Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Och Mose kunde icke gå in uti vittnesbördsens tabernakel, så länge som molnskyn blef deröfver, och Herrans härlighet uppfyllde tabernaklet.
Och när molnskyn gaf sig upp ifrå tabernaklet, så foro Israels barn, så ofta som de reste.
När molnskyn icke gaf sig upp, då foro de intet, allt intill den dagen han sig uppgaf.
Förty Herrans molnsky var om dagen öfver tabernaklet, och om natten var eld derinne, för hela Israels hus ögon, så länge de reste.
Och Herren kallade Mose, och talade med honom utu vittnesbördsens tabernakel, och sade:
Tala med Israels barn, och säg till dem: Hvilken ibland eder vill göra Herranom ett offer, han göre det af boskape; af fä och af får.
Vill han göra ett bränneoffer af oxar, så offre en stutkalf, den ingen brist hafver, inför dörrene af vittnesbördsens tabernakel, att det skall varda Herranom tacknämligit af honom;
Och lägge sina hand på bränneoffrets hufvud, så varder det tacknämligit, och försonar honom; Och skall slagta den stuten för Herranom.
Och Presterna, Aarons söner, skola bära blodet fram och stänka allt omkring på altaret, som är för dörrene af vittnesbördsens tabernakel.
Och huden skall bränneoffrena aftagas, och det skall huggas i stycker.
Och Prestens Aarons söner skola göra en eld på altaret, och lägga der ved uppå.
Och skola lägga stycken, nämliga hufvudet och kroppen uppå veden, som ligger på eldenom på altaret.
Men inelfverna och fötterna skall man två med vatten, och Presten skall allt detta uppbränna på altaret till ett bränneoffer.
Detta är ett offer, som väl luktar för Herranom.
Vill han göra bränneoffer af får eller getter, så offre det mankön är, det ingen brist hafver;
Och skall slagta det utmed sidone af altaret, som norrut är för Herranom.
Och Presterna, Aarons söner, skola stänka dess blod på altaret allt omkring.
Och man skall hugga det i stycke.
Och Presten skall lägga hufvudet och kroppen på veden och elden, som på altaret är.
Men inelfverna och fötterna skall man två med vatten.
Och Presten skall allt det offra och uppbränna på altaret till bränneoffer.
Vill han ock göra Herranom ett bränneoffer af foglar, så göre det af turturdufvor, eller af unga dufvor.
Och Presten skall hafvat fram till altaret, och först vrida thy halsen af, att det må uppbrännas på altaret, och låta utblöda blodet på altarens vägg.
Och dess kräfvo med fjädrarna skall man kasta vid altaret österut på askohopen;
Och skall bryta dess vingar sönder, men icke rifva dem ifrå.
Och alltså skall Presten uppbränna det på altaret, på vedenom och eldenom, till ett bränneoffer.
Detta är ett offer, som väl luktar Herranom.
Vill en själ göra Herranom ett spisoffer, så skall det vara af semlomjöl; och skall gjuta der oljo uppå, och lägga rökelse deruppå;
Och bära det så till Presterna, Aarons söner.
Då skall Presten taga sina hand fulla af det samma semlomjölet och oljone, samt med allt rökelset, och bränna det upp på altaret till en åminnelse.
Det öfver är af spisoffret, skall höra Aaron och hans söner till.
Det skall vara det aldrahelgasta af Herrans offer.
Men vill han göra ett spisoffer af det i ugn bakas, så tage kakor af semlomjöl, osyrade, beblandade med oljo, och osyrade tunnkakor, smorda med oljo.
Men är ditt spisoffer af något det som bakadt är i panno, så skall det vara af osyradt semlomjöl, beblandadt med oljo.
Och du skall delat i stycker, och gjuta der oljo uppå; så är det ett spisoffer.
Är ock ditt spisoffer något det på halster bakadt är, så skall du göra det af semlomjöl med oljo.
Och det spisoffer, som du af sådana vill göra Herranom, det skall du bära till Presten; han skall hafva det fram till altaret;
Och häfoffra det samma spisoffret till en åminnelse, och bränna det upp på altaret.
Det är ett offer, som väl luktar för Herranom.
Det öfver är, skall höra Aaron och hans söner till.
Allt spisoffer, som I viljen offra Herranom, skolen I göra utan surdeg; ty ingen surdeg eller hannog skall deribland uppbränd varda Herranom för offer.
