Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Län söka befordra fadane friwillige öfwerenskominelser, emellan Stamoch Hjelp,Rotarne, i grund af hwarje orts olika förhållande och Cvntracter, samt alt ersättningen, der den kominer att gifwas, hälst ma bestämmas uti Spannemal eller andre waror, såsom ej underkastade de förändringar, som ersättning i penningar kunde medföra, samt att deräst desse öfwerenskominelser icke godwilligt kunna träffas, Kontkngens Befallningshafwande, ester föreaangne undersökningar derom wid wederbörlige
Domstolar, uppdragas, att bestämma sädane ersättningar emellan de Stam-och Hjelpe - Rotar, hwilka ej i godo kunde öfwerenskomma.
Ständers widare ompröfwände »vördsammeligen öfwerlemnadk.
Orebro den 8:de Julii »8 »2. -Pä Högloft. Ridd. och Adelns Pä Högw.
Prest-Ständets Ledam. »vägnar, Ledam. »vägnar, )c>b. kk.
Q^IlenborZ. L. v. Rosenstein. ^)a Wällofl.
Borgare-Stän- Pä Hederi».
Bondc-Ttän-ets Led. »vägnar, dets Led. »vägnar, Olok öst est t.
OlokLrukn.
Uppläst hos Ridd och Adeln den 9 Julli. - - - - Prest-Ständet den 9 - - - - - - Borgare-Ständctd. 9 - - ----- Bonde-Ständet den 9 - - WZrdsamt Memsrial!
K H anledning af förekomne anmärkningar, hafwa Högwörd.
Preste-samt Hederwärda Bonde-Stan den - Den 9 Jjulik. 1449 den till Lag-Utstottet återremitterat den af Riksdagsmannen Lars Swensson fran Skaraborgs Län, Anders Larsson fran Elfsborgs län och John Longberg fran Gästrikland wäckte »notion, rörande dels upphafwande, dels och bibehallavke afBördsrättigheten a Landet, hwaröfwer Utstouec under d. 12 sistl.
Junii sitt wördsamma Betänkande ajgiswit.
Oansedt således endast 2:ne Stand uti denna aterremiss deltagir, finner Lag-Utskottet fig likwäl 0- behindradt, att till sölje deraf a nyo upptaga sragan kill hela sin widd I likhet med hwad i förra Betänkandet blifwit yttrat, anser Lag-Utstottet äfwen nu gansta wigtiga stal wara för hand, om ej till ett alldeles upp» häfwande, åtminstone till inskränkning af den i Allmänna Lagen Skvldemän tillagde rätt, att inlösa ä Landet försald Ärfd eller Bördköp!
Fastighet samt Jord, Hus och Tomt i Staden; Och da med de Memorialer, hwilka grundlagt ämnetS återremitterande, instämmer, akt Utskottet ingar i desse skälö »Utveckling, utan afseende, huruwida det förras wigt och »vidsträcktare omfattning i iner eller mindre man kunde föranleda till det sammas öfwerlemnande at Lag-Cominittcen, att i sammanhang med Lag-Werkels öswersigt i det hela, efter omständigheterne, granskas och afgöraS; sa får Lag-Ulstoltct härmed, i behörig ordning för Resp. Standen framlägga ofwanberörde stäk, pa grund hwaraf en wiss inskränkning i BördS-rättigheten i allmänhet synes böra widtagas.
Uti 6:te Cap. » §.
Jorda-Balken tillägges denna rättighet, först Säljarens Barn och Bröstarfwingar, sa länge de till aro, och sedan Föräldrar och Förfäder, samt dem som a sidone stylde äro, till och med Systonebarn eller dem som med dessa aro i lika i4;o Den 9 Julik. lika led.
— Stadgandet i z:dje §. i samma Capitel, lydande salunda:
Dela män sm Länd, ware den närmare alt läsa i Bärö, ssm närmare är att taga ars, allt efter som t a.dra och z:dje Lapirlen Ärfda Balken sagt är, betager bock, lika sa litet som något annat Lagens rum eller serskild Författning en fjermare Skyldeman begagnandet af den rättighet till Börde-lösen, som en närmare, antingen icke kan, eller icke will utöfwa.
