Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk.Utl. N. o 4,1. skottens afgifne förslag till ändring i förevarande §, samt yrkat oförändradt bibehållande af Skiftes-Stadgans föreskrift i delta afseende, till stöd hvarföre blifvit anförd t: att den föreslagna ändringen skulle medföra hinder för egoskiften i allmänhet; att skogen längesedan kan vara afbrukad, i hvilket fall det vore blott nyck att vilja hafva skogs-skiftet orubbad t; alt ett sådant stadgande, som det föreslagne, skulle förstöra hela grundsattsen, som är skiftens befordrande, derigenom att alla finna sin fördel deruti; alt då stadgan i första rummet ålägger Landtmätaren och Gode
Männen att urskilja afrösnings- och inrösnings-jord, till hvilken senare äfven räknas skog på odlingsbar mark, så skulle, om förslaget antages, ett nytt hinder uppstå för skiften i den anda Författningen åsyftat; att vigten och nyttan deraf, att alla skifteslagets egor på en gång delas, vore så stor, att den icke borde af en eller flere delegares ensidighet kunna motverkas; att, ehvad stadgandet i Enskiftes-Förordningen af 1807 eller i den af 18x2 antages, komme frågan att bero af slumpen, hvilket vore mindre lämpligt, än att, på sätt Skiftes-Stadgan innehåller, åt Landtmätaren och Gode Männen, samt slutligen
Domaren öfverlemnades att bestämma, om rubbning af skogs-skiftet kunde ske till gemensam nytta för delegar - Zag- samt Allm.
N.-o 4.1.
Gt ne, utan någons lidande; att det af Utskotten anförda skäl, att rubbning af skogs-skiftet skulle åstadkomma skogens hastigare förstöring, icke vore fullt giltigt, då i betraktande borde tagas att på 5o å 70 år har man ny skog åter, hvaremot egoskiftet, serdeles om det blifver väl verkställda kommer alt ännu längre ega bestånd, kanske för alltid; att dessutom ordet ”Skog* är ganska obestämdt, emedan derunder beräknas i skogs-orterna en stor del af marken, utom utegorne och alldeles icke endast ståndskog; samt att den af Utskotten afsedda Skogshushållning bättre skulle befrämjas, om tiden för Skogens afverkning bestämdes till i5 a 20 år.
Deremot hafva andra Ledamöter åter förklarat sig gilla och godkänna den af Utskotten föreslagna ändring; och emedan de härmed öfverensstämmande stadganden , som före Skiftes - Stadgans utfärdande varit gällande, icke visats hafva föranledt hinder i egodelningars tillvägabringande eller medfört menliga följder derpå, utan fastmer varit ovilkorligen nödige i afseende på Skogshushållningen, samt då snarare ökade än minskade anledningar till befarad framtida Skogsbrist torde vara för handen, helst om än återvext af Skog kan vara att beräkna inom loppet af 5o å 70 år, sådant likväl 02 Lag-samt Allm.
N.-o 4*- torde vara osäkert och beroende dels af jordmonens beskaffenhet, dels af den vård och omtanka, som deråt egnas; alltså och under åberopande af livad i förra Betänkandet är vordet anfördt, anse Utskotten, med fästad uppmärksamhet derå, att den anmärkta obestämdheten i benämningen icke föranledes af den föreslagna förändringen, sig sakna gällande anledning frånträda hvad förut tillstyrkt blifvit; och för att tillika efterkomma den erhållna anmaningen, att afgifva förslag till den redaclions-förändring, som deraf kan blifva nödig, hemställa Utskotten, att i § i 12 Capitlet af Skiftes-Stadgan måtte erhålla följande förändrade lydelse: ”Ali Skifteslagets mark skall i Skiftet ”in gä ; men finnes å Skog förut fastställdt ”Storskifte, dä må nytt Skifte derå ej ske, ”utan att alla delegarne sig derom förena; ”den, som sin Skog framför de öfrige ”spart och vårdat, vare dock berättigad, ”att den bättre delen på sin lott behålla, ”så vidt sig göra låter; kan det ej ske, ”göinge med ersättning till den, sorn sin ”sparda Skog förlorar, på sätt i i3 Cap. ”7 § säges”. 12 Cap. 2 §.
