Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För iakttagande af hvad i nästföregående § är föreskrifvet, skall fattigvårdsstyrelsen hafva noga uppsigt öfver skeende inflyttningar, och det åligga hvarje samhällets medlem att om de personer, han från annat samhälle mottager i sitt hus eller å sina egor, göra anmälan, i stad inom 3:ne dagar hps ordförande för fattigvårds-styrelsen, och å landet inom 14 dagar antingen hos fattig vårds-styrelsens ordförande eller hos rotens fattigvårds-föreståndare, sorn det till ordföranden skyndsamlingen inberättar.
Den, som åsidosätter sådan anmälan, plikte 1 r:dr 32 sk. banko, som lika fördelas mellan åklagaren oell fattig-kassan.
En hvar, som från ett till annat fattigvårds-samhälle flyttar, vare pligtig alt från pastors-embetet i den församling, från hvilken personen flyttar, medföra bevis, innehållande, utom hvad i öfrigt är eller kan varda föreskrifvet, uppgift å den flyttandes för- och tillnamn samt stånd och yrke, å dess födelsedag, år och ort, å dess föräldrar, i fall de äro kända, och den församling, de vid dess födsel tillhörde, å tiden, då personen tili församlingen inflyttat och då han derifrån utflyttat, huruvida han är arbetsför, samt orti han å aflyttnings-orten blifvit för året mantalsskrifven.
Detta bevis skall den inflyttande skyndsamlingen och vid vite af 1 r:dr 32 sk. banko, till ofvan nämnde - Expeditions-Vtskottets Förslag till und.
433 nämnde fördelning, sednast inom 14 dagar efter inflyttningen, aflemna till pustors-embetet i elen församling, dit inflyttningen sker.
Vid enahanda påföljd åligge den, som en månad vistas inom annat samhälle, än der han är mantalsskrifven, att, inom denna tid, till pastor i vistelseorten aflemna behörigt frejde-betyg. § 20. 3 morn.
Befalla eller tillåta föräldrar, stjufforäldrar eller fosterföräldrar sina, eller andre personer de under deras vård ställde barn, sorn icke uppnått 15 år, att bettla, blifva sådana föräldrar eller målsmän behandlade, på .sätt nästföregående mom. örn bettlare föreskrifver.
Preste-ståndet den i4 — — Borgare-ståndet den i5 — — Bonde-ståndet den 16 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående ändring i föreskriften om skyldigheten att bygga och underhålla byvägar.
(,Lag- samt Allm.
Besv.- och låkön.-utsk. Bet., N:o 42.) S. A. K.
Hos Rikets Ständer har i betraktande kommit, huruledes, då genom Kong-L resolutionen på Ridderskapets och Adelns besvär den 8 Januari 17.35 är stadgadt, att "de så kallade byvägar skola endast underhållas af dem, som sig "deraf betjena, så att landet dermed icke vidare, för en eller annans beqvämlighets skull, bör besväras,” denna skyldighet måste, synnerligast inom större sk i Roslag, blifva alltför tryckande för de delegare, som vid skiftet erhållit lotter, belägna på längre afstånd från allmän väg, än de öfrige delegarne, e Bih lill II.
Vrot. 184-j och 1848• to Sami. 1 Afd. 55 434- Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o 2oo. i niir, oansedt allas fördelar vid skiftet borde afses, de förre ensamme få bekosta byggnad och underhåll al den mångdubbelt längre utfartsväg, som erfordras.
1 ändamål således att emellan delegare inom samma skifteslag bereda en lämplig oell med billighet öfverensstämmande fördelning af ifrågavarande besvär, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K.
M. täcktes genom utfärdad författning i nåder stadga, att utfartsvägar för byar eller enstaka gårdar, som undergått eller hädanefter komma att undergå laga skifte, skola, der annan öfverenskommelse icke träffas, af samtlige delegare i skifteslaget byggas och i farbart skick underhållas efter den delningsgrund, sorn vid skiftet blifvit följd, eller, der sådant ännu icke försiggått, efter den delningsgrund, som vid verkställande skifte kan komma att bestämmas.
