Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mången varm fosterlandsvän, som bebjertar folkskolans vigt och som tänkt sig in i denna fråga samt undersökt hithörande förhållanden, befarar, på goda skäl, att folkskolan, om den i sin nu varande riktning ensidigt fortgår, lätteligen kan mer skada än gagna, i den mån föräldrar och andra, som i hemmen böra undervisa och uppfostra barnen, anse denna sin dyra pligt öfverflyttad på folkskolan.
1 Sverige äro missförhållanderna i detta hänseende ännu lyckligtvis ringa, jemförelsevis med hvad i en del andra länder yppats, der, oaktadt högst betydliga uppoffringar för folkskolorna blifvit gjorda, dessa, såsom bekant är, frambragt re - Sammansatta Stals-, Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsk.
Jtä 19. 21 sultater, som, långt ifrån att locka till efterföljd, böra innefatta allvarlig varning.
Ty jemte en hos folket tilltagande liknöjdhet för barn-undervisningen, såväl i hemmen som i skolan, har efter en mångårig skolgång, hvarunder all annan arbetsöfning försummats, behållningen för barnen befunnits ganska ringa samt för deras moraliska bildning och framtidskall föga fruktbärande.
Att hvarje skolas duglighet ytterst beror på lärarens personliga skicklighet och nit och att oduglige och ovärdige lärare kunna tillintetgöra frukterna af den bästa skol-organisation, är allmänt bekant; ej mindre än att de bästa lärares verksamhetskralt kan förlamas af en ändamålsvidrig skolans organisation, äfvensom alt en svag, om blott villig, lärare kan i hög grad underhjelpas af en god skol-organisation med thy åtföljande goda läro-methoder.
För att framkalla de på samhällets närvarande och framtida välfärd djupt ingripande goda verkningar, som folkskolan, rätt ordnad, eger i sin makt att utveckla, har Utskottet ansett den fördelning af folkskolans verksamhet efter olika grader af undervisning, som motionärerne yrkat, vara i hög grad ändamålsenlig, ja utgöra ett af hufvudvilkoren för uppfyllandet af folkskolans höga bestämmelse.
Att uti våra nu varande fasta folkskolor, sä väl i städerna som på landet, sammanföras stora skaror af barn i olika åldrar, från 7 till 15 år, der oftast en ensam lärare skall bland så högst olika lärjungar, jemte vidmakthållande af ordning, äfven gifva undervisning i allt åt alla pä en gång, utgör ett missförhållande af aldra svåraste beskaffenhet, hvilket lätt bör inses af hvar och en.
Ty under en sådan mångfaldig sysselsättning måste lärarekraften till stor del fruktlöst förspillas och undervisningen, förmedlad genom föga kunnige monitorer, lätt blifva under haltig, långsam och otillfredsställande.
Deremot, genom att dela skolan, förminskas den förvildande sammanhopningen; genom att bland läroämnena särskilja de lägre och för alla nödvändiga, kunna dessa bibringas af lärare med inskränktare anspråk; genom dessa lärares förminskade dyrhet kan ett större antal utaf dem underhållas; genom desses verksamhet uti en mängd tätt spridda småskolor kan den för alla nödvändiga undervisningen göras åtkomlig för alla; och genom att ändamålsenligt ordna dessa småskole-lärares verksamhet kan slutligen vinnas det vigtiga syftemålet att icke genom skolan upphäfva, utan tvärtom lifva, en allmän och väl ordnad undervisning i hemmen.
Utskottet hyser den öfvertygelse, att, i den mån genom en lifaktig vexelverkan emellan sådana, af christligt nitiske lärareskötte, småskolor och hemmen, dessa folkbildningens grundkrafter hinna frambringa allt mera värdefulla frukter, ett för saken vexande nit skall framkalla frivilliga uppoffringar för dessa nära hemmen liggande skolors förkofran.
Med afseende på de ofta långa vägarne till de fasta skolorna i vårt glest bebodda land bar visserligen redan, genom Kongl.
Kungörelsen den 29 September 1853, blifvit åt aflägset belägna trakters innevånare medgifvet att på egen be kostnad inrätta småskolor.
