Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-kontoret uti afgifvet utlåtande med anledning af hvad Revisorerna yttrat, förklarat: att det måste för en kassaförvaltning i allmänhet vara fördelaktigare, att tillgångarne finnas uti en hufvudeller general-kassa samlade, för att derifrån direkte utgå till de föremål, hvartill de äro anvisade, än att medlen fördelas emellan flere särskilda kassor, för att af dem, som deröfver disponera, för de afsedda ändamålen användas, samt att i sednare fallet det lätt kan inträffa att en eller flere af sistnämnda kassor för tillfället egde större tillgångar, än som då erfordrades, under det att hufvudkassan, af en eller annan orsak, samtidigt vore i behof af behållningarne i de andra kassorna — får jag vördsamt föreslå, att Rikets Stäader måtte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, det Kongl. Majit täcktes genom dertill utsedde sakkunnige personer eller på annat lämpligt sätt låta utarbeta förslag till en sådan förändring af Stats-kontorets organisation, äfvensom af arbetsordningarne för öfriga i Stockholm befintlige förvaltande kollegiala Embetsverk, hvilka hafva åliggandet att verkställa utbetalning af statsmedel, att dessa förvaltande verk i allmänhet och med undantag af expensmedel och möjligen en mindre kassa för smärre utbetalningar, icke behöfde hafva några kontanta penningar om händer, eller större summor innestående å verkets Bankoräkning, men deremot erhålla rättighet att för sina utgifter, inom vissa för hvarje Embetsverk begränsade belopp, till hvar och en, som af det förvaltande verket skall uppbära penningar, utfärda invisningar, ställda på Kongl.
Räntekammaren, och hvilka der genast blefve med kontanta penningar infriade, samt att för de utbetalningar, som af Kongl.
Stats-kontoret omedelbarligen ombesörjas, sådan förenkling måtte tillvägabringas, att Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
543 särskilda anordningar och assignationer icke behöfde för mindre summor utfärdas, utan att medlen utan tidsutdrägt kunde i kontanta penningar utbetalas af Räntekammaren, som derefter egde att redovisa de förskott, som till sådana utbetaluingar blefve Räntekammaren meddelade; samt att Kongl. Majit täcktes, efter pröfning af de uppgjorda förslagen, låta befordra desamma till behörig verkställighet.
Fr. Cronstedt, W:o 212.
Af Grefve Cronstedt* Fredrih* angående veterinär-väsendet och den veterinära undervisningens ordnande.
Det är allmänt erkändt och vid många tillfällen, jemväl af Rikets Ständer uttaladt, att såväl landets veterinär-väsende i allmänhet, som ock den veterinära undervisningen bör ordnas i öfverensstämmelse med tidsförhållandena samt de Stigande behofven och ford ringome.
Uti Kongl. Majits nådiga Proposition till Rikets år 1839 församlade Ständer om Statsverkets tillstånd och behof, begärde Kongl. Majit ibland annat ett anslag af 13,000 Ridr Rimt, att användas till sådana byggnadsarbeten, som i öfverensstämmelse med en af Kongl. Majit lastställd plan för ordnandet af Veterinär-inrättningen i Stockholm pröfvades mest nödige.
Dessa medel blefvo jemväl af Rikets Ständer beviljade, att användas i eldighet med den plan, som af Kongl. Majit kunde blifva fastställd.
Rikets Ständers år 1861 församlade Revisorer hafva uti sin afgifna berättelse, hvad samma inrättning angår, anmält åtskilliga brister, som ansågos nödiga att afhjelpa.
Nionde allmänna Svenska landtbruksmöte^ som år 1860 hölls i Göteborg, har ingått till Kongl. Majit med underdånig framställning om behofvet af ve - 544 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1802.
N:o 212. terinär-undervisningens och veterinär-väsendets ordnande i dess helhet på ett sätt, som motsvarar nuvarande tidsförhållanden.
Majit i nåder behagat infordra vederbörandes yttrande och förslag uti ämnet, och hafva dessa förslag till Kongl.
Majit inkommit, dels från Professorerna vid och Direktionerna för Veterinär-inrättningarne uti Stockholm och Skara, dels från Kongl. Sund hets-kollegium.
På grund af nådig remiss har jemväl Kongl.
Landtbruks-akademien till Kongl. Majit inkommit med underdånigt utlåtande i ämnet.