UppläU och godkändt hos Ridd. och Adeln, deri i3 Sept.
Preste-ståndet den i4 — Borgare-ståndet den i5 — Bonde-ståndet den iö — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående ändring af af 2 kap. 1 ,f:n i Kongl, stadgan om skiftes-verket i riket den f. Maj 182I.
Besv-. och Ekon.-utsk. Bet., N:o 43.) S. A. K. ^ 1 afseende å den uti 2 kap. 1 § af Kongl, stadgan om skiftes-verket i riket den •
4 Maj 1827 intagna föreskrift derom, att behörig landtmätare, soto af skiftessökande jordegare föreslås till sådan förrättnings verkställande, bör dertill förordnas, har hos Rikets nu församlade Ständer blifvit anmärkt, att skiftes-sökandens rättighet att utse skiftesman ofta ställer den förre i ett tvetydigt förhållande till den sednare, serdeles om sökanden anses mindre samvetsgrann och skiftesmannen mindre skicklig, i hvilket fall kunde bilda sig den föreställning, att denne sednare, utan afseende å. skifteslagets bästa blifvit anlitad der - Expedit iöns-Utskottets Förslag lill tind.
Skrifvelse N:0 2 00.
435 före, att hail medgifvit nedsättning uti sin på sökanden belöpande andel i arfvedel; att blotta möjligheten af eli sådant förhållande väcker misstänka och ovilja, serdeles hos de personer, som sakna förmåga att bedöma, buruvida rätt dem vederfares eller icke, samt att i öfrigt en obillighet förefinnes deruti, att ej samtlige de delegare, hvilkas jord skall i skiftet ingå, få i valet af förrättningsman deltaga; äfvensom den förmodan blifvit yttrad, att, derest en sådan rättighet tillerkändes samtlige delegarne i skifteslaget, detta skulle verka derhän, att en större omsorg och drift hos landtmätaren blefve att påräkna, samt att de för jordbruket högst menliga klagomålen öfver skif— tes-förriittningarne konrae att förminskas.
Instämmande i dessa anmärkningar, hafva Rikets Ständer likväl, på det ett förändradt stadgande i ofvan antydda syftning ej måtte medföra en alltför lång tidsutdrägt med skiftes-förrättningens företagande, ansett E. K.
M:s befallningshafvande böra bemyndigas att, i händelse tvist, vare sig 0111 beräkning af pluraliteten utaf delegarne inom skifteslaget, eller ock af annan orsak, uppstår, meddela förordnande åt den af de föreslagne landtmätarne, E. I\.
M:s befallningshafvande finner lämpligast; och få Rikets Ständer alltså i underdånighet anhålla, det E. K.
M. täcktes genom utfärdad författning i nåder föreskrifva, att 1 § af 2 kap. uti Kongl, stadgan om skiftes-verket i riket, sådan densamma lyder uti Kongl, kungörelsen den 9 Juni 1832, skall erhålla följande förändrade lydelse: ”Ansökning om förordnande för landtmätare till förrättande af laga skifte skall inlemnas till Kongl, Majds befallningshafvande; och bilägges dervid en förteckning på hemmanen i skifteslaget, deras natur och egare samt de sednares vistelseort.
Hafva samtlige uti förteckningen upptagne delegare i skifteslaget underskrifvit ansökningen, utförde Kongl. Maj:ts befallningshafvande genast det begärda förordnandet för den föreslagne landtmätaren, så vida han, enligt hvad serskildt är föreskrifvet, eger landtmäteri-göromål på eget ansvar förrätta och annat laga hinder ej möter.