Det af Utskotten föreslagna tillägg i denna § har Herr Danckwardt, M., ansett icke behöfligt, emedan en sådan Lag- samt Allm.
Ull. N.o 4u
C3 tolkning af densamma knappt vore länkbar, att en Jordegare skulle tilldelas hvad som blott dugde till åker eller blott till äng, helst stadgadt ar, alt livar och en bör erhålla hvad emot hans egolott i godhet svarar; hvaremot Herr Hjerta,, Gustafa ansett det af Utskotten föreslagna tillägg böra till lydelsen förändras sålunda, att elter orden ”bättre mark ”, tillsattes, *så att han ”erhåller behörig andel sä väl af äng, sorn ”oj åker j, eller dertill odlingsbar mark”; ty då med bättre mark förstås sådan, alt den är tjenlig antingen till åker eller äng, skulle i annat fall kunna hända, att Landtmätaren tilläde en delegare visserligen behörig andel bättre mark, men t. ex. af sådan lågländt beskaffenhet, att den blott till äng vore passande; och har slutligen Herr Presidenten Poppius ansett denna lika med öfrige af Utskotten föreslagna ändringar i 12 Capitlet innebära hinder mot befrämjandet af skiften i allmänhet.
Utskotten, som, på sätt förra Betänkandet utvisar, ansett den af Herr Hjerta antydda olägenhet böra genom en bestämdt meddelad föreskrift förekommas, kunna för ingen del inse, huruledes genom det föreslagna tillägget något hinder skulle kunna uppstå för verkställighet af lagligt och rättvist skifte; och då tvifvelsutan föreskrifter - 64 Lag- samt Allm.
N.o ne böra gifvas så bestämda och fullständiga, som möjligt, finna Utskotten sig ega full anledning, anmärkningarne oaktadt, att vidhålla förra Utlåtandet; i öfverensstämmelse hvarmed 12 Cap. 2 § skulle erhålla följande lydelse: ”Hvarje delegare skall, så i inrös”nings- som afrösnings-jorden, tilläggas hvad ”i rymd och godhet mot hans egolott efter ”delnings grund och uppskattning svarar, ”och det med någorlunda jemn blandning ”af sämre och bättre mark , sä att han må ”erhålla dess tillständiga andel sd väl af ”Adier och äng, eller dertill tjenlig och od~ ”lingsbar jord, som af Skog och Betesmark.
”Ej må delegare för andel &c. 12. Cap. 6 §.
I anledning af Utskottens yttrande öfver Hans Hanssons från Gefleborgs
Län anmärkning emot denna §, har Herr Ribbing, Arvid, anfört, att Molionairen icke nämnt
Backstugor och således fått svar om det han icke begärt, under det han saknar det äskade; men att det, som är upplåtet åt Torpare och Inhyseshjon, ej alltid skett olagligt, erfares, då i betraktande tages, att förpantningar och andra afsöndringar, såsom laglige af Domstolarne fastställas, enär en viss årlig afgäld till hemmanet erlägges.
För att icke förtrycka de fattigare eller 'Zag- samt Allm.
Oec. Utsfc.
