Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är icke Konstitutions-Utskottets pligt, icke ens dess rättighet, att uppträda till särskildt försvar för Rikets Ständers åtgörande i det statsreglerings-ärende, som var föremål för de gjorda betraktelserna; men Utskottet må dock kunna uttala den öfvertygelse!!, att, hvilken åsigt man ock må hysa i frågan om Grundlagarnas rätta tydning i det hänseende, hvarom föredraganden sig yttrat, Rikets Ständers omförmälda beslut kunnat och bort uppfattas utan att deråt gåfves den tydning af störande söndring emellan Konungamakt och Ständer, som röjer sig i föredragandens anförande; och jemväl må här erinras, att detta beslut, hvars egenskap att vara fattadt utan föranledande å Kongl. Majrts sida, blifvit af föredraganden framhållen, icke uppstått såsom följd af en ny och för Konungamakten ditintills främmande åsigt om den vidtagna åtgärdens behöflighet, utan ledde sin upprinnelse från hvad redan vid förhandlingarne under 1823 års riksdag förekommit, dervid nemligen Rikets Ständer, öfverlemnande till Kongl. Maj:t ett af särskildt Utskott uppgjordt betänkande, angående embelsverkens förändrade organisation, som, bland annat, föreslog Bergs-kollegii förvandling till ett Bergs-kontor, anhöllo om fastställande af förslagen i de delar, som kunde finnas ledande lill förenkling och inskränkning i embetsmännens antal; — en önskan, hvartill, i hvad Bergs-kollegium angått, Rikets
Ständer i sednare tid fått alltmera ökad anledning, genom verkställd inskränkning af nämnde embetsverks göromål.
Den omsider af Rikets Ständer beslutna indragningen å Bergs-kollegii stat afsåg ett belopp, som endast med 744 R:dr 16 Sik. öfversteg hvad Kongl. Maj:l vid 1847 års riksdag i nåder föreslagit att indragas.
Under sådana förhållanden hade Rikets Ständers klandrade beslut tillkommit.
Konstitutions-Ulskottets Memorial, N:o 6. 19 Föredragandens nit för konungamagtens helgd tillhör otvifvelaktigt hans pligter såsom Statens embetsman; men detta nit fordrar ock ett sorgfälligt bemödande att vårda bandet af endrägt och förtroende emellan Konung och Ständer; och då Utskottet nu funnit en handling framträda, som visar, att föredragandens och de med honom instämmande
Statsrådsfedamöternas nit tagit rigtning utöfver den rätta gränsen och såmedelst i detta fall gifvit rum för erinran om bristande grannlagenhet och oväld i embetets utöfning, har detta bort. emot Konungens bemälde rådgifvare anmärkas.
Den al Konungens rådgifvare i anförandet upptagna tydning af Grund-, lagarnes föreskrift i frågan om Rikets Ständers makt i bestämmande af indragningar å Statsanslag till embetsverks aflöning, angår ett ämne af sådan vigt, att framställningen äfven i detta hänseende bör blifva föremål för uppmärksamhet.
Den röjer ett betänkligt misskännande af den Rikets Ständer tillkommande rätt att statsutgifterna anordna.
Den, som i grundlagarne söker svar på den uppställda frågan, måste dervid ständigt hafva i åtanka den i 83 § Regerings-formen gifna ovilkorliga regeln, att Grundlagarne skola ”efter deras ordalydelse i hvarje särskildt fall tillämpas.”
Det är således en fåfäng möda, att genom sammanställningar och jemförelse!’ af spridda lagbud, som ej afhandla ett och samma ämne, söka utforska och tillämpa en genom bokstafliga lydelsen ej uttryckt mening.
Så t. ex., då 62 § bjuder, huruledes det ankommer på Rikets Ständer, att åtaga sig den bevillning, sorn tarfvas, och att fastställa, huru densamma skall användas, är derigenom icke meddelad någon föreskrift, som kunde hafva en förklarande eller inskränkande verkan på något lagrum, som handlar om annat, än bevillning.
Hade grundlags-stiftarne velat, att tydning och tillämpning utöfver bokstafliga lydelsen finge ske genom bemödandet, att i spridda stadganden uppleta en dem alla genomgående och sammanhållande princip, yttringarne af ett i alla rigtningar konseqvent genomfördt system; — huru hade då regeln i 83 §.
Regerings-formeiv kunnat tillkomma?