Hvad särskildt vidkommer byggnaderne vid Veterinär-inrättningen i Stockholm, har Kongl. Öfverintendents-embetet låtit utarbeta fullständigt förslag till deras ordnande, hvilket förslag, efter att af Öfverintendents-embetet hafva blifvit granskadt och godkäudt, jemväl till Kongl.
Majit inkommit under loppet af innevarande år.
Dessutom har Svenska Veterinärläkare-föreningen till Kongl.
Majit inkommit med underdånig petition om reorganiserandet af veterinär-väsendet i enlighet med Kongl. Direktionens för Veterinär-inrättningens i Stockholm förslag, jemte underdånig anhållan att Kongl. Majit till nu församlade Ständer måtte derom afgifva nådig Proposition.
Dä emellertid den af Kongl. Majit till nu församlade Ständer allåtna nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof icke innefattar något förslag i detta ämne, och då de yttranden hvilka blifvit af vederbörande auktoriteter afgifna icke öfverensstämma i sättet för veterinär-väsendets och den veterinära undervisningens slutliga ordnande, får jag härmed vördsamt föreslå i att Rikets Ständer måtte besluta, att till Kongl.
Majit aflåta en underdånig skrifvelse med hemställan derom, att Kongl. Majit måtte utse en kommitté för uppgörande af definitivt förslag i ämnet och att Kongl.
Majit derefter täcktes, om möjligt, till nu lörsamlade Ständer aflåta nådig Proposition om veterinär-väsendets och den veterinära undervisningens fullständiga ordnande.
Om remiss af denna min motion till vederbörligt Utskott auhålles vördsamt.
Uto Xi«£.
545 ftT:o 213.
Af Friherre Cederström^ SlmloSf? angående de af Kongl. Maj:t lill sammanhindningsbana genom Stockholm äskade medels anvisande till nordvestra stambanan.
I Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående Statens jernvägar äskas anslag af 3.070.000
R:dr för en sammanhindningsbana genom Stockholm, och af endast 3.010.000 R:dr för nordvestra stambanans påbörjande.
Nödvändigheten, till och med gagnet, af elen förstnämnda banan är likväl ännu mycket omtvistad, isynnerhet hvad angår berörda sträckning från slussen uti nordnordvestlig rigtning öfver Mälaren, då deremot angelägenheten af jernvägs-kommunikation med brödralandet torde ligga i öppen dag för en och hvar, som erkänner värdet af en fast förening emellan Sverige och Norrige, samt sålunda önskar, att den förening, vi ega, må vinna all den utveckling, som med begge Staternas sanna fördel är öfverensstämmande, och hvartill en snabbare vägförbindelse otvifvelaktigt skulle utgöra ett det kraftigaste och ändamålsenligaste medel.
Det vore således särdeles önskvärdt, att, redan vid denna riksdag, i främsta rummet, åtminstone en länk i den kedja af förenande länkar, som, fullbordade, skola utgöra nordvestra stambanan, blefve af Rikets Ständer till utförande beslutad, och att denna länk blefve den, som tillika kunde bäst motsvara den för Sveriges öfriga jernvägssystem vigtiga fordran, att, i väsendtligare mån, tillföra detsamma sådana bidrag af personal- och gods-trafik, som kunde påräknas derest denna länk förbinder vestra stambanan (och dymedelst hela det medlersta Sverige) med en punkt vid Sveriges största insjö, Wenern, och som derjemte är en centralpunkt för en vidsträckt jernverksrörelse äfvensom för betydlig omsättning af jordbrukets alster.
Jernvägstrafik uppstode då å Statens bana i långt större skala, än som kan tänkas blifva fallet, derest jernvägen tills vidare stannade vid Degerfors och allenast utgjorde en så till sägandes half länk i den åsyftade förbindningskedjan: om också denna halfva länk i och för sig bör erkännas vara både värderik och nödvändig.
I andra rummet, och då jag fullkomligen tror böra inses angelägenheten af be stämmandet utaf den punkt å riksgränsen, der de Svenska och Norska jernbanorna lämpligast må möta hvarandra, finnér jag Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, medelst liih. till R.
Prot. 1862 & 1863. 11 Sami. 1 Afd. 69 546 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
N:o 214. det till påbörjande af arbeten emellan Arvika och besagde gräns, no. m., föreslagna belopp hafva på ett för ändamålet, för närvarande, tillfredsställande sätt sökt bereda framgång åt denna del al det stora företaget; och liar jag alltså i detta hänseende ingenting annat att anmäla, än den önskan, att Kongl. Maj:ts nådiga Proposition måtte i detta hänseende af Rikets Ständer bifallas.
