af de för förvaltningen af dessa angelägenheter erforderliga utgifter.
Enligt mitt underdåniga förmenande låter detta sig vida lättare göra, än man i allmänhet tyckes hafva föreställt sig, ehuru kanske tidpunkten derföre icke förrän nu varit inne.
Den Kommitté af Svenske och Norske män, som, till följd af Nådigt beslut den 50 sistlidne November, sammanträdde för uppgörande af förslag till ordnande af de förenade Rikenas Konsulatväsende, har också afgifvit ett förslag, hvarigenom den uppgift, Kommittén fått sig förelagd, synes mig på ett ganska lyckligt sätt hafva blifvit löst.
Jag inser ej, hvarföre icke ett lika önskligt resultat skulle kunna åstadkommas med afseende å de förenade Rikenas Utrikes angelägenheter i öfrigt.
Enstaka röster hafva väl i de båda rikena tid efter annan höjt sig för att yrka på hvartdera Rikets särskilda representation hos Utrikes magter, genom af hvarandra oberoende Svenska och Norska Utrikes-Stats-Ministrar, sändebud och Konsuler.
Det torde icke gerna kunna antagas, att en åsigt så stridande mot Unionens karakter och den Europeiska Statsrätten, så praktiskt outförbar, skall fortfarande kunna vinna några anhängare, utan fastheldre, att antalet af dem som nu hylla en sådan åsigt, kommer att allt mer och mer minskas.
Och med ännu större tillförsigt vågar jag uttala den tanka att ju mera de håda folken lära känna hvarandra, ju mera de lära att inse, att de båda äro i behof af hvarandras biträde, att det enas framgång och ära äfven är det andras, att med ett ord Sveriges och Norriges framtid är ovilkorligen betingad af håda Ländernas förening, destomera skall man äfven komma att inse, att om än de förenade Rikenas Beherrskare, i hvad som rörer Hans båda rikens inre angelägenheter, möjligen kan följa olika, af deras egendomliga förhållanden föranledda, grundsatser, Han dock alltid i afseende å sin yttre politik, och de högre föremålen för Hans omsorger — häfdandet af Hans Rikens ära och sjelfständighet — icke kan följa olika vägar eller begagna olika medel.
Såsom organ för sin yttre politik kan Konungen icke heller då hafva mera än en person, Utrikes-Ministern, genom hvilken Konungens beslut meddelas andra Regeringar samt ett Utrikes-Departement, med dertill hörande Embets- och Tjenstemän.
Om icke tydligt uttalad i de förenade Rikenas Grundlagar har dock denna grundsats alltsedan föreningen ingicks, blifvit tillämpad; och är jag förvissad, att de hinder, som ännu ligga i vägen för densammas inskrifvande i denna förenings urkunder, lätteligen kunna öfvervinna».
Det tillkommer mig likväl icke att nu derom yttra mig.
Endast i praktiskt hänseende har jag bordt vidröra denna fråga, och den åsigt, jag haft nåden yttra, eller att förvaltningen af de förenade Rikenas yttre angelägenheter hör vara gemensam
N:o 2 till Kongl. Maj.ts Nåd.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1856. 57 och odelbar, och deras representation hos främmande magter förenad i en och samma person, delas ganska sannolikt af flertalet hos de håda folken.
— Häraf följer likväl äfven att samtlige utgifter för denna förvaltning d. v. s. för Utrikes-Departementet, med derunder lydande Embets- och Tjenstemän, måste vara gemensamma, så att de håda Rikenas Statsverk i ett visst gifvet förhållande bidraga till dem alla.
Redan långt för detta har det blifvit föreslaget, att folkmängden skulle läggas till grund för bestämmandet af detta bidrag, och någon giltig anmärkning häremot synes mig icke skäligen kunna göras.
Väl har det blifvit yttradt, att då de båda rikena äro ställda i fullkomlig jemnlikhet och i besittning af lika stora rättigheter, deras bidrag äfven borde vara lika, eller att Norrige herde till de gemensamma diplomatiska utgifterna betala lika mycket som Sverige.
Denna åsigt kan jag dock icke biträda.