I andra lagar, än Grundlagarne, må det vara lofligt att vid tillämpuingen leda sig efter en i dem uppsökt grundtanke; men Grundlagarne ärö af en särskild natur; den fria tydningen af dem kunde leda till vådliga rubbningar af konstitutionela rättigheter eller upplösande af nödvändiga hämmande band; der är vida bättre, att förtjensten af fullt utbildad harmoni i lagens alla delar kommer att saknas, än att de till sina gränsor så ömtåligt afvägda rättigheterna otillbörligt vidgas eller inskränkas.
Grundlagarne gifva icke något bokstafligt stöd för den af Stats-rå^ dets ledamöter uppställda och försvarade sats.
Regerings-formen har i 57 <§, åt Rikets
Ständer allena förvarat utöfningen af svenska folkets rätt att 20 Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. ”sig beskatta;” hvilka uttryck äro lemnade beroende på tolkning efter allmänna språkbruket, således inbegripande alla beslut, hvarigenom någon tillgång för utgifter af Rikets Ständer bestämmes och anvisas; den har vidare i 58 och 59 §§ bjudit, att Stats-verkets behof skola vid hvarje riksdag pröfvas och bestämmas; den har förklarat i 62 §, särskildt angående den utöfver ordinarie stats-inkomsterna erforderliga bevillning, samt i 64 och 65 angående Statens alla penninge-tillgångar, vare sig ordinarie statsmedel och inkomster, eller extra ordinarie utlagor, att de icke få annorlunda användas, än Rikets Ständer fastställa; och Riksdags-ordningen har uti 30 § 2 mom. förordnat, att Stats-Utskottet skall utröna, pröfva och föreslå det, som till Statsoch Riksgälds-verkens behof erfordras, "sedan nödiga indragningar och besparingar blifvit iakttagna.”
Genom sistnämnde stadgande är således åt Rikets Ständer öfverlemnadt, att, vid utöfning af deras rättighet att allena pröfva och fastställa Stats-verkets behof, förordna om ”nödiga indragningar,” hvilket begrepp obestridligen afser förut anordnade Stats-utgifter, hvilka sedermera finnas kunna undvikas och upphöra.
På det belopp af Stats-verkets behof, som sålunda stadgas, beror, i hvad mån bevillningar skola af Rikets Ständer fastställas; och Grundlagarne antyda icke någon nödvändighet af en mellankommande pröfning å Kongl.
Maj:ts sida af de beslutna indragningarnes möjlighet.
Skillnad emellan ordinarie och extra ordinarie Sfats-utgifter' är för Grundlagarne alldeles främmande; hvadan de slutföljder, man kunde vilja draga från sådan åtskillnad, icke kunna ega bestånd.
Örn Rikets Ständers rätt att allena förordna om användande af Statens penninge-tillgång måste i något fall innebära, att, sedan de en gång för obestämd tid beviljat en årlig utgift till ett visst ändamål, Rikets Ständer sedermera kunna förordna, att denna utgift skall i framtiden upphöra; så måste detta äfven kunna tillämpas i andra fall.
Ständernas makt att förordna om användandet af Statens medel är en i Grundlagens bokstaf uttalad regel; hvarje inskränkning eller begränsning af denna makt skulle vara ett undantag; men för erkännande af detta undantag fordras äfven stöd af grundlagens bokstaf.
Sådant finnes här icke.
Den förmenta vådan af möjligheten att ”nedbryta hela Statsförvaltnings-byggnadeu” kan svårligen hafva varit af grundlagens stiftare tagen i betraktande.
Ett sådant företag af Rikets Ständer skulle nemligen icke kunna tänkas annorlunda, än såsom riktadl emot dem sjelfva och emot Svenska folket, sorn af deni representeras. Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. 21 6.
Angående återbesättande af presidents- embetet i Bergs-kollegium.