N:o 41 • 81 eller förstora de små lägenheterne, hvilkas Innehafvare ej eller hafva tillfälle alt genom processer göra sin rätt gällande, har Herr Ribbing yrkat, alt såsom till utflytta ningshjelp berättigade borde upptagas icke allenast lagligen upplåtne lägenheter, utan äfven sådane, hvilkas lagliga upplåtelse icke blifvit satt i fråga, och alt vid slutet af § borde tilläggas : att sådane å egoriie varande lägenheter, hvilka till begagnande under viss tid blifvit på sagde sätt upplåtne, må, derest flyttning på gemensam bekostnad ej pröfvas alldeles oundgänglig, mot ersättning till vederbörande, som bestämmes på samma gång, som egotaxeringen, under denna tid blifva orubbade, Då med de af Motiönåireh omriannldé Torpare och Inhyseshjon icke lärer kunna förstås andra äii de, sorn bebo egna Torp och Backstugor, Samt §:n innefattar bestämdt stadgande om Utflyttningshjelp för sådana lägenheter, soln blifvit från Hemman lagligen afsöndrade, torde, Herr Ribbitigs anmärkning oaktadt, Utskollens yttrande innefatta bestämdt svar å Molionail-ens framställning; och att det äfven af honom ansetts tillfyllestgörande, kati slutas deraf, alt Motionairen, sjelf Ledamot i Ali* Bilt. t. R.
Prot. 1828 och 1829, 7 Sami. 2 Af cl, h i5:e II: t. 82 Lag- samt Alin). Besv. o. Oec. Utsh.
N:ö4L manna Besvärs- och Oeconomie-Utskottet* deltagit utan anmärkning i det afgifna yttrandet, och ej eller, vid ärendets föredragning i Hederv.
Bonde-Ståndet, deremot haft något att erinra.
Hvad angår Herr Ribbmgs yttrande i öfrigt, så nödgas Utskotten ytterligare upprepa: att, efter deras förmenande, alla icke lagligen afsöndrade lägenheter kunna, såsom under sjelfva Hemmanen innebegripne, icke tilläggas någon serskild utflyttningshjelp, och att något tvifvel icke lärer kunna uppstå derom, att ju upplåtelsen måste anses laglig, intilldess motsattsen blifvit satt i fråga; äfvensom Utskotten hålla före, att betydliga hinder för Skiftesverkets befrämjande skulle uppstå, om stadgadt blef, att på viss tid upplåtne lägenheter skulle förblifva orubbade, fastän jorden tillfallit annat Hemman, än det, hvarifrån upplåtelsen skett.
Utskotten hemställa derföre, vatt Herr Ribbings anmärkningar måtte lemnäs utan afseende* 12 Cap. 10 och 11 §§.
Preste-Ståndet har Kyrkoherden Ahlquist anmärkt, att, om än det varit nödigt alt för Sveriges skogiga, bergiga och svårodlade provincer medgifva, att hvarje hemmanslott tilldelas l\, 5 och flera skiften, vore likväl ett sådant undantag från Enskiftes-principen af menligt inflytande på Lag- samt Allm.
Besv. o. Oec. Utsk Uti.
N:o 41• 83 Skiftesverket å slättlandet, serdeles Öland, emedan i följd deraf alla utflyttningar afstannat, hustomterna blifvit utlagde till 4 skiftet, hvarigenom lotterna blifvit langa och smala, en mängd jord bortgått till vägar, och egoklyfningarne mellan åboerne på Hemmanen blifvit i hög grad oformlige; men emedan Skiftes-Stadgan i förevarande §§ bestämdt bjuder, att, om egor, som skiftas skola, hafva den belägenhet och äro af det jemförliga förhållande till hvarandra, att, med bibehållande af allas rätt och Utan någons verkliga lidande, de kunna i ett enda skifte till hvarje hemmansdel utläggas, bör sådant ovilkorligen ske; och att endast, der belägenheten oundvikligen så fordrar, flera skiften till hvarje Hemman må utläggas; hvarvid, i händelse flera än 4 skiften erfordras, frågan derom bör Egodelnings-Rättens pröfning underställas; ty och då ett sådant stadgande, å ena sidan, synes vara ett nödvändigt vilkor för Skiftes-Stadgans tillämplighet i allmänhet, men, å den andra åter, ingalunda, utan att uppenbarligen missbrukas, kan blifva af menligt inflytande för sådane orter, der Enskiften finnas verkställbare och hvarest således någon tillämpning af samma stadgande icke får ega rum, anse Utskotten den af Kyrkoherden Ahlquist fram - 84 Lzg- saint Allm.