Tänka vi oss nemligen Sverige och Norrige såsom skilda stater under olika Regenter, och att deras representation utomlands således äfven skulle vara skild, så är det väl sannt att den summa, som af Norrige för närvarande användes till Diplomatiska utgifter, icke skulle på långt när förslå för den särskilda representation, som detta rike skulle nödgas att bekosta, lika litet som de i Sverige för dessa behof nu anvisade summor skulle för Sveriges särskilda representation befinnas tillräckliga; men lika visst är det äfven, att, da utgifterne för hvartdera Rikets diplomatiska angelägenheter skulle bestämmas, man korame att fästa afseende å hvartdera Rikets folkmängd och dennas förmåga att bära statsutgifterna.
Sveriges talrikare och i vissa hänseenden bättre lottade befolkning skulle i förening med de stora minnen, hvaraf dess historia är uppfylld, den betydande plats det en gång intagit bland Europas Magter och dess geografiska läge, säkerligen föranleda dertill, att för förvaltningen af Sveriges yttre angelägenheter betydligt större summor komnie att anvisas än som i Norrige för enahanda ändamål kunde anslås.
Att ytterligare utveckla dessa skäl torde dock vara öfverflödigt, ulan tror jag att genom antagande af folkmängden såsom grund för bestämmandet af håda rikenas bidrag till ifrågavarande utgifter, inga billiga anspråk trädas för nära och att rätt vederfares hvartdera Riket.
— Enligt sednaste officiella beräkningar uppgick Sveriges folkmängd till 3,006,087 och Norriges till 1,489,804.
1 öfverensstämmelse med den åsigt, som i en annan fråga af unionell beskaffenhet gjort sig gällande, bör, pa grund häraf Sveriges bidrag utgöra och Norriges ti; och hafva i enlighet härmed de förslag till Stater för Utrikes-Departementet och underlydande Embetsmän, hvilka jag nu i underdånighet torde få föredraga, blifvit uppgjorda. 38 Bil.
N:o i, om Statsverket 1856.
Stats-llinistern för Utrikes-Ärendena.
I nu gällande Svenska Riks—Stat, är Chefen för Utrikes-Departementet, Stats Ministern för Utrikes-Ärendena uppförd till, Lön ....
B:ko R:dr 4,500: — Taffelpenningar „ „ 6,500: — B:ko R:dr 11,000: — eller R:dr R:mt 16,500: — hvarförutan han i ett af Kronans hus, det s. k.
Ministerhuset på Blasieholmen, åtnjuter fria boningsrum.
Då jag så nyligen tiliträdt det Embete jag nu har den Nåden bekläda, kan jag naturligtvis icke sjelf ega någon bestämd erfarenhet om den större eller mindre otillräckligheten af den lön, som är anslagen åt detsammas innehafvare, och jag skulle måhända äfven kunna anses jäfvig att yttra mig i frågan om en förhöjning af densamma; men som de skäl, hvilka i allmänhet tala för en förbättring af Embetsmännens lönevilkor, otvifvelaktigt ega full tillämplighet jemväl på den lön StatsMinistern för Utrikes-Ärendena nu uppbär, och det derjemte torde vara min grundlagsenliga pligt att yttra mig angående ej mindre denna än öfriga löner inom det Departement, till hvars Chef Eders Kongl. Maj:t behagat kalla mig, täcktes Eders Kongl. Maj:t finna att jag icke bör underlåta att uttala mina åsigter angående nödvändigheten af en förhöjning utaf denna lön.
Maj:t har likväl redan afgjort denna fråga då Eders Kongl. Maj:t anbefallt Chefen för Finans-Departementet att i den blifvande Statsregleringen uppföra Stats-Rådets samtliga Ledamöter till ökade löner, hvaribland Utrikes-Stats-Ministern till en
Lön af 24,000 R:dr Runt, som borde på Svenska Riks-Staten uppföras.
Frågan huruvida någon tillökning jemväl borde af Norrska Statsverket äskas, eller en del af den föreslagna lönen utgå af det Norrska bidraget för diplomatiska utgifter torde hafva ansetts höra för ögonblicket hvila och framdeles utgöra föremål för Eders Kongl. Maj:ts höga pröfning, då Utrikes-Stats-Ministerns ställning såsom
Chef för de förenade Rikenas gemensamma Utrikes-Departement kommer att närmare bestämmas.