Utskottet anser, pä grund af hvad här ofvan blifvit 22 Sammansatta Stats-, Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Jfå 19. yttradt, att detta stadgande bör erhålla den utsträckning, att dylika småskolor, till verksamheten ordnade i öfverensstämmelse med grunddragen i den af Regeringen till allmän spridning nyligen inköpta afhandlingen om »Svenska folkskolans praktiska ordnande af Thorsten Rudenschöld», må få inom socknarne på landet allmänt inrättas till det antal, som för lättad tillgång på undervisning för hvarje af socknens barn pröfvas behöfligt, samt att dylika skolors upprättande bör med anslag af allmänna medel uppmuntras.
Genom dessa småskolors allmännare upprättande skulle de nuvarande fasta eller med examinerade lärare försedde skolorna komma att besökas af ett jemförelsevis färre antal lärjungar, til! åldern mera jemnåriga och hvilka i småskolorna inhemtat det första och nödvändigaste kunskapsmåttet.
Deraf blefve en följd, att undervisningen i de förstnämnda skolorna kunde af läraren mera omedelbart och till verklig nytta meddelas samt jemväl allmännare uppdrifvas till den höjd gällande Folkskole-stadga bestämmer.
Reträffande den väckta frågan om en folkskolans högsta afdelning, anser Utskottet densamma förtjena mycken uppmärksamhet och varmt behjertande.
Der det enskilda nitet visar sig uti denna syftning verksamt, der bör ock St3ten gå detsamma till mötes.
Utskottet föreslår, att en dubbelt så stor summa, som den, hvilken af en enskild förening sammanskjutes, bör af Staten lemnäs såsom bidrag till dylika högre folkskolor.
Hvad Slaten för detta ändamål bekostar, återgäldar framtiden i både andelig och lekamlig kultur till ett värde, öfver- men icke understigande värdet utaf afkastningen af hvilket annat stats—förlag som helst.
Yrkandet att iärarne vid dessa skolor böra ega akademisk bildning, synes Utskottet icke vara öfverdrifvet.
Ty om i allmänhet af hvarje duglig skollärare måste fordras en klar genomskådning af undervisnings-äjnnet för att kunna gifva åt dess meddelande en verkligt bildande kraft, så torde denna egenskap vara så mycket nödvändigare hos läraren vid den högre folkskolan i anseende till den omständighet, att flertalet af denna skolas lärjungar bör förblifva kroppsarbetare.
Detta förhållande krälver nemligen att den till arbetsduglighet uppvuxne lärjungen icke alltför lång tid af året vistas vid skolan för att icke försämras för sitt framtida lefnadsyrke genom studerkammarlifvets kroppsliga stillhet och veklighet.
Här gäller således för läraren att utur hvarje läroämne kort och klart sammanfatta dess innehåll och detta så, att det meddelade gifver lärjungen både lust och förmåga att under skolans mellantider, äfvensom efter dess slut, på egen hand småningom fullständiga den erhållna kunskapen.
Att uttryckligen stadga befordringsrätt för dessa lärare inom allmänna läroverken eller kyrkan, torde deremot icke vara lämpligt, utan bör en sådan befordran grunda sig på deras för dylik tjenst i öfrigt förvärfvade kompetens.
En invändning, som sannolikt kommer att göras mot dessa af Utskottet nu förordade högre folkskolor, nemligen att behofvet deraf redan är uppfyldt genom lärdoms-skolornas real-linier, vill Utskottet på förhand upptaga till vederläggning.
Samm,ansalia Stats-, Bevilln.- so,ml Allm. Besv.- och Ehon.-Utsk.
JUt !<» 23 Ändamålet med dessa högre folkskolor måste i första rummet vara att åt arbetsklassens, ej blott de mera förmögnes, utan jemväl de fattigares, barn, hvilka blifvit begåfvade med bättre fattningsförmåga samt visa framstående lärolust, bereda tillfälle att inhemta för framtida sjelfstudier beböfliga förkunskaper, äfvensom att genom goda lärares handledning vinna allmän förståndsutveckling samt sinneslyftning till deltagande i fosterlandets och mensklighetens högre angelägenheter, och detta utan att de genom skolan förryckas utur deras naturenkla tefnadsförhållanden eller för mycket afhållas från en för framtida arbetsduglighet nödvändig ihärdighet uti kr oppsar betsöfning
Lätteligen inses den höga vigten utaf att på detta sätt åt samhället tillgodogöra samt bibehålla kärnfrisk den talrika skara bland det uppv,exaude slägtet, som tydligen af naturen är danad att med det förtroliga kamratskapets öfvertvgande och bevekande inflytande verka under lifvet såsom andeligt och lekamligt välgörande monitorer bland arbetsklassen, äfvensom att utgöra ett allt mer och mer utveckladt kommunalväsendes lifsorganer.