Finnes åter ansökningen ej vara af alla undertecknad, bör Kongl. Maj:ls befallningshafvande, med föreläggande af viss kort tid och vid äfventyr af förklarings-rättighetens förlust, infordra vederbörandes yttrande i afseende på den förrättningsman, de önska, saint, efter förklai ingslidens slut, utfärda förordnande för den behörige landtmätare, som erhållit de Heste rösterne, beräknade eller hemmantal eller annan deremot svarande grund, som för röstberäkning i orten är gällande.
Falla lika mångå röster på t\å eller flera landtmätare, eller uppslår tvist antingen i afseende på rösternes beräknande eller annorledes, så att genom öfvervägande pluralitet någon landtmätare icke kan anses vara till förrättnings - 436 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o 201. man utsedd, eger Kongl. Maj:ts befallningshafvande gifva förordnande åt hvilkendera af de föreslagne landtmätarne, Kongl.
Måj.ts befallningshafvande för godt linner.” ”1 fråga om annan landtmäteri-förrättning skall ansökning 0111 förordnande för landtmätare äfven ingifvas till Kongl.
Maj:ts befallningshafvande; och må jordegare icke vägras alt erhålla den landtmätare, de begära, så vidt sådant lämpligen ske kan.
Ej må förordnande annan landtmätare meddelas, än den, som, enligt hvad serskildt föreskrifvet är, eger landtmäteri-göromål på eget ansvar förrätta.” Rikets Ständer framhärda &c.
Preste-slåndet den 14 — — TSorgnre-ståndet den i5 — — Bonde-ståndet den 16 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse om ändringar i Kongl, stadgan, angående försvarslöse och till allmänt arbete förfallne personer.
(Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-utsk. Bet., 2vo 44.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har i betraktande kommit, hurusom uti E. K.
M:s nådiga stadga, angående försvarslöse och till allmänt arbete förfallne personer af 'den 29 Maj 1846, något stadgande icke finnes meddeladt, som alser att bereda nödige tvångsmedel, hvarigenom sådane försvarslöse personer, hvilka icke blifvit straffade för stöld eller inbrott, eller andra grofva förbrytelser, må kunna allvarligen tillhållas att förskaffa sig tjenst eller annat stadigt näringsfång.
Rikets Ständer hafva denna fråga i öfvervägande tagit; och ehuru 5 § 2 mom. af högstberörde nådiga stadga visserligen antyder, det serskild föreskrift kommer att i nåder meddelas, när och huruledes försvarslös, som ej är att Expeclitions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelsej iV.-o 201.
437 hänföra under § 6 mom. 1, men tigger eller visar fortfarande lättja och liderlighet, må genom annan tvång, än det i förra mom. af 5 § omnämnda, eller personens ställande under tillsyningsmans husbonderätt, hållas till ordning och arbete vid inrättning inom orten; lik viii och som, i saknad af en dylik bestämmelse, betänkliga olägenheter redan inträffat, och sannolikt än vidare komma att förspörjas, hafva Rikets Ständer, till afhjelpande af det sålunda öfverklagade förhållandet, intilldess frågan om organisation af arbetsinrättningar inom orterne för dylike personers sysselsättande under nödig tillsyn, kan varda afgjord och bestämda föreskrifter i detta afseende meddelda, ansett sig böra i underd. föreslå ett stadgande, huru med dylike personer bör förhållas; och fri alltså, i följd häraf, hos E. K. M. underd:st anhålla, dels att 2 mom. 5 § uti ofvan åberopade Kongl, stadga angående försvarslöse och till allmänt arbete förfallne personer, måtte erhålla följande förändrade lydelse: ”Öfver försvarslös, som icke är att hänföra under § 6 mom. 1, men visar lättja och liderlighet, ege tillsyningsman enahanda husbonderätt, som i förra mom. sägs; och må en dylik person, derest han underlåter att af erbjudet arbetstillfälle sig begagna, samt efter inför socknfenämnden 3:ne serskilda gånger erhållne varningar, sig ej rättar, anmälas hos Konungens befallningshafvande, som ege att med honom förfara, på sätt i § 8 föreskrifves”; dels ock att till 8 § i omförmälde Kongl, stadga måtte fogas ett tillägg, hvarigenom samma § komme att erhålla följande lydelse: ”Finnér Konungens befallningshafvande ej skäl att förlängdt anstånd enligt § 7 bevilja, eller har den, som äfven erhållit detta anstånd, föreläggandet ändock icke uppfyllt; och är ej tillfälle till personens sysselsättande, under nödig tillsyn, vid arbetsinrättning, som är orten serskildt tillhörig; varde den försvarslöse dömd att användas till allmänt arbete på viss tid, hvilken bestämmes sålunda: till fyra år för den, som undergått straff för tredje resan stöld, eller ock blifvit för annat brott dömd till lifstidsarbete å fästning eller tukthus, eller att mista lifvet, men i det straff af nåd erhållit mil dring; till tre år för den, som undergått straff (ör andra resan stöld eiler andra resan inbrott;
till två år för andra i § 6 mom.