Stats-råds-protokollet öfver civil-ärenden den 20 December 1851 utvisar, hurusom, efter det Kongl. Maj:t den 10 förulgångne
Oktober i nåder förklarat sig 'vilja före samma års utgång taga i nådigt öfvervägande, huruvida en förändrad reglering af Bergs-kollegii embets- och tjenstemäns aflöning mätte kunna, utan äfventyr för skötseln af kollegii göromål, med det af Rikets sednast församlade Ständer med 3,504 rdr minskade aflöningsanslaget åstadkommas, att provisoriskt blifva gällande, intilldess frågan om Bergslags-staternas organisation i sin helhet kunde å nästföljande riksdag genom nådig proposition göras till föremål för Rikets Ständers pröfning, föredragande Slats-rådet, chefen för nämnde departement Herr Fåhreeus j i underdånighet anmält, att de genom dödsfall ledigblifna och icke genom utnämning återbesatta embets-befattningar inom Bergs-kollegium voro:
Presidents-embetet, hvars aflöning, taffelpenningar inberäknade, enligt ditintills gällande stat utgått med 4,504 rdr, samt ett Bergsråds-embete och Advokat-fiskals-tjensten med sammanräknade löner å stat af 2,409 rdr, eller tillhopa 6,913 rdr, hvaraf, sedan derifrån algått det af Rikets Ständer indragna belopp, 3,504 rdr, återstode 3,409 rdr, derifrån dock vidare afginge åt Bergsråden anslagna arfvoden och aflöningen för Advokat-fiskals-tjenstens bestridande med tillsammans 1,457 rdr, så att för förvaltandet , af Presidents-embetet, derå nådigt förordnande sedan tre år varit meddeladt, endast återstode 1,952 rdr; i afseende hvarå dock förekom, att genom två tjenstemäns förordnande till andra befattningar mot åtnjutande af dervid anslagne löner, voro för det då närvarande inom kollegium odisponerade två löner för platser, i hvilka behofvet ej fordrade andra personers anställande, till sammanräknadt belopp af 766 rdr, så att från nästföljande års ingång funnes inom kollegii stats-summa tillgängligt ett belopp af 2,718 rdr, om hvars anvisande såsom arfvode för förvaltandet af Presidents-embetet, intilldess annorlunda i detta ämne kunde varda förordnadt, föredraganden i underdånighet hemställde; deruti Stats-rådets öfriga ledamöter instämde.
Sedan Kongl. Maj:t, efter att hafva omförmälde hemställan bifallit, i nåder utnämnt President i Bergs-kollegium, med dervid stadgade vilkor, att den utnämnde Presidenten dels vore underkastad den förändring, som Presidents-embetet vid framdeles skeende omreglering af Bergs-kollegium kunde komma att undergå, och dels skulle, sedan förut intjenad nådårs - 22 Eonstitutions-Utskotlets Memorial, N:o 6. besparing för annat embete blifvit godtgjord, åtnöja sig med det arfvode, som nu blifvit eller framdeles före näsLpåföljande, eller nu ingångna, riksdag kunde ytterligare varda provisionelt för embetet tills vidare anslaget, hafva underdåniga påminnelser häremot blifvit gjorda af Stats-rådet Herr Grefve Mörner och då varande Stats-rådet Herr Grefve von Platen, hvilka, enär Kongl.
Maj:t då ännu icke fattat nådigt beslut i afseende på Bergskollegii framtida organisation, ansett det vara för tidigt, att då skrida till Presidents-embetets definitiva tillsättning, samt derföre i underdånighet hemställt, att dermed måtte få anstå.
Rikets Ständers ända från år 1823 uttalade önskningar om väsendtlig förändring af Bergs-kollegium och inskränkning af dess tjenstemannapersonal samt beslutet å sislhållna riksdag om indragning just af det belopp, 3,504 B:dr, som, utom taffelpenningar, utgjorde lönen för presidentsembelet i nämnda kollegium, äro i det föregående omförmälda.
De välgrundade anledningarne till dessa önskningar äro uppenbara för hvar oell en, som af offentliga embets-berättelser eller diarier tagit någon kännedom om antalet och beskaffenheten af de ärender samma embetsverk har att handlägga.
Att förenklingen och indragningen borde främst afse de embeten i kollegium, som bade minsta verkningskretsen, dem, hvilkas borttagande skulle komma att minst verka störande på ärendernas gång, men ändock mest bidraga till aflönings-statens inskränkning, måste hafva varit en så naturlig och riktig, så i ögonen fallande grund, att Bikels Ständer ej behöfde derom närmare orda; och i sådant hänseende måste uppmärksamheten genast utan tvekan stadna vid det lediga Presidentsembetet, med dess anspråk på jemlikhet i aflöning och företräden med chefsplatserna i rikets öfriga kollegier.