Men lika lätt bör äfven inses att för detta ändamål erfordras undervisnings-anstalter, inrättade med hänsigt till det särskilta syftemålet.
Har man gjort sig reda för detta, så torde det vara klart, att de allmänna Elementar-läroverken, oaktadt deras real-linier, alls icke motsvara här ifrågavarande skolors bestämmelse, De i städerna belägna högre skolorna äro tillgängliga endast för de förmögnares och de närmast boende mindre bemedlades barn; de vanor, behof och anspråk, som der förvärfvas, äro föga egnade för en lärjunge, utgången ur och ämnad att fortfarande tillhöra den arbetande klassen; läseterminernas sammanhängande längd medgifver icke de för kroppsarbetsöfningen behöfliga afbrott, som vid en högre folkskola måste beredas; i följd deraf att undervisningen här måste afse en plan, fullföljd genom skolans öfre klasser, öfverhopas lärjungarne med en myckenhet af kunskap, hvartill de talrika begynnelsetrådarne icke kunna mer än hastigt vidröras och gagnlöst åter släppas på den kortare tid, som den blifvande kroppsarbetaren tior uteslutande sysselsättas med boken ; och slutligen är undervisningssättet icke sådant, som, enligt hvad förut är antydt, synes böra iakttagas i folkskolan.
Innan Utskottet öfvergår till någon direkt framställning i anledning af hvad här ofvan blifvit vttradt i afseende å folkskolans olika arter, torde det vara nödvändigt att upptaga en fråga, som med den antydda regleringen står i nära sammanhang, nemligen: C) Angående löneförhöjning för nuvarande folkskole-lärare.
Att dessa skollärares löner med få undantag äro otillräckliga, torde visserligen icke kunna förnekas, likasom att en duglig och nitisk skollärare är en för sam - 24 Sammansatta Stats-, Bevilln.- samt Allm. Bcsv.- och Elton.-Utslt, Bet.
Jt? 19. hällets väl så vigtig tjensteman, att hans mödosamma arbete förtjenar alt väl åflonas.
Men en allmän löneförhöjning torde dock icke kunna ifrågakomma.
Dels äro alla deraf icke i behof, dels ock icke deraf förtjenle; och de för skolan onyttige lärarne skulle genom en löneförhöjning blott längre qvarhållas vid tjenster, som de för skolans väl och deras eget rätt förstådda intresse borde ju förr desto hellre lemna, för alt i tid egna sig åt yrken, hvartill de ega mer fallenhet och lust.
Ännu mindre anser Utskottet sig kunna tillstyrka, att en sådan löneförhöjning, med öfvergifvande af den hittills i vårt land så väl som i alla andra länder stadgade grundsats, hufvudsakligen tillvägabringas på Statens bekostnad, i stället för kommunernas.
En allmän löneförhöjning al endast 100 R:dr för hvarje folkskolelärare skulle dessutom erfordra mer än hela den summa, sorn blifvit föreslagen att vid denna Riksdag anvisas till folkskolornas upphjelpande, utan att lik väl alla skollärare derigenom blefve behörigen hulpne.
Då Utskottet sålunda, i öfverensstämmelse med den af Grefve Rudenschöld väckta motion och pä de af honom anförda grunder, ansett en allmän löneförhöjning af stals-medel icke kunna tillstyrkas, tror Utskottet likväl att
Staten både kan och bör, synnerligast då en ny skolform skall med ringa medel tillämpas, understödja församlingarne i deras bemödanden att ordna sitt skolväsende.
Utskottet har ock, i öfverensstämmelse med denna åsigt, och sedan de nödvändigaste anslags-summor blifvit afsattä för öfriga till folkskoleväsendet hörande vigtiga föremål, trott att återstående beloppet af den nu till folk-undervisningens befrämjande föreslagna andel af personliga skydds-afgiften, uppgående till två femtedelar af densamma, bör för ofvannämnde ändamål åt församlingarne anvisas.
Men såsom ett oeftergiflig! vilkor för att komma i åtnjutande af dylikt understöd torde böra stadgas, del församlingarne skola vara pligtige att sjelfve tillskjuta en viss del af hvad som lill behofvets fyllande erfordras.
Endast under sådant lörbehåll torde det ifrågavarande stats-bidraget kunna på ändamålsenligaste sätt fördelas.