1 nämnde försvarslöse; samt till ett år eller derunder för sådane personer, som uti § 5 mom. 2 omförraälas.
” Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 16 September 1848. 438 Expeditions-Utskottets Förslag till ivid.
Skrifvelse, F.-o 201.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 18 Sept. 1848 Preste-ståndet den 21 — Borgare-slåndet den 22 — — Roiide-ståndet den 23 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående dagtraktamente Jör magistratspersoner rn. fl., under syner och förrättningar för Kronans räkning, hvilka fortvara allenast en dag.
(Stats- samt Allni. Besv. o. Ekon. utsk. Uti, jN:o 75 och Mein, N:o 89.) S. A. K.
Sedan, i afseende på det genom Kongl, kungörelsen den 18 Januari 1841 utfärdade nådiga stadgande derom, att magistratsperson^' oell borgare, hvilkas biträde för kronans räkning fordras vid syner, värderingar, inventeringar m. m., brandsyner å kronans bus likväl undantagne. må, när förrättningen varar längre än en dag, undfå traktamente med en riksdaler banko om dagen, Rikets Ständer, uti skrifvelse af den 25 nästlidne Juli, hos E. K. M. i underd. begärt, det föreskriften härutinnan måtte, i fråga 0111 trakta ments-ersättning till handtverksmästare, jemväl få tillämpas för sådant fall, att deras biträde icke lemnats utöfver en dag; så hafva, uppå förekommen serskild hemställan, huruvida icke enahanda förmon borde, under dylika omständigheter, förunnas så väl magistratspersoner som borgare i allmänhet, Rikets Ständer funnit billigheten häraf, helst, hvad borgare beträffar, den genom förra författningar burskapsegande handtverkare tillagda uteslutande rätt till handtverks idkande upphört, hvadan oek borgare icke synas böra utan ersättning besväras med eLt onus, som de handtverkare, hvilka ej erhållit burskap, ega rätt att sig undandraga.
Rikets Ständer få alltså hos E. I\. M. i underd. anhålla 0111 den förändring i Kongl, kungörelsen den 18 Januari 1841, att äfven magistratspersoner och borgare, då de biträda vid besigtningar, värderingar och inventeringar, (ränteri-inventeringar och brandsyner å kronans hus likväl undantagne), må utan afseende å huruvida förrättningen räcker en eller flera dagar, undfå lika dagtraktamente, som dem nu tillkommer för dylika förrättningar, hvilka räcka mer än en dag.
Som det anslag af 900 r:dr, hvilket Rikets Ständer beviljat för bestri - Expeditions-Utskottets Förslag till tind.
Skrifvelse, IV.-ris 2o3 och 104.
439 (lande af ifrågavarande ersättning, icke torde, efter den underd:st föreslagna förändringen, blifva för ändamålet tillräckligt, hafva Rikets Ständer funnit skäligt förändra det ifrågavarande bestiimda anslaget till ett förslagsanslag.