Men till en förstling skolen I offra dem Herranom; men på intet altare skola de komma till en söt lukt.
Allt ditt spisoffer skall du salta.
Och ditt spisoffer skall aldrig vara utan dins Guds förbunds salt; ty uti allt ditt offer skall du offra salt.
Vill du göra ett spisoffer Herranom af första frukterna, skall du torka de gröna axen vid eld, och stöta dem små, och så offra spisoffer af dina första frukter;
Och skall låta der oljo uppå, och lägga rökelse deruppå; så är det ett spisoffer.
Och Presten skall taga af det stötta, och af oljone med allt rökelset, och uppbränna det till en åminnelse.
Det är Herranom ett offer.
Om hans offer är ett tackoffer, af fä, antingen oxe eller ko, skall han offra för Herranom det utan vank är;
Och skall lägga sina hand på dess hufvud, och slagta det för dörrene af vittnesbördsens tabernakel; och Presterna, Aarons söner, skola stänka blodet på altaret allt omkring; Och skall offra af det tackoffret Herranom, nämliga allt det feta på inelfverna; Och båda njurarna med det feta, som derpå är vid länderna, och det nätet öfver lefrena med njurarna.
Och Aarons söner skola det uppbränna på altaret för ett bränneoffer på vedenom, som ligger på eldenom.
Men vill han göra Herranom ett tackoffer af små boskap, antingen gummar eller gymmer, så skall det vara utan all vank.
Är det ett lamb, så skall han hafva det fram för Herran;
Och skall lägga sina hand på dess hufvud, och slagta det inför vittnesbördsens tabernakel; och Aarons söner skola stänka dess blod på altaret allt omkring; Och alltså offra Herranom af tackoffrena, nämliga dess feta; hela stjerten med ryggenom, det feta som är öfver inelfven, samt med allt det feta som invärtes är; Och båda njurarna med allt det feta, som derpå är vid länderna, och det nätet om lefrena och njurarna.
Och Presten skall uppbränna det på altaret, till offrens spis Herranom.
Är hans offer en get, och bär henne fram för Herran;
Skall han lägga sina hand på hennes hufvud, och slagta henne för vittnesbördsens tabernakel; och Aarons söner skola stänka hennes blod på altaret allt omkring; Och skall deraf offra ett offer Herranom, nämliga det feta som är omkring inelfverna, och allt det feta som invärtes är; Båda njurarna med det feta, som derpå är vid länderna, och nätet öfver lefrena med njurarna.
Och Presten skall uppbrännat på altaret till offrens spis, till en söt lukt.
Allt det feta hörer Herranom till.
Det vare en evig sed med edra efterkommande uti alla edra boningar, att I intet fett eller blod äten.
Tala med Israels barn, och säg: Om en själ syndar af ovetenhet emot något Herrans bud, som hon icke göra skulle; Nämliga, om en Prest, som smord är, syndar, så att han förargar folket, han skall för sina synd, som han gjort hafver, bära fram en ung stut, den utan vank är, Herranom till ett syndoffer; Och skall hafva stuten fram för Herran inför dörrena af vittnesbördsens tabernakel, och lägga sina hand på hans hufvud, och slagta honom för Herranom.
Och Presten, som smord är, skall taga af hans blod, och bära in uti vittnesbördsens tabernakel;
Och skall doppa sitt finger uti blodet, och stänka dermed sju resor för Herranom inför förlåten i det helga; Och skall af samma blod stryka på hornen af rökaltaret, som står för Herranom inuti vittnesbördsens tabernakel, och gjuta allt blodet på bottnen af bränneoffrens altare, som står för dörrene till vittnesbördsens tabernakel.
Och allt det feta af syndoffret skall han häfoffra, nämliga det feta, som är öfver inelfverna, och allt det feta, som invärtes är;
Båda njurarna med det feta, som derpå är vid länderna, och det nätet öfver lefrena med njurarna; Såsom man häfoffrar i tackoffret af oxanom; och skall uppbrännat på bränneoffrens altare.
Men hudena af stuten med allt köttet, samt med hufvudet, och fötterna, och inelfverna, och gåret,
Det skall han allt utföra utu lägret, på ett rent rum, dit man slår askona, och skall uppbrännat på ved i elde.
Om en hel menighet i Israel försåge sig, och gerningen vore fördold för deras ögon, så att de gjort hade emot något Herrans bud, det de icke göra skulle, och vorde så brottslige;
Och förnumme så sedan sina synd, som de gjort hade; så skola de hafva en ung stut fram till syndoffer, och ställa honom för dörrena af vittnesbördsens tabernakel.