Utskottet här ofvan yttrat, får Utskottet vördsamt föreslå: l:o) det Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:l aflåta underdånig skrifvelse, hvari, jemte framställning af de åsigter om folkskoleväsendets ordnande, hvilka af Utskottet nu blifvit uttalade, Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att, med bibehållande af stadgandet i 1 mom. af 1 § af Kongl. Stadgan den 18 Juni 1842, angående folk-undervisningen i Riket, 3 mom. i samma §, sådant det lyder i Kongl.
Kungörelsen deri 29 September 1833, må vinna den utsträckning, att dylika mindre skolor, som der omförmälas, få inom socknarne på landet allmänt inrättas till det antal, sorn för lättad tillgång på undervisning för hvarje af socknens barn pröfvas behöflig!; 2:o) att Rikets Ständer måtte medgifva att af den halfva personliga skvdds-afgiften två femtedelar, beräknade att uppgå till omkring 100,000 R:dr R:mt, må afsättas dels till uppmuntran för dylika småskolors ändamålsenliga inrättande, dels Sammansatta Stats-, Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsk.
JTs 19. 25 dels ock till understöd för de examinerade folkskoie-lärarne, och sålunda fördelas: alt hvarje församling, som erbjuder sig att tillskjuta två tredjedelar af den summa, som, utöfver församlingens nuvarande tillskott, erfordras till folkundervisningens ändamålsenliga ordnande, må, efter derom hos Kongl. Maj:t gjord underdånig anhållan, af berörde medel erhålla den återstående tredjedelen; men att, i händelse så talrika ansökningar om dylikt understöd inkomma, att medlen icke blifva tillräckliga, det må på Kongl. Maj:t bero att efter sig företeende omständigheter ordna fördelningen; samt 3:o) att, derest för en eller flere församlingar på landet inrättas sådan högre folkskola, som här ofvan blifvit omförmäld, försedd med lärare, hvilken för vid Universitet idkade studier är väl vitsordad, understöd må varda sådan skola tillagdt till minst dubbla beloppet af hvad i distriktet sammanskjutes, dock för hvarje skola ej öfverstigande 1,000 R:dr R:mt, samt att för sådant ändamål måtte af Rikets Ständer å Riksgälds-kontoret samt utaf den lör folkskoleväsendets befrämjande afsatta andel i personliga skydds-afgiften anvisas ett årligt belopp af 24,000 R:dr Runt, att af Kongl, Majit, i mån af behol, disponeras. D) l:o.
Om bildnings-anstalter för folkskole-lärare samt om vilkoren för desses antagande.
Yid sistlidne Riksdag afläto Rikets Ständer till Kongl. Maj:t en underdånig skrifvelse med anhållan, att antalet af folkskolelärare-seminarier måtte varda för— minskadt.
1 anledning af denna Rikets Ständers underdåniga anhållan har någon åtgärd hittills icke blifvit vidtagen.
Såsom skäl för den föreslagna åtgärden anfördes, att den första uppsättningen af folkskolor inom landet vore att anse såsom nära fulländad; att således behofvet af så stort antal folkskole-lärare icke förefunnes hädanefter, som under de före gående åren ; att antalet lärjungar i seminarierna jemväl varit ständigt sjunkande, samt alt, genom indragning af vissa seminarier, tillgångar kunde vinnas att bereda utvidgning och fullständigare organisation af de återstående, och till följd deraf förbättrad bild ni tig för folkskole- lärare.
De motioner, som vid innevarande Riksdag blifvit i afseende å seminarierna väckta, innefatta yrkanden, dels att antalet deraf måtte minskas till några lå eller blott ett, dels att de måtte allesammans indragas och ersättas med privat-serninarier, dels ock, i sammanhang med framställningarna om högre folkskolors tillvägabringande, att det i Stockholm befintliga folkskolelärare-seminarium inåtte utvidgas lör att lemna tillfälle till bildande af lärare jemväl för dylika skolor. [lik. lill R.
Prof. 1856 & 1837. i Sami. 2 Afd. 8 Haft. 4 26 Sammansatta Stals-, Hevilla.- samt Allm. Besv.- och Elcon.-Utsk. Bet.
Innan Utskottet i detta ämne yttrar sig, torde en öfversigt af antalet lärjungar vid de särskilda setninarierne först böra meddelas.