Hvilket beslut Rikets Ständer få härigenom i underd. anmäla.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 23 September 1848.
(Se, i anseende till återremisser, N:o 212, samt Expeditions-utskottets memorial, JN:o 20.) N:o 204.
Uppläst och godkäodt hos Ridd. och Adeln, den 2$ Sept. 1S4&
Preste-ståndet den 25 — — Borgare-ståndet den a5 — — Bonde-ståndet den 26 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående eftergift i arrendet för Mörrums kron n olax fiske i Blekinge län, (Stats-utsk.
Uti., N:ris 95 och 170, Mern., N:o 315 samt Först.
Mein., N:o 322.) S. A. K. 1 a flåten nådig proposition har E. K.
M. behagat gifva Rikets Ständer tillkänna, hurusom förre nämndemannen John Svensson, hvilken, enligt ett af Kongl.
Kammar-kollegium den 22 Juli 1842 utfärdadt kontrakt, på arrende under sex år, räknadt från och med 1843 till och med 1848, öfvertagit Mörrums kronolaxfiske i Mörrums socken och Listers härad af Blekinge län, emot en årlig afgift af 2,950 r:dr banko, i underd. anhållit, att, enär hans inkomster af berörda fiske under de feni åren 1843—1847 skola utgjort allenast 7,638 r:dr, men arrende-afgifterna för desse fem år uppgått till 440 Expeditions-Utskottets Förslag till urul.
Skrifvelse, IV.o 20f 14,750 r:dr, E. K.
M. täcktes af gunst oell nåd medgifva sökanden att från statsverket återbekomma, hvad han sålunda skulle hafva genom arrendet förlorat, eller 7,112 r:dr banko.
Efter det ej mindre E. K.
M:s befallningshafvande i nämnda län, än ock Kongl.
Kammar-kollegium, med anledning häraf, underd. utlåtanden afgifvit, har E. K. M., som, på grund af hvad utredt och anfördt blifvit, dels angående de för meranämnde kronofiske till förena erlagda virla lägre arrendesummor, dels och beträffande samma kronofiskes betydligen förminskade afkastning, jemte inträffadt dröjsmål med Mörrums åns i 1 § af arrende-kontraktet omförmälda uppmuddring, behagat i nåder föreslå Rikets Ständer att, med behjertande af John Svenssons genom besagde arrende iråkade' bekymmersam ina belägenhet, förunna honom den eftergift, att arrendeafgiften för nästlidet år, äfvensom för det nu löpande sista arrendeåret, blefve till hälften nedsatt, under förbindelse för för John Svensson att fullgöra, hvad arrende-kontraktet i öfrigt stadgar.
M. sålunda behagat i nåder föreslå, hafva Rikets Ständer i öfvervägande tagit; och som upplyst blifvit, alt, genom inträffade omständigheter, hvilka vid arrendets ingående omöjligen kunnat förutses och tagas i beräkning eller sedermera utaf arrendatorn afvärjas, fisket undergått en så betydlig försämring, att derifrån orsaken måste härledas till det obestånd, hvari arrendatorn sig befinner, hafva Rikets Ständer för sin del medgifvit, det arrende-afgiften för Mörrums krono-laxfiske må varda till hela sitt belopp så väl för år 1847, som för nu löpande sista arrendeåret eftergifven, under förbindelse likväl för arrendatorn att fullgöra, hvad arrende-kontraktet i öfrigt stadgar.
Hvilket Rikets Ständers få, såsom svar i ämnet, hos E. K. M. i underd. anmäla.
N-o 26,5.
Rxpeditions-Utskottels Förslag till lind.
Skrifvelse, N.-o loS. 441 N:o 205.
Oppläst och godkändt lios Ridd och Adeln den 23 Sept. 1848.