Och de äldste af menighetene skola lägga deras händer på hans hufvud för Herranom, och slagta den stuten för Herranom.
Och Presten, som smord är, skall bära bloden af stuten in uti vittnesbördsens tabernakel;
Och doppa derin med sitt finger, och sju resor stänka för Herranom inför förlåten; Och skall stryka af blodet på hornen af altaret, som står för Herranom uti vittnesbördsens tabernakel, och allt det andra blodet gjuta på bottnen af bränneoffersaltaret, som står för dörrene af vittnesbördsens tabernakel.
Allt hans feta skall han häfoffra, och uppbränna på altaret;
Och skall göra med denna stuten, såsom han gjorde med syndoffersstutenom.
Och alltså skall Presten försona dem, och det varder dem förlåtet.
Och skall han föra stuten utu lägret och bränna honom upp, såsom han uppbrände den förra stuten.
Det skall vara syndoffret för menighetene.
Om en Förste syndar, och något gör emot Herrans sins Guds bud, det han icke göra skulle, och varder brottslig ovetandes;
Och förnimmer sina synd, som han gjort hafver; han skall frambära till offers en getabock utan all vank; Och lägga sina hand på bocksens hufvud, och slagta honom på det rum, der man slagtar bränneoffer för Herranom; det vare hans syndoffer.
Sedan skall då Presten taga af syndoffrens blod med sitt finger, och stryka det på hornen af bränneoffersaltaret, och det andra blodet gjuta på hornen af bränneoffrens altare.
Men allt hans feta skall han uppbränna på altaret, lika såsom det feta af tackoffrena; och alltså skall Presten försona hans synd, och det varder honom förlåtet.
Om en själ af meniga folket syndar ovetandes, så att hon ovetandes gör emot något Herrans bud, det hon icke göra skulle, och blifver så brottslig;
Eller förnimmer sina synd, som hon gjort hafver; hon skall bära fram för ett offer ena get utan vank, för syndena, som hon gjort hafver; Och skall lägga sina hand på syndoffrens hufvud, och slagta det på bränneoffrens rum.
Och Presten skall taga af blodet med sitt finger, och stryka på hornen af bränneoffrens altare, och allt blodet gjuta på bottnen af altaret.
Allt hennes feta skall han aftaga, såsom han aftager det feta af tackoffrena, och skall uppbränna på altaret till en söt lukt Herranom.
Och alltså skall Presten försona henne, och det varder henne förlåtet.
Men bär han fram ett får till syndoffer, så bäre en gymmer utan vank;
Och lägge sina hand på syndoffrens hufvud, och slagte det till ett syndoffer, på det rummet, der man slagtar bränneoffret.
Och Presten skall taga af blodet med sitt finger, och stryka på hornen af bränneoffrets altare, och gjuta allt blodet på bottnen af altaret.
Men allt dess feta skall man aftaga, såsom han aftager det feta af tackoffrets fåre, och skall det uppbränna på altaret till ett Herrans offer.
Och alltså skall Presten försona hans synd, den han gjort hafver, och honom varder det förlåtet.
Om en själ syndar, så att hon hörer några bannor, och hon är dess vittne, eller det sett eller förfarit hafver, och icke hafver tillsagt, hon är brottslig till en missgerning.
Eller om en själ kommer vid något orent, antingen ett as af ett orent djur, eller af boskap, eller af matkar, och visste det icke, hon är oren, och är brottslig.
Eller om hon kommer vid ena orena mennisko, i hvad som helst orenhet der menniskan kan med oren varda, och visste det icke, och förnimmer det sedan, den är brottslig.
Eller om en själ svär, så att henne går af munnen att göra illa eller väl, såsom ene mennisko väl händer att svärja, och visste det icke, och förnimmer det sedan, den varder brottslig på ett af detta.
När nu händer, att hon brottslig är på ettdera, och bekänner att hon derpå syndat hafver;
Så skall hon för detta hennes synds brott, som hon gjort hafver, bära fram Herranom af hjordenom ett får eller ena get, som foster haft hafver, till syndoffer; så skall Presten försona henne hennes synder.