IV:o /£/, ställda anmärkning böra lemnäs utan afseende. 12 Cap. 14 §.
Med afseende å kostnaden att underhålla en lång stängselsträcka, liar Friherre Wrangel, Henning, yrkat det tillägg i förevarande §, att, utom det linierne böra vara raka, sä få vinklar och bugter, som möjligt, böra göras.
Utskotten hysa den öfvertygelse, att §:n, efter dess nu varande lydelse, bestämdt bjuder hvad Motionairen yrkat, och hvilket ändamål således vid rigtig tillämpning af stadgandet bör vinnas, utan att något tillägg deri synes erforderligt. 13 Cap. 1 och 2 §§.
Mot det af Utskotten framställda förslag, att, med bibehållande af stadgandet i 11 § af 1812 års Enskiftes-Förordning, den eller de delegare, som skifte sökt, borde vara till utflyttning förbundne, så framt ej annorlunda godvilligt åsämjas kunde, hafva af åtskillige Ledamöter inom samtlige Riks-Stånden anmärkningar blifvit gjorde, hufvudsakligen af det innehåll, att ett sådant stadgande skulle lägga hinder i vägen för Skiftesverkets befordrande, samt bereda oformlighet i skiften, ökade kostnader för hela Skifteslagen och mindre beqvämlighet för samtlige delegarne.
Utflyttnings - skyldigheten Lag- samt Allm.
Ull. N'.o £1. 85 borde bestämmas med afseende å det sökta hufvudändamålet, att för alla bereda så formligt skifte, som localen kunde medgifva, dervid ofta måste hända, att den eller de, som skifte sökt, kunde få bo qvar i byn, då deras qvarboende icke härföre lade hinder i vägen; och om de derjemte bade de bästa husen, syntes det vara olämpligt att för dem ovilkorlig! stadga utflyttnings-skyldighet.
Genom ett sådant stadgande skulle ock en delegare med goda hus blifva nästan utestängd att söka och erhålla skifte; och deraf skulle ock samma olägenheter uppstå, som man velat förekomma, att nemligen vid de händelser, då endast Skiftes-sökanden tillträder det nya skiftet, men öfrige delegare öfverenskomma att vid sina egor förblifva, så kan sedermera någon af öfrige delegarne med goda hus, genom yrkad t tillträde af dess lott, tvinga de andra till utflyttning, enligt den fastställda allmänna planen.
Dessutom borde i betraktande komma, alt de utflyttande erhålla af de qvarboende ersättning för deras kostnader, och att dessa i alla händelser böra i en sådan kostnad deltaga, så att skillnaden mellan deras utgifter härföre icke vore serdeles betydlig; och om, såsom med skäl kunde påräknas, Staten, på sätt i många år för vissa provincer skett, och Kongl. Maj:t vid denna Riksdag 86 Lag- samt Allm.
N:o 4.1, för de öfrige proponerat, genom understöd af Allmänna medel underlättar utflyttningskostnaderne, torde de icke tilfva så kännbare, att hemmansegarnes otestånd deraf vore att tefara.
På dessa, med flere vidlyftigt framställde skäl, har Skiftes-Stadgans föreskrift ansetts böra bibehållas, dervid likväl en Ledamot ansett sådan jemkning skäligen kunna ega rum, att, när lottning om utflyttnings-skyldigheten komme i fråga, borde skiftes-sökanden, utan att få deltaga i sådan lottning, ovilkorligen utflytta.
Utskotten, som tagit detta allt i öfvervägande, hafva deraf likväl icke kunnat hemta gällande skäl att frånträda deras i förra Betänkandet om behofvet af ändring i Stadgandet, angående utflyttnings-skyldigheten, yttrade öfvert3'gelse, hvilken stödjer sig på den för skiftes-rättigheten i allmänhet antagna regel, att hvar och en jordegare bör beredas utväg att fritt och oberoende af andra, men utan annan rubbning i deras läge än oundvikligen nödig är, bruka och begagna dess innehafvande jord.