I betraktande af hvad ofvan ar aiifördt, och under förutsättning, att behofvet af saramanbindningsbana genom Stockholm, åtminstone hvad beträffar dess sträckning från jernvägen öfver Riddargården norrut, icke varder så allmänt insedt, än mindre erkändt, att anslag dertill, denna riksdag, beviljas, vågar jag, på det den del af nordvestra stambanan, som är afsedd att från Porla eller annan tjenlig punkt å vestra stambanan utgå till Christinehamn, och dymedelst förbinda nämnda vid Wenern och redan färdiga smärre jernvägsliniers utgångspunkt belägna stad med Statens jernbanesystem, måtte blifva fullbordad, och det med nordvestra stambanan åsyftade ändamål i öfrigt, så vidt tiligångarne det medgifva, måtte varda befrämjadt, härmed vördsamt föreslå : att de af Kongl. Majrt påräknade medel till sammanbindningsbana genom Stockholm måtte i stället anvisas till den nordvestra stambanan, och anslaget för den sistnämnda alltså höjas till 6,080,000 R:dr.
Stockholm den 50 November 1862. R.
Cederström. mo 2514.
Af Friherre Cederström, Rudolf,’ angående anslag till en båtled och en vägbyggnad i Fryksdals härad och Wermlands län. lnvånarne uti Fryksdals härads öfra tingslag, af Wermlands län, som länge funnit sig vara i stort behof af en båtled från Östmarks kyrka å sjöarna Kläggen, Flaten och Kihlen samt Thorsby eif till sjön Fryken, för utforsling till denna sistnämnda sjö af deras bruks- och skogseffekter samt tillförsel af spanmål och köpmannavaror, som fraktas till dem på Fryken från länets södra del, hafva låtit genom Chefen för vestra väg- och vattenbyggnads-distriktet uppgöra förslag till anläggning af berörda Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
547 båtled, som med en längd af ungefärligen 2 mil blifvit beräknad att kosta 86,779 R:dr R:mt.
För företagets utförande är älven aktieteckning i orten gjord, men då mängden af dessa invånare äro obemedlade samt till och med, när skörden slår felt, hvilket der i orten ej sällan händer, i bekymmer för lifsbergningen, har denna aktieteckning icke kunnat uppbringas högre än till 48,760 R:dr R:mt.
Derjemte hafva Fryksdals öfra tingslags vägbyggnadsskyldige inför Härads-rätten den 30 sistlidne Oktober öfverenskommit att bygga väg, af vid pass 4| mils längd, från Östmarks kyrka till Kajkelandstorp vid forska gränsbandet, så vida de dertill erhålla bidrag af allmänna medel med |delar ai' det för vägbyggnaden beräknade kostnadsbeloppet 53,397 R:dr, och Norrmännen blifva villiga att sammanbinda denna väg med det Norska vägsystemet.
Då nu med de omnämnda båda företagen, eller inrättandet af båtled från Östmarks kyrka till närheten af Thorsby bruk och af sjön Frykens strand, samt vägbyggnaden från Östmarks kyrka till Kajkelandstorp eller dess närhet vid Norska gränsen, afses en sammanhängande kommunikationsled genom Fryksände och Östmarks socknar af Fryksdals öfra tingslag till Grue socken af Hedemarkens arnt i Norrige; då öppnandet af en dylik led varit i många år efterlängtad af berörde orters gränsboer, som, oaktadt svårigheterna att sammanträffa, likväl ej sällan med hvarandra sökt komma i beröring; och då såväl båtleden, som vägen, mäste icke allenast, efter hvad Konungens Refallningshafvande i länet och vederbörande
Domstol derom yttrat, blifva för ortens invånarne af stort gagn, utan äfven medföra nytta för gränsboerne i Norrige, hvarinom vägbyggnaden ofelbart kommer att fortsättas från gränsen till annan väg i landet, och sålunda förena Glommedalen i Norrige med Fryksdalen i Sverige; och för hvilket ändamål anslag, såväl på grund af Kongl. Proposition som ock af särskilda an sökningar, begärts af Norriges nu pågående Storting; så föreslår och anhåller jag, att Rikets Ständer måtte bevilja: dels ett anslag utan återbetalningsskyldighet af 68,049 R:dr
R:mt till anläggning af båtled emellan sjöarne Kläggen, Flaten och Kihlen jemte tillika åsyftad muddring af dessa sjöar uti Fryksdals öfra tingslag, enligt det af Chefen för vestra väg- och vatten byggnads-distriktet den 48 innevarande November upprättade förslag, och med vilkor, att de, som tecknat sig till deltagande i kostnaden för arbetet, åtaga sig och ställa säkerhet för detsammas utförande inom viss tid; dels ock ett enahanda anslag till vägbyggnad emellan Östmarks kyrka och Kajkelandstorp eller dess närhet vid Norska gränsen, enligt det af Kapiten Palm år 4858 upprättade förslag, med 35,598 R:dr Runt, utgörande '^delar af det i förslaget beräknade kostnadsbeloppet, under vilkor, att Fryksdals härads öfra tingslags vägbyggnadsskyldige deremot inom viss tid utföra arbetet.