Jag tillåter mig endast vid detta tillfälle fästa uppmärksamheten derpå att den, som bekläder StatsMinisters-Embetet för Utrikes-Ärendena, såsom kändt är, städse befinner sig i beröring med främmande Magters härvarande Sändebud, äfvensom med de utomordentliga Beskickningar, som understundom hit ankomma.
Han bör såväl i sitt förhållande till dem, som i öfrigt, kunna uppträda på ett sätt, som är värdigt den höga samhällsställning han innehar och åtminstone icke alltför mycket underordnadt det, hvilket de åt dessa Sändebud anvisade löner sätta deni i tillfälle att iakttaga.
Att ingå i närmare betraktelser öfver den kostsamma representation, som härigenom Bil.
N:o 2 lill Kongl. Maj.ts Nåd.
Prop. N:o i, om Statsverket {856.
39 oundvikligen för honom uppkommer, torde icke vara erforderligt, utan vill jag endast tillåta mig att anmärka att hvad som förut blifvit i underdånighet anfördt rörande Eders Kongl.
Maj:ts Representanter vid de främmande Hofven äfven är tilllämpligt i afseende på Stats-Ministern för Utrikes-Ärendena och att, i fall enskildta uppoffringar af den Embetsman, som dertill utses, alltjemt måste tagas i anspråk, Eders Kongl. Maj:ts val vid förekommande tillfällen till skada för tj ensten blifver alltför mycken inskränkning underkastadt.
Det torde äfven tillåtas mig att bifoga den anmärkning att, om Stats-Ministern för Utrikes-Ärendena i en framtid blifver en gemensam
Embetsman för de förenade Rikena, dess lön icke torde böra bestämmas till mindre belopp än hvad den härvarande Norrske Stats-Ministern åtnjuter, då Norriges bidrag skulle utgöra 8,000 R:dr Runt eller 2,000 Species, som i del närmaste öfverensstämmer med den fördelning af utgifterna emellan båda Rikena, som redan blifvit föreslagen.
Departementets Expedition: Utrikes Departementets Expedition aflönas för närvarande dels från Svenska Statsverket, och dels af det Norrska bidraget till diplomatiska utgifter, utan att dock de belopp, som härtill erfordras, utgå i något bestämdt förhållande båda rikena emellan.
Å Riks-Statens Salje Hufvudtitel är nemligen för Departementets Expedition anslagen en summa af .
R:dr R:ko 13,026: 16 sk. eller 19,559: 50. hvarförutan tjenstemännen och vaktbetjente från anslaget till Skrifmaterialier och Expens-medel erhålla i Ljuspenningar „ „ 580: — „ „ 570; således i allt lUdr"
R:ko 15,406: 16 s. r.rmt 20,109: 50.
Till de i Departementet anställde Norrske Tjenstemän utbetalas lönerne från Kabinetts-Kassan och bestridas af Norrska Statsverkets bidrag till densamma.
Enahanda förhållande eger rum med de arfvoden, som för extra tjenstgöring vid Departementet tidtals måst anordnas till Legations-Sekretcrare, utan afseende på dessa tjenstemäns nationalitet.
Enligt Nådiga beslut uppgå Lönerne å den Norrska Staten till B:ko R:dr 3,766: 52 eller R.dr rint 5,650.
Då härtill lägges det arfvode af 800 R:dr B:ko eller 1,200 R:dr rmt., Arkivarien uppbär å Minister-Staten, belöpa sig samtlige ulgifterne i och för Departementets Expedition till B:ko R:dr 17,973 eller R:dr rmt 26,959: 50. 40 Bil.
I öfverensstämmelse med hvad jag förut haft
Nåden yttra angående gemensamheten af samtliga utgifterna för förvaltningen af de förenade Rikenas Utrikes angelägenheter och då olägenheten af att uti ett Embetsverk och dertill uti ett, der Tjenstemännens antal är så fåtaligt som i Utrikes Departementet, hafva efter deras nationalitet skilda Stater, är nog kännbar, får jag i underdånighet hemställa, att åflo— ningarne för Utrikes
Departementets personal måtte, likasom för Minister-Staten, utan afseende på tjenstemännens egenskap af Svenskar eller Norrmän, från Svenska och Norrska Statsverken utgå i ett på förhand bestämdt förhållande dem emellan.