Preste-ståndet den q5 — — Borgare-ståndet den i5 — — Bonde-ståndet den 27 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse > angående den utsock* ne frälsehemmanen i Halland åliggande roteringsskyldighet.
(Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-msk. Bet., N:o 22 och Uti.. N:o 63, Mern..
Seris 77 och 88 samt Först.
Meni., IN:o 321.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer uti underd. skrifvelse elen 13 Fehr 1841, jemte uttalande af den åsigt, att de så kallade utsockne frälsehemmanen i Halland icke vore skyldige att utgöra ordinarie rotering, samt på i öfrigt anförda skäl framställt den anhållan, att E. K.
M. täcktes genom nådig kungörelse förklara : att aila de åtgärder, som blifvit vidtagna för de
Halländska utsockne frälsehemmanens ordinarie rotering, endast vore att anse såsom förberedande undersökningar i ämnet; att dessa åtgärder icke grundläde något slags anspråk till påförande af sådan rotering eller deremot svarande afgilter, och att således utgörandet af ständig rotering för hemmanen icke kunde ifrågakomma, med mindre E. K. M. gemensamt med Rikets Ständer pröfvade dessa hemman böra en dylik tunga utgöra; så hade, enligt hvad Rikets nu församlade Ständer inhemtat, E. K.
M. genom nådigt beslut den 23 Febr 1844 förklarat, bland annat, det E. K.
M. icke kunde bifalla utfärdandet af en sådan kungörelse, hvarom Rikets Ständer anhållit, men deremot vilie under nästinfallunde riksmöte, vid öfverlemnandet till Rikets Ständer af Hallands läns roteringsverk, i sammanhang dermed, gifva Rikets Ständer dels en fullständig utredning af förhållandet med de utsockne frälsehemmanens skyldighet att draga ständig rotering, dels nådig proposition om lindring i hemmanens båtsmanshåll.
Härefter och sedan så väl Förvaltningen af sjöärendena som Kammarkollegium blifvit i ämnet hörda, har vid innevarande riksdag E. K. M. genom nådig proposition den 18 November sistlidet år, jemte öfverlemnande^ af Bih till B St.
Fröt. 1847 och 1848, 1o Sami. 1 Afd. 56 442 Expeditions-Utskottets Förslag till tind.
Skrifvelse, N.o 2o5. det för nya roteringar i Halland upprättade roteringsverk, förklarat, att il K. M., för
Siu del, i öfverensstämmelse med Kongl, brefvet den 23 Februari 1844, funné nämnda hemman vara skyldiga att draga ständig rotering, så att frågan derom numera endast berodde på Rikets Ständers beslut vid granskning, pröfning och fastställande af den tillökade ordinarie och extra loteringen, ej mindre i Halland än i andra provinser; att om likväl
Rikets:
Ständer för sin del funne de ifrågavarande utsockne frälsehemmanen icke vara pligtige att vidkännas ständig rotering, det deraf följde, att all fråga om hemmanens så beskaffade rotering komme att förfalla och dem i stället pä förås extra rotering, då jemväl borde komma under öfvervägande, huruvida de förut vanliga utskrifningspenniugarne skulle under fredstid, då effektiv roteling icke utgjordes, för hemmanen erläggas; men att, derest Rikets Ständer delade E. K. M:s åsigt, i afseende på hemmanens skyldighet att utgöra ständig rotering, till bedömande borde förekomma, om och i hvad mon desamma, till följd af deras svaga beskaffenhet och serskilda omständigheter, kunde beviljas lindring i roterings-besväret; och har E. K. M., med afseende å de för handen varande förhållanden samt anseende dertill, att tillförene, då fråva varit om hemmanens indelning lill ständig rotering, det blifvit hemställdt, att sex hela hemman borde svara för en rote, hvaremot i det upprättade roteringsverket ej blifvit beräknade mera än omkring fyra hela hemman för hvarje hel rote, i nåder föreslagit, icke allenast att de till och med för sistlidna år belöpande vakans-afgifter för ifrågavarande hemman måtte belt och hållet eftergifvas och således afskrifvas, elier, der de blifvit erlagda, återlemnas, utan ock att alla de båtsmansnummer, hvaruti samma hemman hafva del, måtte ständigt så i freds- som krigstid hållas vakante, med förbindelse och rättighet att, för deras andelar uti rotarne, i vakans-afgift erlägga två tredjedelar af det belopp, hvartill vakans-afgiflen för en båtsmansrote i länet uppginge, enligt de föreskrifter och beräkningar, som nu följdes och framdeles i behörig ordning kunde meddelas och antagas till efterrättelse, hvilka i vakans-afgifter inflytande medel barde serskildt afsättas till li. K.