Förmår hon icke ett får, så bäre Herranom för sitt brott, som hon brutit hafver, två turturdufvor, eller två unga dufvor; ena till syndoffer, den andra till bränneoffer;
Och bäre dem till Presten, han skall den första göra till syndoffer, och vrida halsen sönder af henne, och dock icke rifva hufvudet ifrå; Och stänka med syndoffrets blod på altarens vägg, och låta det blodet, som öfver är, utblöda på altarens botten; det är syndoffret.
Den andra skall han göra till bränneoffer efter dess rätt; och alltså skall Presten försona henne hennes synd, som hon gjort hafver, och det varder henne förlåtet.
Förmår hon icke två turturdufvor, eller två unga dufvor, så bäre fram sitt offer för sina synd, en tiondedel af ett epha semlomjöl till syndoffer; men ingen oljo skall han låta deruppå, eller rökelse låta komma deruppå; ty det är ett syndoffer.
Och han skall bärat fram till Presten, och Presten skall taga deraf en hand full till åminnelse, och bränna det upp på altaret Herranom till ett offer; detta är ett syndoffer.
Och Presten skall så försona honom hans synd, som han gjort hafver, och det varder honom förlåtet.
Och det skall höra Prestenom till, såsom ett spisoffer.
Och Herren talade med Mose och sade:
Om en själ förtager sig, så att hon med ovetenhet syndar på något, som Herranom vigdt är; skall hon bära Herranom skuldoffer, en vädur af hjordenom utan vank, den två siklar silfver är värd, efter helgedomens sikel, till skuldoffer.
Dertill, hvad han syndat hafver på det vigda, skall han det igengifva, och ändå gifva femtedelen derutöfver, och skall gifvat Prestenom; han skall försona honom med skuldoffrets vädur, så varder det honom förlåtet.
Om en själ syndar, och gör emot något Herrans bud, det hon icke göra skulle, och visste det icke, hon är brottslig, och är skyldig åt den missgerningene;
Och skall bära en vädur af hjordenom utan vank, den ett skuldoffer värd är, till Presten.
Han skall försona honom hans ovetenhet, den han gjort hafver, och visste det icke, så varder det honom förlåtet.
Det är skuldoffret, till hvilket han Herranom brottslig är.
Om en själ syndar, och förtager sig för Herranom, så att han nekar sinom nästa det han honom befallt hafver, eller det han honom i godo tro handfått hafver, eller det han med våld tagit eller med orätt under sig slagit hafver; Eller det tappadt var funnit hafver, och säger der nej till med en falsk ed, och hvad det helst kan vara, det en menniska emot sin nästa bryter; När nu sker, att han så syndar, och sig förbryter, så skall han igengifva, hvad han så med våld tagit hafver, eller med orätt under sig slagit, eller det honom befaldt var, eller det han funnit hafver; Eller der han den falska eden öfver gjort hafver; det skall han alltsammans igengifva, och ändå gifva femtedelen deröfver, honom som det tillhörde, på den dagen han sitt skuldoffer gifver.
Men för sina skuld skall han bära Herranom till Presten en vädur af hjorden utan vank, den ett skuldoffer värd är.
Så skall Presten försona honom för Herranom; så varder honom förlåtet allt det han gjorde, der han sig med förbröt.
Bjud Aaron och hans söner, och säg: Detta är bränneoffrets lag.
Bränneoffret skall brinna på altarens eldstad, och alla nattena intill morgonen; och allena altarens eld skall derpå brinna.
Och Presten skall kläda på sig sin linna kjortel, och det linna nederklädet på sin kropp; och skall upptaga askona, som af bränneoffrets eld kommer uppå altaret, och lägga den jemte vid altaret;
Och skall kläda sig af, och kläda sig i annor kläde, och bära askona utom lägret på ett rent rum.
Elden på altaret skall brinna, och aldrig utsläckas.
Presten skall hvar morgon upptända veden deruppå, och ställa bränneoffret deruppå, och bränna deruppå det feta af tackoffret.
Alltid skall elden brinna på altaret, och aldrig utsläckas.
Och detta är spisoffrens lag, det Aarons söner offra skola för Herranom på altaret.
Man skall häfoffra sin hand full af semlomjöl, af spisoffret och dess oljo, och allt rökelset, som ligger på spisoffret, och skall upptändat på altarena till en söt lukt, Herranom till åminnelse.
Det öfver är, skall Aaron och hans söner förtära, och skola ätat osyradt på heligt rum, i gårdenom till vittnesbördsens tabernakel.