Detta antal har utgjort under vår-terminen 1857 vid Stockholms seminarium 18. » Upsala 21. » Linköpings 29. » Skara 23. » Strengnäs 8. » Westerås 17. » Wexiö 29. » Lunds 70. » Götheborgs 22. » Calmar 26. » Carlstads 21. » Hernösands 15. » Wisby 7. sammanlagda antalet har således uppgått till 306.
Vid sådant förhållande anser sig Utskottet, som i sin uppgift å motionernas innehåll meddelat det hufvudsakliga af de skäl, som tala för ett eller flere seminariers indragning, icke nu böra tdlstyrka en förnyad anhållan af samma innehåll, som vid sistlidne Riksdag.
I betraktande af den på folkskolans hela utveckling djupt inverkande inflytelse, skol-lärarnes bildning måste ega, anser Utskottet sig emellertid böra tillstyrka ett ökadt anslag till dessa bildnings-anstalters underhåll, alt användas efter den plan, Kongl. Majrt, efter pröfning af Rikets Ständers i ämnet aflåtna skrifvelse, finner för ändamålet mest tjenlig.
1 ett hänseende anser likväl Utskottet Rikets Ständer böra närmare bestämma sin vid förlidne Riksdag uttalade önskan.
Det synes nemligen Utskottet vara af högsta vigt, att ett seminarium finnes i landet, som fullständigt framvisar den ståndpunkt, på hvilken folkbildningen bör stå; och Utskottet hemställer alltså, att det i Stockholm varande må utbildas till ett dylikt fullständigt seminarium.
Derjemte anser Utskottet att, vare sig att i öfrigt flere eller färre seminarier komma alt fortfarande finnas, vissa förändringar kunna vidtagas, hvilka äro egnade att afhjelpa de af motionärerne i afseende å dessa läro-anstalter öfverklagade olägenheter.
Dit torde i lörsta rummet höra att tillse det, jemte de behöflig» kunskaperna, praktisk färdighet i undervisnings-methoden må kunna vid seminarierne förvärfvas.
Vidare torde det vara af vigt, att eleverne icke alldeles oförberedda ankomma till seminarierne.
Genom beviljande af understöd för sådane personer, som biträda de examinerade skollärarne vid folk-undervisningen, torde ett tillräckligt antal Sammansatta Stats-, Beilin.- samt Allm.
Best'.- och Ekon.-Ulsk.
Jt? 19. 27 för seminarii-bildningen förberedda personer kunna vinnas; och Utskottet föreslår alltså, att i afseende å semioarierne måtte stadgas: l:o att till elever företrädesvis skola antagas personer, som redan varit använde såsom biträden vid folk-undervisningen; 2:o att vid hvarje seminarium praktisk färdighet i undervisningsmethoden skall meddelas uti en under seminarie-föreståndarens öfverinseende ställd folkskola; 3:o att utgående elever icke ega företrädesrätt till befordran, utan få bana sig väg genom ådagalagd praktisk duglighet.
Utgående från den förutsättning, att de nuvarande serninaiierne komma att tillsvidare bibehållas, anser Utskottet sig icke kunna understödja de väckta motionerna om anslag för inrättande af privat-seminarier.
Det ifrågaställa privat-semi narium uuder Grefve Rudenschölds ledning torde jemväl komma att blifva öfverflödigt, om nuvarande seminarier bibehållas.
Utskottet troi sig alltså böra hemställa, att de väckta motionerne, så vidt de afse anslag till lika privat seminarier, icke må till någon åtgärd föranleda; men, i händelse något privat-seminarium, ändamålsenligt inrättadt, skulle uppstå, torde detsamma böra med något understöd af allmänna medel uppmuntras; hvadan Utskottet föreslår, att anslag för detta ändamål må, efter Kongl.
Maj:ts bepröfvande, få af besparingarne af de till folk-undervisningens befrämjande anslagne medel anvisas.
Slutligen och för bestridande af erforderliga omkostnader för de under Litt. D l:o omförmälda föremål får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition af den för folkskole-väsendets befrämjande afsatta andel i personliga skydds-afgiflen anvisa följande årliga anslag: o) till seminarierne, efter den fördelning Kongl.
Maj:t anser lämplig R:mt R:dr 24,000: — samt till det i Stockholm » » 4,000: — 28,000 b) till understöd för lärare-lärlingar, eller sådane personer, som vid undervisningen biträda de examinerade folkskole-lärarne . » » 20,000: c) dito för seminarie-elever » » 20,000: d) lill förbättrande och tillhandahållande af undervisnings-materie|en samt till understöd för utgifvande af lämpliga läroböcker, kartor m. m. för folkskolorna ... » » 12,000. 28 Sammansatta Stats-, Berntin.- samt Allm.