LIS Handlingar, som närmare styrka och utreda de af mig här ofvan åberopade förhållanden, finnas för närvarande i Kongl. Styrelsen färdväg- opb vattenbyggnader, 548 Motioner hos Ridderslrapet och Adeln 1802.
N:o 215. och torde derifrån, vid tillfälle af detta ärendes beredning inom Höglofiiga Stats-Utskottet, blifva för en utförligare kännedom om ändamålets vigt, omfattning och utförbarhet, tillgängliga.
Jag anhåller om remiss af denna min motion till Höglofiiga Stats-Utskottet.
Wo 215.
Af Friherre Raalt?
Adam Christian^ angående de jernbanor, som af Staten böra i främsta rummet byggas och understödjas.
Då jag, vid remissen af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om jernvägsbyggnader i riket, sistlidne fredag yttrade mina åsigter i frågan, slutade jag med anhållan att få i motionsväg framställa de grundsatser, jag föreställde mig borde, vid anslag till jernvägsbyggnader, hädanefter följas.
Då det icke kan förväntas att ett Utskott tager den noggranna kännedom om olika meningar, som yttras vid en remiss, eller derpå gör det afseende, som man skäligen kan hoppas då ett bestämdt yrkande framställe* såsom motion, — den der påkallar ett svar — har jag trott ämnets vigt fordra att jag gifvit denna sednare form åt min mening.
Jag vågar alltså, i öfverensstämmelse med mina vid remissen af den Kongl. Propositionen afgifna yttranden, och under åberopande af de motiver jag då anförde, vördsamt föreslå: l:o.
Ständer icke må bevilja medel till andra statsbanor, än till de under bygguad varande, för deras skyndsamma fullbordande, och till påbörjande af banan genom Wermland till Norska gränsen, hvilken bana icke synes lofva den inkomst, att enskilda bolag torde bilda sig för dess tillvägabringande, men hvilken af politiska skäl icke gerna kan åsidosättas. 2:o.
Att Rikets Ständer deremot, för så vidt tillgångar kunna utan allt för djup skuldsättning beredas, ville med lån till den del af anläggningskostnaden och på de vilkor.
Kongl. Maj:t täckts föreslå för det bolag, Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862 N:o 216.
549 som redan bildat sig att utföra den Skånska tvärbanan, befordra byggandet af jernbanor i alla öfriga nu föreslagna rigtningar, genom enskilda bolag; och, derest flere än ett bolag skulle någorstädes bilda sig för tillvä gabringandet af jernbanor emellan samma ändpunkter, såsom t. ex. emel lan Stockholm och Upsala, men på olika vägar, företrädesrätt till låneunderstöd måtte tillkomma det bolag, som erbjuder de för
Staten fördelaktigaste vilkor i förening med största säkerhet för deras uppfyllaude. 3:o.
Att, sedan de nu under byggnad varande stambanor varda fullbordade, alla öfriga banor, så väl den, som af Staten torde byggas i rigt ning mot Norska gränsen, som ock de hvilka med lån af Statsverket understödjas, hädanefter varda anlagde med all den möjliga inskränkning i spårvidd och deraf beroende materiel m. m., som låter sig förena med deras ändamål, att upptaga all den trafik, som skäligen kan uppstå i ett glest bebodt land.
Att, då den ifrågasatta sammanbindningsbanan genom
Stockholms stad icke nu af behofvet oundgängeligen påkallas — åtminstone icke förr än banan norr om Stockholm varder byggd — anslag för dess utförande under förestående statsregleringsperiod icke måtte beviljas.
Stockholm den .30 November 1862. A. C. Raab. 216.
Af Grefve lewenhaupt* Claes Magnus* angående alla kungsgårdars, boställens samt allmänna inrättningars skogars ställande under Statens omedelbara vård och tillsyn.