M.s nådiga disposition för sjöförsvaret.
M. nådigst behagat dels öfverlemna den utredning om Halländska utsockne frälsehemmanens roteringsskyldighet, hvarom bär ofvan blifvit nämnd t, dels tillkännagifva, alt ii. K. M. genom nådiga bref den 23 Febr. 1844 och den 2 April 1845 förord na t, att den omförmälda hemman debiterade rotevakans-afgift icke skulle uttagas, innan frågan om dessa hemmans roterings-skyldighet blifvit af E. K. JVL och Rikets Ständer i sin helhet afgjord, äfvensom att E. K. M. under den 30 April 1846 i nåder tillå - Expeditions-Utskotlets Förslag till und.
Skri/velsej N.o 70S. 443 tit, att med verkställandet af den anbefallda debiteringen finge för de år, för hvilka den icke redan egt rum, anstå, utan att likväl sådant skulle anses fritaga hemmanens innehafvare från utgörande af rotevakans-afgift till det belopp, sorn framdeles kunde varda bestämdt.
Rikets Ständer, som detta ärende till noggrann pröfning förehaft, hafva, hvad angår hufvud frågan eller huruvida de utsockne frälsehemmanen i Halland må vara underkastade ständig roteringsskyldighet eller ej, jemfört sinsemellan de i afseende härå under olika tider tillkomna föreskrifter och öfverenskommelse!' samt efter den härigenom vunna utredning af de deruppå grundade förhållanden kommit till den öfvertygelse, att en sådan skyldighet berörda hemman åligger, hvadan Rikets Ständer dela den af E. K.
M. nådigst yttrade åsigt, att ordinarie rotering skall af dessa hemman utgöras.
Vidkommande derefter grunden för en sådan rotering och sättet för dess Utgörande, hafva Rikets Ständer funnit, huruledes rörande dessa omständigheter förekomme, dels att, på satt E. K. M. i den nådiga propositionen omförinält, de utsockne frälsehemmanen i Halland äro, i förhållande till hemman af enahanda natur i andra orter, af serdeles svag beskaffenhet, hvadan en lindrigare grund för roteringen der synes böra följas, än i rikets öfriga provinser, dels ock att nuvarande egarne möjligen förvärfvat hemmanen under förutsättning, att dem ej kom me att åläggas högre bidrag för försvarsverket, än de i Kongl, brefvet den 7 September 1756 omförmälda utskrifnings-penningar; i betraktande hvaraf Rikets Ständer alltså lemnat bifall till E. K.
M:s nådiga proposition derom, att alla de båtsmansnummer, hvaruti omförmälda Utsockne frälsehemman hafva del, må ständigt, så i freds- som krigstid, hållas vakanta, med förbindelse och rättighet för dessa hemmans egare att för deras andel i rotarne i vakans-afgift erlägga endast två tredjedelar af det belopp, hvartill vakans-utgiften för en båtsman i länet uppgår, enligt de föreskrifter och beräkningar, sorn nu följas och framdeles i behörig ordning kunna meddelas och till efterrättelse antagas; börande likväl de i rotevakans-afgifter sålunda inflytande medlen till statsverket ingå.