Besv.- arfi Ekon.-Utsk.
Jt? 19.
I afseende å vilkoren för folkskole-lärares antagande har blifvit yrkadt: dels att. oexaminerade lärare och lärarinnor måtte vid småskolorna anställas, dels ock att fruntimmer med lämpliga egenskaper matte företrädesvis användas till bestridande af undervisningen i folkskolorna i allmänhet.
Yrkandet, att oexaminerade lärare eller lärarinnor måtte användas, åtminstone vid småskolorna, kan naturligtvis icke afse obehöfligheten af de examinerade lärår— nes möjligen högre kunskapsmått, utan afser i första rummet, att för en icke alltför stor kostnad erhålla det stora antal af lärare, som för eli fullständigt småskolenät erfordras.
Då nu för den undervisning, som i småskolorna tillsvidare förekommer, hos läraren icke erfordras högre kunskapsmått, än som lätt och hastigt kan förvärfvas, eller redan ofta förefinnes hos för barnlärare-kallet hugfulle personer af allmogen, utan att dessa förut hafva genomgått någon bilduings—anstalt, har Utskottet ansett detta yrkande hafva mycket skäl för sig.
Dylika personer hafva dessutom små lefnads-anspråk och besitta ofta någon slöjdskicklighet, sorn bidrager till uppehället och betryggar framtids-bergningen.
Sädane oexaminerade personer kunna alltså till lärare i småskolorna erhållas på betydligt billigare vilkor, än de vid nuvarande seminarier bildade och examinerade skollärarne.
Men äfven för lärareplatser vid de fasta skolorna torde icke vara nödvändigt eller ens lämpligt att nu stadgade fordran, det lärarne skola hafva genomgått seminarium, ovilkorligt qvarstår.
Genom detta stadgande går folkskolan i mistning af mången för lärare-kallet med håg, skicklighet och erforderliga kunskaper utrustad person.
Antalet af vid seminarierne inskrifne elever har dessutom, såsom ofvan anmärktes, under sednare åren varit i ständigt aftagande, så att i framtiden svårighet möjligen torde uppstå alt erhålla så beskaffade sökande till de ifrågavarande platserna.
Utskottet anser deremot såsom ett hufvudvilkor för den blifvande lärarens antaglighet böra stadgas, att han någon tid biträdt vid undervisningen i dessa skolor; hvaremot, der fråga uppstår om antagande af en lärare, sorn, i öfrigt af Skol-styrelsen ansedd lämplig för uppfyllandet af lärarens kall, icke genomgått en lärokurs vid något seminarium, denna fordran torde lämpligen kunna ersättas genom ett vid seminarium undergånget prof.
Yrkandet att qvinnan, med afseende på hennes dels vanligen mindre kostsamma lefnadsbebof än mannens, dels äfven ofta öfvervägande fallenhet framför mannen att väl behandla och undervisa barn, äfven skulle kunna användas att bekläda lärare-kallet i folkskolorna, synes Utskottet vara tillämpligt på småskolorna äfvensom flickskolor och möjligen äfven på de fasta skolor, der annan examinerad lärare tillika är anställd.
På grund af hvad Utskottet här yttrat, anser Utskottet sig böra hemställa , | att Pikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att stadgas måtte, dels att vid de skolor, der examinerad lärare erfor - Sammansatta Stats-, Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Otsk. Bni. M 49.
29 dras, denne bör hafva aflagt prof på sina insigter vid vederbörande seminarium samt dessutom hafva minst ett år tjenstgjort vid folkskola, dels ock att qvinnor må såsom lärarinnor få anställas så väl i småskolorna, som ock vid sådana skolor, der annan examinerad lärare är anställd, och slutligen vid alla flickskolor. 2:o.
Om inseendet öfver folkskolorna.
Efter att hafva uttalat sina åsigter i afseende på grunddragen af folkskolans organisation, öfvergår
Utskottet att yttra sina tankar öfver frågan om inspektioner öfver folkskolan, under erkännande på förband, att ett ändamålsenligt ordnande häraf utgör ett hufvudvilkor för hela folkskolans duglighet.
Flere motionärer hafva ock väckt fråga om inrättande af en sådan inspektion.