Under alltför många förflutna år äro skogarne på såväl kungsgårdar som boställen, samt allmänna inrättningars, mångenstädes lemnade åt förruttnelse och annorstädes till sköfling.
Tiden synes nu vara inne, då en förbättrad skogsordning och skogshushållning är att förutse, att äfven kraftiga åtgärder vidtagas till en förbättrad och ändamålsenligare skogsvård på ofvannämnda skogar, hvilket skulle lända såväl närvarande ge - 550 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
N:o 217. neration, som efterkommande, till nytta, och med all säkerhet bereda Statsverket en ökad inkomst.
Af denna anledning får jag vördsamt föreslå, att alla kungsgårdars, boställen samt allmänna inrättningars skogar må blifva ställda under Statens omedelbara vård och tillsyn.
Claés M. Lewenhaupt. mo sid'.
Af Herr Satielfelt* Hermall, angående pension åt framlidne Professoren Lars Johan Cronstrands enka, Fredrika Eleonora Cronstrand, född Landqvist.
Efter att under en tid af 29 år hafva varit anställd som Lärare vid Kongl. Krigs-akademien å Carlberg alled derstädes år 1843 Professoren och Riddaren Lars Johan Cronstrand, efterlemnande enkan Fredrika Eleonora Cronstrand, född Landqvist och tre minderåriga barn, en son och två döttrar.
Till följd af den ringa lön, som vid den tiden tillkom en lärare vid Krigsakademien, kunde icke Professor Cronstrand, genom afgifter till allmänna Enke- och Pupill-kassan, bereda enka och barn någon pension efter sin död; hvarföre dessa vid dödstillfället befunno sig i knappa omständigheter.
Under de nära Tjugo år, som derefter förflutit, hafva de efterlefvande endast med träget arbete kunnat förskaffa sig nödigt lifsuppehälle.
Försvagade, enkan af årens tyngd, då hon nu uppnått den höga åldern af 69 år och den yngre dottren af 17 års barnaundervisning, emotse de en framtid, då behof och elände måste blifva deras lott.
Såväl med anledning häraf, som ock ined fästadt afseende å det stora nit, Professor Cronstrand under sin lifstid ådagalagt vid undervisningen på Krigs-akademien och genom läroböckers utgifvande, Kr jag såsom min motion framställa, det Rikets Ständer täcktes meddela enkan Fredrika Eleonora Cronstrand, Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
551 under hennes återstående lifstid, en årlig pension af Fyra hundra Riksdaler Riksmynt.
Och torde denna min vördsamma motion blifva till Stats-Utskottet remitterad.
Herman Sabelfelt.
M:o 2S8.
Af Grefve Lewenhaupt, Claés Magnus, angående nedsättande af en kommitté för undersökning af vidden och beskaffenheten af Statens skogar uti\
Gefleborgs, Wester-Norrlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens län.
Då för kort tid sedan en af mig väckt motion, att Statens skogar i hela landet skulle uppmätas m. m., remitterades till Ilöglofliga Stats-Utskottet, var jag af enskilda göromål förhindrad att vara närvarande.
En värd ledamot af detta Stånd lemnade vid remissen åtskilliga upplysningar; till följd af dessa befarar jag att min motion möjligen torde komma att anses öfverflödig eller att den lemnäs utan afseende, och måste i följd af denna förmodan ytterligare besvära Höglofliga Ridderskapet och Adeln med afhörandet af en ny vördsam motion.
De upplysningar, som lemnades om arealen af landets allmänna skogar, voro, efter hvad jag nu erfarit, hemtade utur Skogs-styrelsens underdåniga berättelse af den 26 sistlidne April.
Uti denna berättelse, pag. 20, står att läsa:
Kronoöfverloppsmarkerna, hvilka endast förekomma inom Gefleborgs, Wester-Norrlands, Jemtlands samt Norrbottens län, utgöra för närvarande 566,222 tunnland, etc.
Jemför man nu denna summa med Skogs-kommittéens underdåniga betänkande af den 28 Juni 1856, så finnér man, pag, 24, att inom Gefleborgs län vid denna tid fanns 60,498 tunnland, pag. 26, Jemtlands län 153,785 tunnland samt, pag. 27, Norrbottens län 1,500,000 tunnland, summa 1,714,283 tunnland öfverloppsmarker.