De skola intet baka med surdeg; ty det är deras del, den jag dem af mitt offer gifvit hafver; det skall vara dem det aldrahelgasta, lika såsom syndoffret och skuldoffret.
Det mankön är ibland Aarons barn, skola det äta.
Det vare edrom efterkommandom en evig rätt om Herrans offer.
Ingen skall komma dervid, utan han är vigd.
Detta skall vara Aarons och hans söners offer, som de skola offra Herranom på deras vigelsedag: Tiondedelen af ett epha semlomjöl till evigt spisoffer, hälftena om morgonen, och hälftena om aftonen.
Uti panno skall du göra det med oljo, och bära det bakadt fram, och i stycker skall du det offra Herranom till en söt lukt.
Och Presten, som af hans söner i hans stad smord varder, han skall göra det.
Detta är en evig rätt Herranom.
Det skall allt uppbrändt varda;
Ty allt spisoffer, som för en Prest sker, skall förtäras af eld, och icke ätas.
Tala till Aaron och hans söner, och säg: Detta är syndoffrens lag: På den staden, der du slagtar bränneoffret, der skall du ock slagta syndoffret för Herranom; det är det aldrahelgasta.
Presten, som syndoffret offrar, skall det äta på heligt rum, uti gårdenom till vittnesbördsens tabernakel.
Ingen skall komma vid dess kött, utan han är vigd.
Och den som en klädnad stänker af dess blod, han skall två sig på heligt rum.
Och krukan, der det uti kokadt är, skall sönderslås.
Är det en koppargryta, så skall man skura henne, och skölja med vatten.
Det mankön är ibland Presterna, de skola äta deraf; ty det är det aldrahelgasta.
Men allt det syndoffer, hvars blod buret varder in uti vittnesbördsens tabernakel till försoning i thy helga, det skall man icke äta, utan uppbränna det med eld.
Och detta är skuldoffrens lag, och det är det aldrahelgasta.
På det rummet, der man slagtar bränneoffret, skall man ock slagta skuldoffret, och stänka dess blod på altaret allt omkring.
Och allt dess feta skall man offra, stjerten och det feta, som är på inelfverna;
Båda njurarna med det feta, som derpå är vid länderna, och nätet öfver lefrena med njurarna.
Och Presten skall uppbränna det på altaret Herranom till ett offer; det är ett skuldoffer.
Det mankön är ibland Presterna, skola det äta på heligt rum; ty det är det aldrahelgasta.
Såsom syndoffret, så skall ock skuldoffret vara; begges deras skall en lag vara; och skall höra Prestenom till, som derigenom försonar.
Den Prest något bränneoffer offrar, honom skall tillhöra huden af bränneoffret, som han offrat hafver.
Och allt spisoffer, som i ugn, eller på halster, eller uti panno bakadt varder, skall höra Prestenom till, som det offrar.
Och allt spisoffer, som med oljo blandadt eller torrt är, det skall allom Aarons barnom tillhöra, så thy eno som thy andro.
Och detta är tackoffers lag, det man Herranom offrar.
Vilja de göra ett lofoffer, så skola de offra osyrade kakor, blandade med oljo, och osyrade tunnkakor, bestrukna med oljo, och i panno bakade semlokakor, blandade med oljo.
Och sådana offer skola de göra på en kako af syradt bröd till sitt tackoffers lofoffer.
Och ett af thy allo skall offras Herranom till häfoffer, och skall höra Prestenom till, som stänker tackoffrens blod.
Och lofoffrens kött, i sitt tackoffer, skall ätas på samma dagen, som det offradt varder, och intet låtas qvart intill morgonen.
Och ehvad det är ett löfte eller friviljogt offer, så skall det på samma dagen ätet varda, som det offradt är; om något qvart blifver till den andra dagen, skall man ändå ätat.
Men hvad qvart blifver af offradt kött intill tredje dagen, det skall uppbrännas i elde.
Och om någor äter på tredje dagen af det offrade köttet af hans tackoffer, så blifver han icke tacknämlig, som det offrat hafver, det skall icke heller varda honom tillräknadt, utan det blifver en styggelse.
Och hvad själ som deraf äter, hon är brottslig till en missgerning.
Och det kött, som kommer vid något orent, det skall icke varda ätet, utan uppbrändt i elde.
Den der ren är till lekamen, han skall äta det köttet.
Och den själ, som äter af tackoffrens kött, det Herranom tillhörer, hennes orenhet vare öfver henne, och hon skall varda utrotad utu sitt folk.