Man har derföre wid lagffipningen alla tider ansett den förres Bördes-anspräk gällande, sä ofta den senare något sädant icke anställt.
Häremot, beträffande rättigheten till klander af Testamente, sä finnes att LagenS stadgande uti i7:de Capitlet och 4 §.
Arfva Balken uttrvckeligen inskränker denna rättighet till närmaste arfwingar, dä det heter: hwad af honom warder samtyckt eller försummat, derä ma sedan fjermare arfwingar cj tala.
Nu, da det likwist ligger i sakens natur, att afhandlingar om Köp, sä wida de ät Säljarens Arfwingar alltid inbringa en wist Summa penningar, eller annat Surrogat för ben Egendom, som aihändes, äfwen ock böra af Lagen njuta lika om icke mera skygd för ett framtida bestånd, an Testamenten, hwilka närma sig egenskapen af ren gäswa, hwarföre nägon ersättning aldrig erhälles; sä följer och owedersägeligen, att det motsatta förhällande, som vfwanföre wisats härleda fig frän Lagens stadgande vm Börd, är lika sä obilligt, som stridande emot all sund principe, en sanning hwilken äfwen gäller, dä Börds-Rätten jemnföres med Arfs-Rätten, frän hwilken den egentligen leder sitt ursprung, och hwaraf orimligheten af att kunna Börda, hwad inan icke Den 9 Julik. 1451 möjelkgen färt ärfwa, i händelse Säljaren icke genom Köp, utan genom döden bliswit frän Egendomen skiljd, lika pätagligcn faller en hwar i ögat.
Men de betydliga olägenheter, som enligt hwad erfarenheten bestyrkt, dessutom äro med den nu gällande widsträcktare
Börds - rättigheten förknippade och frän hwilka mycket, bäde allmänt och enskildt lidande härflyter, böra härnäst icke lemnäs obemärkte.
Det allmänna lider, dä en allt för stor osäkerhet i Köpe«Alhandlingars beständ, hindrar Köpare frän sädane odlingars werkställande ä förwärfwade Landt-Egendomar, hwarigenom dessa till den möjeligen högsta afkastning kunna uppbringas.
— Enskilda det will saga Säljare och Köpare, ja ofta sjelfwe
Bördemännen lida genom förlorad tid och onyttigt anwände kostnader i och för Rättegångar vm Börd.
Sant är — dessa olägenheter, dessa lidanden stola wäl aldrig helt och hällit kunna förekommaS, sä länge Börds - Rätten icke alldeles är afstaffad; Men de stola dock gansta mycket förminstas, genom den senares inskränkning inom sina naturliga och biliga grönför.
Lag, Utskottet som för öfrigt icke inser någon werkelig nödwändighet för Börds - RättenS bibehäb lande i sin närwarande widsträckthet det will säga med tillämpning äfwen pä fjermare Arfwingar, da närmare icke wilja, eller icke kunna sig deraf begagna, fär alitsa, pä de nu anförde skäl tillstyrka en sadan inskränkning i denna rättighet, att, med upphäfwande af hwad Allmänna Lagen i 6:tc Capitlet Jorda-Balken och serskilda Författningar derom stadga, densamme hädanefter endast ma i likhet med hwad om Testamenten ar förestrifwit, sträckas i4?
2 Den y Julik. ti'!
Säljarens närmaste leswande Arfwinge ellie Arfwingar, om de arv flere i lika led, med fullkomligt uteslutande af de fjermare; Dock warder della, jemte någre Ledamoters serskildt meningar, Irirsens Högloft.
Stander wärdsamt underställt.
Orebro den ?:de Julli 1812.
.Ridd. och AdelnS Pä Högw. Prest-Ständcts Ledam. wägnar, Ledam. magnar, II. k'. 8 t rom keit. st 4- kkeclrea.
Pä Wällöf!. Borgare-Slän- Pä Hederw. Bonde-StändetS Ledam. magnar, dets Ledam. magnar, k^l. R. önqvist.
Rn6.
Lri esson. R. W. ImIlZren.
Utdrag af prstscollet hällit inför Riksens Högloft.