Under åberopande af de derföre anförde skäl, anse Utskotten sig alltså böra förnya deras i förra Betänkandet afgifne Förslag lill ändring i i3 Cap. 2 § af Skiftes-Stadgan. i3 Cap. 3 §.
Af Herr Friherre LVrangelj Henning, har blifvit anfördt, alt i all / - Zag- samt Allm.
N:o .ft. 87 mänhet i skoglösa provincer, såsom Skåne, Halland, Vestergöthland med flere, fordras större utflyttningshjelp än i de öfriga, hvarföre den princip borde följas, för att hafva någon grund att gå på, att en uträkning verkställes, hvad som tarfvas uti materialier af spik, virke, mursten m, m., och hvilket sedermera komme att utgå i likhet med brandsloder, nemligen proportionaliter fördelas på delegarne, hvarigenom en stor besparing af penningar skulle komma att ega rum, så mycket nödigare, som bäst vore, att allt, hvad som i dagsverken och körslor kunde bestämmas, utgick i penningar, om delegarne sådant åstundade, löste efter Markegångs-Taxan, emedan man vet huru liten nytta åstadkommes af de dagsverken, man på sådant sätt in natura erhåller.
Enär Utskotten, vid granskning af ifrågavarande §, funnit densamma innefatta fullständiga och bestämda föreskrifter, ledande till befrämjande af det utaf Herr Friherren åsyftade ändamål, anse Utskotten sig sakna all anledning att understödja yrkandet om ändring i samma §, under hemställan, att anmärkningen deremot mätte få förfalla.
Vidare har af Herr Hjerta, Gustaf, i anledning af Utskottens yttrande öfver 88 Lag- nami Allm.
IV.o 4h lians vid denna § gjorda anmärkning blifvit anfördt, att då g Cap. 3 § mot slutet innehåller orden * eller andra lägenheterJernen dermed icke borde kunna förstås Bränneriet’, Krogar eller dylika inrättning gar, vore det icke olämpligt, att i Stadgan bestämdt infördes, hvad med Lägenheter menas, så att icke Brännerier, Krogar, Värdshus och Näringsställen såsom sådane må betraktas och sålunda böra qvarstå eller ersättas; ty, då en delegare, sorn fått Landshöfdingens tillstånd att hålla Krog, och hvilket tillstånd han således bör ega rätt tillgodonjuta så länge han icke förverkat det, omöjligen alltid kan få sina egor qvarliggande invid landsvägen, skulle det kunna hända, att antingen en annan delegare nödgas tåla Krogen på sina egor, eller att Krögaren yrkar ersättning för sitt mistade tillfälle att fortsätta rörelsen, så vida man icke för det omoraliska i Näringen uttryckligen vill stadga, att ingeir ersättning för densamma fick fordras.
Till svar härå få Utskotten förklara, alt det, efter deras förmenande, icke skulle yara lämpligt och knappast möjligt, att i Författningen upptaga en fullständig specification å alla de Verk och Inrättningar eller andra Lägenheter, som, enligt 9 Cap. 3 §, böra vid skifte lemnäs orubbade; men Rug- samt Allm.
Ull. N:o 4.1. 89 att derunder likväl icke, utan uppenbar misstydning, synes kunna hänföras de utaf Herr Hjerta omnämnde Brännerier, Krogar, Värdhus och Näringsställen.
Så vidt desse icke utgöra serskildt afsöndrade Lägenheter , måste de inbegripas under Åbyggnaderne till det Hemman, hvarunder de höra, utan att någon serskild ersättning kan komma i fråga derföre, att, genom skiftet, egaren kommer i mistning af det fördelaktiga läge för Krog eller Näringsstället, han förut begagnat.
Utskotten finna således icke eller nu någon anledning att, på grund af hvad Herr Hjerta anfört, föreslå någon ändring i i3 Cap. 3 § af SkiftesStadgan, i3 Cap. y §.