Uti samma underdåniga betänkande, pag. 25, finner man för Wester-Norrlands län, att inom länet finnas betydliga krono-allmänningar och öfverloppsmarker samt, pag. 26, för Westerbottens län, att inom detta län äfven finnes odisponerad Kronan förbehållen mark, och å hvilken, i anseende till krono-betjeningens ringa antal och af andra göromål 552 Motioner hos Ridderskapet och Adeln l8(/2.
N:o 219. upptagna tid, stora svårigheter möta för att skydda dessa skogar från åverkan.
Såle des bör man af dessa utlåtanden kunna draga den slutsats, att äfven dessa tvänne län hafva betydliga öfverloppsmarker, oaktadt någon areal i Kommitterades betänkande ej finnes uppgifven eller möjligen, af brist på kartor, icke kunnat uppgifvas; men är arealen äfven inom dessa län inbegripen uti Skogs-styrelsens underdåniga berättelse.
Således skulle på dessa sist förflutna sex åren af öfverloppsmarker nu, enligt de tvänne åberopade underdåniga berättelserna, blifvit afvittrade icke mindre än 1,158,061 tunnland, plus hvad som funnits uti Westerbottens och Wester-Norrlands län, och skulle afvittringen ännu fortgå med dessa jettesteg, så är att befara det de nu återstående 556,222 tunnland öfverloppsmarker äfven snart komma att utur Statsverkets räkenskaper försvinna.
På grund af den jemförelse mellan de tvänne underdåniga berättelserna, som jag här uppgjort och för Ridderskapet och Adeln framlagt, och under befarande att min föregående motion kommer att lemnäs utan afseende, efter de upplysningar, som åtföljde densamma till Höglofliga Sta ts-Uts k ottel, vågar jag vördsamt föreslå:
Att Rikets Ständer måtte ingå till Kongl.
Maj:t med underdånig anhållan, att en kommitté blefve nedsatt för att undersöka vidden och be skaffenheten af de Statsverkets skogar, som möjligen finnas qvar uti Gefleborgs, Wester-Norrlands, Jemtlands, Norrbottens samt Westerbottens län, och hvilka kunna såsom Statens egendom för framtiden bibehållas.
Om remiss af denna min motion till vederbörligt Utskott får jag vöidsamt anhålla.
Claes M. Lewenhawpt. urno 21».
Af Friherre Hermelin^ Fredrik^ angående anvisande af medel till byggande af en jernbana från den af Kongl. Maj:t föreslagna norra stambanan till Upsala, öster om Sigtuna-fjärden.
Enär vid sistlidne riksdag framställning om räntegaranti för ett enskildt bolag för byggandet af jernväg emellan Stockholm och Upsala, — dels af brist på erforderliga - Motioner hos Ridder skåpet och Adeln 1862.
553 derliga medel härtill, — dels af betänklighet, huruvida, då Regeringen sjelf föreslagit en sådan banas utförande såsom stambana, och då densamma efter ali anledning skulle blifva den mest vinstgifvande i riket, samt måhända betäcka möjliga förluster på andra håll — icke af Rikets Ständer bifölls, — men då nu Kongl.
Majit föreslagit, att, utan afseende på det af redan tillförene af Regeringen och flera föregående Kommittéer tillstyrkta förslaget om en norra stambanas dragande direkte till Upsala, — norra stambanan skulle i dess ställe dragas öfver Almare Stäk och Örsunds-bro, — torde ej vidare hinder möta för medgifvande för enskildt bolag att öfvertaga byggandet a( en jernväg öster om Sigtuna-fjärden.
Rikets Ständer och Regeringen har vid framställde förslag till rikets jernvägar, tillförene ansett, ock hittills vidmagthållit den grundsatsen, att
Staten borde bygga endast stambanorna — icke bibanorna, hvilka borde öfverlemnus till enskild företagsamhet, samt har denna åsigt fortfarande blifvit uttalad och förordad.
Den nu föreslagna jernbanan emellan Orsunds-bro och Upsala är en sådan bibana, som af ofvananförda skäl, således af Staten icke borde byggas.
Jag får med anledning häraf vördsamt föreslå: med stöd af de, den Kongl. Propositionen om norra jernvägssträckningen bifogade, af Hans Excellens Herr Grefve Manderström och Stats-rådet Herr Grefve von Platen gjorda reservationer och förslag att Statens norra jernbana borde till en början utgå norrut och med krökning till Edsberg eller Sollentuna, samt sedermera fortsätta öfver Almare Stäk till Örsundsbro, — att Rikets