Ständers Lag-U skote wid Urtima Riksdagen uti Orebro den 2>dra Julik >8l2.
S- D- ^^>d förnyad föredragning af de anmärkningar, som i Högwörd.
Prest-Standet och Hederwärda Bonde-Ståndet blifwit gjorda wid Lag, Utssottets Betänkande, angående inskränkning af BördsRätten, yltrade Herr Borgmästaren Kjellander: Sedan twenne Stand redan bifallit Utskottets Betänkande i fragan om inskränkning as Bords-Natten lärer aterförwisningen fran de andre Nespeclive Standen icke medföra annan pligt för Utskottet, än att närmare utweckla de skäl, som samma Betänkande innefattar.
Dä Den 9 Julii. 1452 Da efter min oförgripeliga kanka, förändring i ett fal! af den, rörande Börd hittills gällande Lag och Författningar, nödwändigt förutsätter en omar, betning af de flere Lagens ruin, stin härmed hafwa oskiljaktigt sammanhang, och hwilket ater icke kan werkställas utan öfwcrsigt af ämnet i hela dess widd, hwartill Utskottet i grund af Hederwärda BondeStändets remiss hwarken warit skyldigt eller berätrigadt; Alitsa finner jag af desse skäl, hwilka, sä widt jag haft tillfälle inhämta wid öfwerläagningarne i ämnet laar grund för Utskottets Betänkande, fast än genom ofullkomlighet i Expeditionen de samma kommit atc urefiutas, mig icke äga anledning, att nu tillstyrka förändring i LagcnS Stadganden vin Börd, utan öfwerlemnar förewarande frager till Lag-Committecn, att, i sammanhang med öswersigten af öfrige Lagens rum, i hela dest widd deröfwer sig utlaka.
Herr Doctor Hedren, med förklarande af bifall till Herr Borgmästaren Kjell an ders yt, trande, uppläste ett sa lydande anförande:
Sedan twenne af de Högloft.
Riks»Standen tili Lag-Ulskottel aterförwist den i Hederwärda Bende - Stander wäckta, och hit remitterade fragan, om Börds-Nättens upphäfwande, anhaller jag med åberopande af Utskottets förut fattade Beslut, fa afgifwa mitt enskifta utlåtande i sörberörde amne.
Man will allmänt deriwera denna i alla Nationers Lagar befintliga rättighet, ifrån Arfsrätten, hwarföre äswen dessa rättigheter, synas böra sta med hwarannan i ett wisst bestämdt förhållande.
Sa länge Staterne bibehålla den Lag. principe i fraga om ägande rakt, att blodsbandet afgör successionen wid dödsfall, eller sa länge Arss-Rätten existerar; sa synes och wara bil - K454 Den 9 Julik. ligt, att Lagen i alla händelser af ledighet, haller Egendomen till handa ät den, som more dest ägare, elier kunde blifwa det genom innehafwarens död.
Denna ratt är och t allmänhet ej bestridd, utan fastmer ansedd som billig i förhållande till Arfs,Rätten; för min del anser jag dock Börds-Rätten derjemte äga ännu ett annat ursprung, eller åtminstone åsyfta ett annat, ett icke mindre wigtigt ändamål, nemligen kärleken till Fädernejorden.
Att denna tänsta är för Samhället af högsta nytta och nödwändighet behöfiner icke bewisas.
Jag tror att Samhälls - dygden lefwer i en Själ, som med rörelse betraktar den torsina, der Jädren bodde och der han sjelf föddes och uppfostrades.
Jag ffulle anse det bade orättwist och förderfligt, att förneka honom en utwäg, att aker förwärfwa den, i synnerhet da Lagen fran urminnes tider förwarat en sadan rättighet at hela hans ätt; Jag tvet icke om denna åsigt är mindre wigtig än den, pa sjelfwa ägande rätten.
Och da jag hörer alla instämma uti den mening, att Börd i wista händelser är rättwis och nödwändig kill återställande af deras rätt, som äro Laglige Arfwingar, sa wille jag ock alt derjemte betraktades den djupa inflytelse, som den, enligt hwad jag haft äran anföra, kan medföra och werkeligen medförer pa Samhälls-bandet; Upphäf Börds-Rätten, och manga bedragare ssola afhända Barn och Slägtingar den jord, som dem en gang efter Lag bordt tillfalla: Upphäf BördsRätten, och småningom ssall sjelfwa Naturens kansta för Fosterjorden aftyna och dö, da rättigheten till dest ater förwärfwande är efterkommanderne betagen.