Till befrämjande af Skogens bättre vård och förekommande af misshushållning dermed, har Herr Ribbing, Jrviclj föreslagit rättighet för delegare till bibehållande af dess vårdade Skog, fastän marken, hvarå den växer, honom frånskiftas, till så stort belopp, som svarar mot den minskning i skogsliilgång, som genom mottagande i utbyte af de nya Skogsskiftena uppkommer, och bibehållande af denna nyttjande rätt intill dess en lika god återväxt å dessa kan hinna att ske; i hvilket afseende, vid ombyte af egare, syn å skogen borde hållas, jemförlighets-beräkning go Lag- samt Allm.
Besv. o. Oec. Utsk. Uti. N. o 41- upprättas efter de grunder, Kongl. Brefvet den ii Mars 1786 rörande Såganläggningar upptager, medelst räknande af Safringar, antal af träd på viss rymd, och derefter på det hela; hvarjemte horde föreskrifvas, att vid förloppet af de år, som för gagnande af ens gamla Skog vore utsatte, Skogen återlemnades i lika godt skick, som då dess bibehållande någon delegare tiller-* iändes, Detta förslag synes egentligen endast deruti afvika från stadgandet i förevarande att afbrukningstiden borde så utsträckas, att, vid förloppet deraf, Skogen hunnit bringas till fullkomlig återväxt; men enär, utom det att full återväxt af den nedfällda Skogen, äfven med iakttagande af den noggrannaste vård, icke allestädes kan med säkerhet påräknas, härtill, efter hvad genom erfarenheten är vordet utredt, erfordras en tidrymd af minst 5o å 70 år, och det tvifvelsutan sk ille föranleda oredor i egande-rätts förhållanden, hinder och förfång i brukningen, samt hvarjehanda tvister och Rättegångar, om under en längre tidrymd nyttjande-rätten till Skogen skulle vara förbehållen en delegare, men egandeoch dispositions-rätten af sjelfva marken tillhöra en annan, anse Utskotten sig böra afstyrka antagandet af Herr Ribbings för-» J.ag- samt Allm.
Uti. N:o4i•. gt slag; äfvensom Utskotten, på sist anförde grund, anse betänkligt alt tillstyrka, det, på sätt Herr Hjerta, Gustaf', och Riksdagsfullmägtigen Anders Danielsson yrkat, afbrukningstiden borde till 20 år förlängas; hvaremot och till förekommande deraf, alt, genom ovigtig tillämpning af denna §, onödig fällning af Skog må ega rum, hvilket skulle inträffa, om en och samma egare både fick emottaga och gifva Skogs-ersättning, Utskotten ansett sig böra föreslå, det måtte 7 § i i3 Cap, erhålla följande förändrade redaction:
Mister delegare jord, hvarå han skog fredat, eller plantering gjort, och får i stället annan jord, derå ingen eller sämre skog eller plantering finnes, eller varder samfälld skog skiftad och finnes ej å alla lotterna lika god stånd-, skog; gånge jerjiväl derföre ersättning ut, efter ty, som skäligt pröfvas.
I detta af seende bör en allmän uppskattning verkställas och utbyte ske å den växande skogen mellan samtlige delegarne i skifteslaget, innan någon af brukning deraf får ega runi, sä att endast af den eller de lotter, sorn erhållit växande skog utöfver hvad derå belöper, ersättning bör utgå och tilläggas den eller de lottegare, hvilka erhållit mindre skog ga Las,- samt Allni. Besv. o.
Oec. Utsk. Uti.
2Vto .flätt. dem rätteligen tillkomma bordt.
Ersättning för mistad skog skall i visst belopp af skogsförnö denheter gäldas, der den, som ersättningen gifven eller täger, så fordrar; och ty bör den, efter föregången besigtning af skogens och markens beskaffenhet, utsättas i visst antal Såg- eller Byggnads-timmer, stafrum, ved eller kol milor, till af brukning pä viss tid, högst 10 år, för den eller de delegare , som lemnat siria sparda skogslotter och i stället fått afbrukad mark, eller eljest i ståndskog blifvit lidande, Gap. 2 § 2 Morn.