Och om en själ kommer vid något det orent är, vare sig oren menniska, boskap, eller hvad eljest styggeligit är, eller ock äter af tackoffrens kött, det Herranom tillhörer, den skall utrotad varda utu sitt folk.
Tala med Israels barn, och säg: I skolen intet fett äta af fä, lambom och getom.
Men det feta af ett as, och hvad af vilddjur rifvet är, bruker eder till allahanda nytto; men icke skolen I ätat.
Ty den som äter det feta af den boskap, som Herranom till offer gifven är, den samma själen skall utrotad varda utu sitt folk.
I skolen ock intet blod äta, antingen af boskap, eller af foglar, der I bon.
Hvilken själ, som äter något blod, hon skall utrotad varda utu sitt folk.
Tala med Israels barn, och säg: Den som Herranom sitt tackoffer göra vill, han skall ock bära med hvad som Herranom till ett tackoffer tillhörer.
Han skall med sine hand bärat fram till Herrans offer, nämliga det feta på bröstena skall han frambära, samt med bröstet, att de skola varda ett veftoffer för Herranom.
Och Presten skall uppbränna det feta på altaret.
Och bröstet skall höra Aaron till, och hans söner.
Och den högra bogen skola de gifva Prestenom till häfoffer af deras tackoffer.
Och hvilken ibland Aarons söner offrar blodet af tackoffret, och det feta, han skall ock hafva den högra bogen på sin del.
Ty veftebröstet och häfvebogen hafver jag tagit af Israels barn, af deras tackoffer, och hafver gifvit det Prestenom Aaron och hans söner, till en evig rätt.
Detta är Aarons och hans söners vigelse af Herrans offer, på den dagen då de öfverantvardade vordo till att vara Herranom Prester;
Då Herren böd, på den dagen, då han dem vigde, hvad dem af Israels barnom gifvas skulle, till en evig rätt, allom deras efterkommandom.
Och detta är bränneoffrens lag, spisoffrens, syndoffrens, skuldoffrens, fyllooffrens och tackoffrens;
Det Herren på Sinai berg Mose böd, den dagen då han böd honom till Israels barn, att de skulle offra deras offer Herranom uti den öknene Sinai.
Tag Aaron och hans söner med honom, samt med deras kläder, och smörjooljon, och en stut till syndoffer; två vädrar, och en korg med osyradt bröd; Och församla alla menighetena inför dörrena af vittnesbördsens tabernakel.
Mose gjorde såsom Herren honom böd, och församlade menighetena inför dörrena af vittnesbördsens tabernakel;
Och sade till dem: Detta är det som Herren budit hafver att göra; Och tog Aaron och hans söner, och tvådde dem med vatten; Och drog honom den linna kjortelen uppå, och band bältet omkring honom, och klädde på honom den gula silkeskjortelen, och fick honom lifkjortelen uppå, och gjordade honom öfver lifkjortelen; Och satte på honom skölden, och i skölden Ljus och Fullkomlighet; Och satte honom hatten på hans hufvud, och satte på hatten ofvanför hans änne, ett gyldene spann på den helga kronona; såsom Herren Mose budit hade.
Och Mose tog smörjooljon, och smorde tabernaklet med allt det deruti var, och vigde det;
Och stänkte dermed sju resor på altaret, och smorde altaret med all sin redskap, tvättekaret med sinom fot, att det skulle varda vigdt; Och göt af smörjooljone på Aarons hufvud, och smorde honom, att han skulle varda vigd; Och hade Aarons söner fram, och drog dem linna kjortlar uppå, och gjordade dem med bälter, och band dem hufvor uppå; såsom Herren honom budit hade; Och lät hafva fram till sig en stut till syndoffer.
Och Aaron och hans söner lade sina händer på hans hufvud.
Sedan slagtades han.
Och Mose tog af blodet, och strök med fingret på hornen af altaret allt omkring, och skärde altaret, och göt blodet på altarens botten, och vigde det, att han skulle försonat;
Och tog allt det feta af inelfverna; nätet öfver lefrena, och båda njurarna dem det feta derpå är, och uppbrände det på altaret.
Men stuten med hans hud, kött och träck, brände han upp i elde utanför lägret; såsom Herren honom budit hade.
Och hade en vädur fram till bränneoffer; och Aaron med hans söner lade sina händer på hans hufvud.
Och Mose stänkte af blodet på altaret allt omkring;