Jag kan icke frångå den öfwertygelsen, att efterkommanderne böra äga att återköpa den jord, som deras Fäder och Slägtingar frangär; detta hö. rek Den 9 Julik. i4s§ rer till ägande och arfsrätten; Men da de icke äga samma rättighet i afseende pa lös Egendom, sa synes mig Lagen tydeligen hast ett annat syftemål, som i min tanka är kärleken till Fosterjorden.
Dee är i stöd häraf jag anser efterkommanderne berättigade, att aker inträda pa den jord, deras Fäder agt, sa snart den gar till främmande Alter.
Detta hörer ofelbart till Samhällets djupaste grundwalar; Börds-Rätten har fördenssull äfwen wunnit genom urminnes häfd, en sadan helgd, den är sa nära fä, siad wid myckenhetens Opinioner och Jnteresten, den utgör ofta grunden för Medborgares käraste och enda hopp, sa att jag icke ffulle anse en hastig eller swar rubbning deraf rådelig.
Jag har osta bade hört och läst ffäl fördenka rättighets upphafwande:
Man har sagt, att den hindrar Landt-Culruren genom en osäker ägande rätt.
Jag känner att den uppwacker och underhaller manga langwariga rättegångar; Att den öppnar för oroliga Sakdrifware tillfallen till bedräglighet och prejerier.
Och hwad jag framför allt beklagar, att den mahända förorsakar manga meneder.
Men jag tror att deste olägenheter ffulle kunna dels borttagas och dels mildras, utan en total rubbning af en urgammal Lag; Och anser fördenssull bättre, akt förestå förbättringar i Börds-Lagarne, än att upphäfwa dem.
Slutligen kan jag icke neka, det jag förmodar Börds - Rätten kunna med nytta inffränkas till de närmaste Arfwingar, som efter nu gällande Lagar äga den, med uteslutande af de fjermare alldeles pa samma sätt Utffottets förra Betänkande innehaller.
Men da jag mäste bekänna, del jag icke äger nog insigt i ämnet, för att afgöra hwilka goda eller ffadliga följder deraf kunde härflyta; Da jag äfwen wagar tro, att i4;6
Lag-Utskottet är mindre uti tillfälle, än Kongl. Lag-Committeen, att till hela sin widd pröfwa denna i min tanka widsträckta och wigklga fråga, sa kan jag icke annat, än med asstyrkande af den wäckte Motionen för det närwarande, tillstyrka.
Stander, att öfwerlemna den at Kongl Lag-Committeen, att i hela sitt sammanhang ffärjkadas.
Jag tror mig, äswen utan fördom och utan uppoffring af egen öfwertygelse, kunna harwid åberopa Hedekwärda B:nde - Ståndets förut gifna bifall till samma tanka, da detta Stand drager häraf den förnämsta om icke enda förman eller stadan.
Herr Borgmästaren Lagergren förklarade, att han, som wid öfwerläggningcn och Beftutet till Urstoltets förra Betänkande warit franwarande, sä mycket häldre förenade sig med Herr Borgmästaren Kella nders mening, som han deltagit i det Beslut, hwarigenom Betänkandet blifwit af Wällofl.
Borgare-Ståndet gilladt.
Herr Lagman Rönqwist instämde likaledes med Herr Borgmästaren Kjellander.
Herr Grefwen och Ordföranden förmalte sig. icke äga skäl, att frångå det Beslut som förra Betänkandet innehåller.
Riksdagsmannen Anders Ericsson fran Elfsborgs
Län förenade sig med hwad Herr Doct.
Hedren uti dest till Lag-Ulstotlets Prolocoll afgif, ne Dictamen uti ingresten anfört, hälst det förtydligade Riksdagsmannens till Lag»Utskottet den 2:dra Junii i denna frasa ingifne serstildte Memorial, och wille Riksdagsmannen harwid nu endast tillägga, det han ansag bibehållandet as Börds, Rätten icke åstadkomma något werkeligt vndt, inen deremot skulle inskränkningen deraf, efter Riksdagsmannens tan - .