Emot Utskottens framställda förslag till ändring af a
Mom, i denna § har blifvit anmärkt: att, om blekning eller utstening uppfyller ändamål let, lärer någon skogsödning icke komma i fråga för större linier, emedan delegarne» vid hvarje fall, sjelfve bäst inse hvad nyt» tigast och tjenligt är; att det föreslagna tillägget icke passade såsom stadgande, eftersom det vore detsamma som att säga ; Matt det skall ske så, om det duger,n samt slutligen, att, derest
Utskotten närmare be» tänkt sakens omöjlighet i verkställighet ten, förmodades, att Utskotten icke skulle hafva ökat samlingen af föreskrifter, soto ej leda till någon åtgärd, Lag- samt Allm.
IV.-o .ji. g3 Utskotten, som i sistnämnde yttrande icke kunnat finna någon öfvertygande bevisning om omöjligheten att, genom blekning och utstening, på ett ändamålsenlig! sätt uppgöra skillnadslinierne, nödgas alltså fortfara att anse sådant verkställbar! och ledande till icke ringa skogsbesparing, i händelse skifteslaget består af en mängd delegare, men skogen är af inskränkt område.
Om det positiva stadgandet, alt 9i skog skola skillnadslinierne till 2 eller 3 alnars bredd upphuggas9 förblifver oförändradt, så lära ej Förrättningsmännen kunna underlåta att deråt alltid ovilkorligen gifva verkställighet, om än delegarne anse nyttigt och tjenlig t, att genom blekning och utstening utmärka skiljolinierne; vid hvilket förhållande det föreslagna tillägget icke lärer kunna anses obehöfligt.
Såsom innefattande undantag från den allmänna regeln, eger tillämpning deraf endast rum å sådana ställen, hvarest det finnes användbart, hvadan Utskotten än ytterligare förnya hvad härom i förra Betänkandet är vordet föreslaget, och i följd hvaraf ifrågavarande Moment borde erhålla följande lydelse: ”1 skog skola derjemte skillnads-linierne till två eller tre alnars bredd upphuggas, dock icke förr, än skiftet fastställdt blifvit, sä vida icke del - t)4 t-aS~ samt Ällm.
N.o .<£/. egarne enhälligt det begära.
Är skogen af inskränkt område och delegarnes lotter deri många, må dock blekning och utstening skederest ändamålsenliga skiljolinier derigenom kun* na uppgöras. i5 Cap. 3 §.
I fullföljd af den anmärkning, Riksdagsfullmägtigen Casper Wijkman mot innehållet af denna § framställt, hafva bemälte Wijkman samt Anders Danielsson från Elfsborgs
Län tillkännagifva deras ogillande af hvad Utskotten härom yttrat och förnyande af anmärkningen.
Då frågan vore om upptäckt missräkning, borde dermed förhållas efter den allmänna regeln, att missräkning skall rättas, hvar den finnes, emedan det ej vore mindre nödvändigt eller vigtigt, att kunna vinna sådan rättelse vid fråga om ett misstag, som verkade på jordegande rätt, än vid ett som rör en penningepost.
Allmänna grunden för praescriptions-Lagarne vore, att, i händelse en rättighet, som förut varit obekant, yppades genom upptäckten af ett misstag, borde icke prsescriptionstiden taga sin början förr än från upptäckten, hvilket ock öfverensstämde med allmänna Lagens stadgande om praescription i allmänhet; dessutom borde icke på sådant sätt tillfälle lemnäs till öfverträdelse af Lag- samt Allm. Béiv.o, Oec. Utsk.
Ull. IV. o /p. 9S förbudet i 4 Cap» 9 § Jorda-Balken, mot skattskyldig jords förminskning; på hvilka grunder blifvit yrkadt, dels att rättigheten att söka rättelse i förelupen missräkning ej bör till tiden inskränkas, dels ock att, Om egendomen, som genom missräkningen vunnit, kommit i annan egares hand, rättelse ej må kunna fordras efter 10 års förlopp från fastställelsen af skiftet.