Den 9 Julik. ttzs? ka, medföra ett gftagande af den kistiga och upprik, liga Fosterlands - kärlek Swensta Allmogen alltid hyser supra.
In stäem krotocolliz öV. kullgren.
Transumt af protScollet hstllet uti Riksens Höglofl.
Ständers Lag . Utskott wid Ur, tlma Riksdagen i Örebro den 29 Junit »8l2.
Ständers JustitieOmbudsmans Berättelse som kill Lag-Utstottet bliswit remitterad, yttrade: r.o. Herr Lagmannen Mannersta m: under åberopande af mitt förut afgilne serstilte yttrande i fragan oin Löftesinäns lagsökning hos Dommaren, godkänner jag för urin del de anmärkningar, hwilka äro gjorde wid 7 mom. i Betänkandet, nemligen: att stämning icke allenast bör uttagas utan ock lagligen fortstallas inom wlst tid; da Lagen äswen, svin serstilte Författningar wid de mangsaldiga händelser, da den förestrifwer art stamning wid talans förlust inom wik lid stall uttagas, förordnar eller föru-Mer, att ben inom samma tid skall kungöras; sa finnér jag icke något stät, att med afwikelse fran denna allmänna grundsats, stadga en ytterligare förmohn för fordringsägaren som will sin löftesman lagsöka, den nemligen, att genom en förlängd prescriptisnstid till stämningens kungörande utöfwer det ar som 4 §.
Uti »798 ars Kongl. Förordning Utsätter.
Nw 92.
Här - *4s8 Den 9 Julkr.
Härmed förenade sig Herr Kongl.
Secreteraren Danckwardt, Herr Häradshöfdingen Karon Leijonhufwud och Ordföranden Herr Lagmannen Grefwe Strömfelt. 2:0.
Herr Borgmästaren Lagergren: 4 §. uti Kongl. Utmätningsstadgan den 28 Junit 1798 upprepar orsakerne hwarföre fordringar, som grunda sig pa löftesmäns proprie borgen böra förr mfökas och haswa annan preskriptionstid dertill, än fordrin, gar i allmänhet- Kongl. Förklaringen öfwer denna Författning
Fen 28 Nov. i8il föreskrifwer, att om fordringsägare inom den utsatte preskriptionstiden har genom hos Konungens Befallningshafwande ingifwen och paffrifwen utmatnings ansökan, börjat göra sin fordringstalan gällande, samma Utmätnings ansökan, fastän cj före preskriptionstiden löftesmannen tillställd likwäl får tjena fordringsägaren till befrielse fran den i 1798 ars Författning föreffrifne fatalie förlust.
Nar nu enligt Riksens Högloft.
Ständers Justitie Ombudsmans försiag fraga hos Riksens Högloft.
Ständer warit och blifwit till Utskottets beredning förwisad, om icke fordringsägare borde lemnäs den alternativa utwägen, att börja lagsökningen med stämning till Domstolen i orten, och Utskottet enhälligt funnit en tillstyrkan deraf lempelig; sa, med iakttagande och bibehållande af de i vfwannamnde Författningar stadgade hufwudgrunder, har jag för min del wäl lika med Utskottets pluralite, ansett Borgenärernes fordringstalan förwarad genom det de inom preskriptionstiden, antingen hos Domaren i orten uttaglt stämning, eller ock hos Konungens Befallningshafwande ingifwit sin Utmätnings ansökning, emst löftesmannen; men jag Den 9 Julik. rgzs serskilt har derwid welat hafwa tillagt, att denna stämning eller denna Utmätningsansökan, ehuru ej före preskriptionstiden löftesmannen kommunicerad, dock i en sä oafbruten ordning genast derefter borde blifwa det, att dcsie lagsökningssteg inom den tid, och pa det sätt 8 Cap. g §. Utsöknings-Balken, och ii Cap. Nätteg.
Balken förestrifwa, kill ! glig fullföljd betordrades wid förlust eljest af all wware talan i malet; hwadan ock da hwad angar den salunda lagsökte löfteömannens stadeslöshallning hos sine medlöstesman, när sadane existerar, Lagens bud i 4 Cap.
UtsökningsBalken borde i den delen tjena till efterrättelse, jag altia till den blifwande Lagförklaring , förestagit en sudan redaktion, som mitt i detta ämne asgifne yttrande till Protokollet innehaller.
Nu efter ärendets aterförwisning , har wäl Utskottets pluralitö gjort en, med min tanka öfwerensstammande förklaring, i anseende till Lagsökningsstegets, fullföljd, när stamningsukwägen widtagrs; men i anseende kill Utmätnings - ansökningen hos Konungens Befallningshafwande sig utlåtit, att som afgörande! deraf berodde icke pa Borgenären utan pa Konungens Befallninashafwandes åtgärd och förestrift, kunde annan tid och påföljd i denna del Borgenär icke föreffrifwas, än förra Betänkandet innehaller.
Jag sinner wäl lika med Utssottet, att malers afgörande till tid och sätt beror pa Konungens Befallningöhafwandes godtfinnande; men i likhet med hwad rörande stämningen blifwit stadgadt, will jag deremot hafwa Borgenären förelagdk, att sa wida han will hafwa sin talan förwarad genom Utmätnings ansökningens ingifwande hos Konungens Befallningshafwande mom preskriptionstiden, *» ban ^46?
Den 9 Julli. han da genast derefter, sä widt del pä honom möjligen ankommer, genom Communicativn med löftesmannen och det mera, föranstaltar och bereder denna mälcts fullföljd.
Jag äberopar derföre i denna fragg mitt förra yttrande, äfwen deri det afwiker fran Utskottets betänkande. --
Men i alt öfrigt forn rörer Justitie Ombudsmannens Berättelse förenar mig Med hwad Uttkottet ester ätcrförwisningen besiutat, och i ert afgifwande ytterligare Memorial kommer att anföra, samt torde detta i anseende till Lagförklaringen fä till Riksens Högloft.
Ständer utfösta Handlingarne. Z:o.
Doctor Hedren:
Da jag i allt det öfriga instämmer uti det Utlåtande Högl.
Lagutskottet nu afgifwit pä Riksens Ständers äterförwisning, af Justicie-OmbutsmannenS Berättelse, anhäller jag med åberopande af min förut yttrade serfkilte mening rörande de samma Berättelse bilagde bref och förteckningar, att ännu ytterligare den fä utweckla och förklara.
Jag inser nogsamt, att Utskottet ingen af, eller tillstyrkande åtgärd kunnat lägga tvid siere as deste ämnen, serdeles dem'som anga Fängclserne och Sjukwärden.
Men icke kan det wara Utlkottet otillständigt eller owärdigt, att åtminstone framställa en recension af hwad Justitie-Ombudsmannen i desta afseenden uträttat, och till rättelse och hulp hemställt; fast mer hade sädant, om icke i strängaste mening hörande till Lag-Utskottets vmekeloara befallning likwäl warit bade billiot och öfwctensstämmande med dest pligt, helst sedan Riksens Ständer till Ut,kottet desta Handlingar remitterat, och Utskottet i sitt första preliminaira Utlärande dem icke frän sin befattning skildt.
Genom en recension, af Den y Julik. 1461 ofwanberörde bestaffenhet, skulle Riksens Ständers uppmärksamhet vlifwit fästad wid Fängelsernas tillstånd i Riket, hwilka Fängelser äro mäst tillitade, hwilka äro i sidnare lider nybyggda, om bewakningen är mer eller mindre säker, om behörigt afseende göres pa Fangarnes hälla, om wärdén ar tillräckligen trygg, uran art wara förenad med härdhet, om de i Kongl.
Författningarne af 1798 och rZos visna föreskrifter, någonstädes försummas, och om icke Justitie Onrbudsmannens ofta förnyade påminnelser blifwit lemnade, utan skäligt afseende ä något ställe, hwad som dliswit i Norrköping tillgift, att efterfölja Köpenhamns och PhiladelphiaS
Exempel gervin f-rbättrings- och tuckthus,anstalter, och hwad i de na wigtiga sak, skulle än ytterligare kunna uträttas, huru wid allmänna häckkens nybyggnad, nödwärdigl borde gjöras afseende pä Straff.
Lagarnes ruder förbättring ställda skick, huru äfwen med de brister, som nu genast icke kunna afhjelpas, likwäl betydligt skulle winnås, förmedelst de af Justitie, Ombudsmannen einor slutet af den underdäniga fkrifweden > Åttonde mom. förestagne förbättringar; widare huru Sjukhus och Hospitaler äro ensamt lemnade ät Läkares och Systlomäns Direktion: huru Hospitals-wärden pä ett ställe funnits berömlig och pä ett annat med goda skäl öfwcrklagad: huru genom wista
Dispositioner en säkrare tillsyn och wärd skulle ät deste inrättningar beredas; hwilka serskilt» ämnen i Justitie-Ombudsmannens underdäniga bref till Kongl. Majt samt i test Memorial till Kongl. Seraphimer,Ordens Gillet, finnas hwar för sig omständeligen utredde.
Icke eller jag twiflar, att flere Ledamöter af Rikets Respectivc Ständer lära hwar för,sig, utan erinran af något Utskott, med nog. 1462 Den 9 Julli. noggranhet genomse och granska alt detta: men detta mäste icke blott wara afsigren, da säda ne Handlingar inlemnas til!
.Rikets Stander, och ak dem remitteras till Utskott, emedan en individuel granskning alt för wäl kan sse, utom wib Riksmöten, utan afsigten mäste vtwifwelagtigt wara den, att bringa alla pä detta satt wäckte frågor i en sadan form, som kan leda till ett allmänt beslut och tili ten ändan mäste wal början sse i något Utskott, och lempligast der första Remisien blifwit cmottagen, utan någon anmäld anmärkning.
Om ock de flesta uppräknade stycken, aldeles bero af den styrande magten; sä kunde Riksens Ständer härutinnan lika lire som i andra Ekonomiska och Policoarender, wara hindrade, att sammanfatta sina gemensamma önssningar i form af besim, och dem Kongl. Maj:t j underdånighet underställa.
Men om jag salunda trodt Lag-Utskottet, i denna del af Justme-Ombudsmannens Berättelse, böra inskränka sig blott tili en omständcliaare anmälan, utan af. eller tillstyrkande: tror >ag deremot
Diarierne och den ingifna förteckningen ä de frän Konungens Kansii utfärdade Riksens Ständers Beslut, fordra en mera omedelbar olgärd.
Om i de förra igenfinnes någon anledning till misiförständ af Lagarne, sirmt behof af deras förklaring, rättelse eller upphafwande, anser jag Lag-Utskottet utan annan remisi böra deröfwer hos Högloft.
Riks-Ständen sig urläta.
Om äler inga fädane anledningar finnas, kan det likwal swärligen undandraga sig att lemna en summarisk vfwersigt af de sakers vchmäls beskaffenhet, som blikwa dragna under Justitie-OmHudsmanliens åtgärd.
Hwad fiuteligen angar den nämn - Den 9 Julik.
1465 nämnde förteckningen, kan jag icke frångå den öfwertygelsen, att Ucssottet bordt till Riksens Ständer aflemna en bestämd uppgift, hwilka deras sist fattade Beslut hunnit werkställaS, och hwilka framställningar och önssningar i öfrigt wunnit Konungens Nådiga bifall: hwilken uppgift endast kan winnås genom jemnförelse mellan merberörde förteckning, och Riksdags-Beslutct.
Jag medgiswer, att wio de salunda af Konungen utfärdade Riksens Ständers Beslut, alldeles inte kan af Lag-Utskottet företagas til! förändring eller upphäfwande: men anser dock den pligt wara bade lätt och billig, atttillkännagifwa dem, helst utan en sadan åtgärd, det gjorda tillägget i Justitie,Ombudsmans Instruktion i i4:de §. saknar bade mening och werkan.
Genom en sadan behandling af Justitie-Ombudsmannens Berättelse kunna Riksens Ständer winna en upplysning, som är i min tanka högst wigkig.