Det syntes åtminstone vara att förvänta, det Konungens rådgifvare skulle finna sin pligt fordra, att
Presidents-embetets definitiva återbesättande icke af dem tillstyrktes, innan frågan om Bergs-kollegii förändrade organisation i dess helhet kunde komma till afgörande; och denna förhoppning syntes desto säkrare, som, på sätt ofvananförda, ur Stats-råds-prokollet hemtade utredning visar, tillgångar för Presidents aflöning i detta embetsverk efter sistförflutna riksdag icke förefunnos, om icke den utvägen anlitades, att lediga löner lill och med ur de lägre tjenstegraderna inom verket togos i anspråk.
För forskning efter grunderna till den häremot stridande åsigt, som vägledt Konungens flesta rådgifvare, hvilka underlåtit att emot embetets återbesättande göra underdåniga påminnelser, nemligen föredragande Stats-rådet Herr Fåhreeus, Hans Excellens Justitiae-statsministern Herr Grefve Sparre, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena Herr Friherre Stjerne/dj Stats-råden Herr Friherre Palmstjerna, Herr Wallensteen och Herr Gripenstedt samt Konstitutions-Utskotteti Memorial, N:o 6. 23 dåvarande Statsråden Herr von Hohenhausen och Herr Genbergs saknas all ledning i det nu åberopade Statsråds-protokollet; men tanken återföres härvid till dessa ord uti det här ofvan i nästföregående punkt anförda yttrande af Konungens Rådgifvare: ”Presidents-embetet skötes, efter Kongl. Maj:ts nådiga förordnande, af dertill utsedd person, emot lönens åtnjutande.
Ehvad befattningen på detta sätt eller med formlig fullmakt innehafves, -synes obestridligt, att den myndighets anseende, hvilken förordnandet eller fullmakten utfärdat_, äfventyrar att kränkas, derest någon af densamma icke föranledd åtgärd skulle kunna omedelbart åstadkomma utnämningens eller förordnandets tillintetgörande"
Det uppenbara åsidosättandet af Rikets sannskyldiga nytta, genom underlåtenheten att i underdånighet afstyrka Presidents-embetets återbesättande, får Konstitutions-Utskottet sålunda emot Konungens nyssbemälde Rådgifvare anmärka. 7.
Angående fastställande af nya aflönings stater för Bergs-kollegium och Bergslags-staterna.
Af Kongl. Maj:ts vid innevarande riksdag aflåtna nådiga proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, jemte det dervid fogade Statsrådsprotokoll öfver Civil-ärenden den 14 Oktober sistlidet år, hafva Rikets Ständer undfått kännedom om Kongl. Maj:ts, nämnde dag, fattade nådiga beslut angående förändrad organisation af Bergslags-staterna i landsorterna, jemte styrelsen för Fahlu grufva och Bergslags-styrelsen för Sala silfververk, samt de af Kongl. Maj:t, i sammanhang dermed, fastställda nya aflönings-stater för Bergs-kollegium och Bergslags-staterne; och för den framställning i afseende härå, hvartill Konstitutions-Utskottet finner sig föranlåtet, lärer således icke erfordras, att nu omständligare redogöra för hvad i dessa ärender blifvit förordnadt; utan får Utskottet endast påminna derom, att regleringen af Bergslags-staterna, till följd hvaraf, jemlikt Rikets Ständers önskan, Bergsfogde-tjensterna kommo att indragas, skulle träda i verkställighet vid 1855 års ingång; att aflönings-staterna för Bergs-kollegium och Bergslags-staterna uppgingo till ett total-belopp af 28,400
R:dr; hvadan, vid jemförelse med förut gällande stater, denna nya reglering, enligt hvad i ofvannämnde nådiga proposition förmäles, skulle lemna ett öfverskott af 13R:dr 43 sk. 4 rst., hvarförutan ljuspenninge-anslaget för Bergs-kollegium bespara - 2i Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. des; men att likväl den nya regleringen af Bergs-kollegii stat komme endast att successivt bringas till verkställighet, i den mån de tjenstemän afgingo, hvilkas befattningar voro ämnade att indragas.
Det åberopade Statsråds-protokollet upplyser, hurusom föredragande Statsrådet, chefen för Civil-departementet herr Fåhreeus, med hvilken Statsrådets öfriga närvarande ledamöter, Hans Excellens Justitiae-Statsministern herr Grefve Sparre samt Statsråden herr Friherre Palmstjerna, herr Gripenstedtj herr Grefve Mörner, herr Ulnerj, herr Reuterdahl och herr Grefve Gyldenstolpe instämt, afgifvit det underdåniga yttrande, att, sedan frågan om förändrad organisation af Bergslags-staterna och dertill hörande befattningar redan i 23 år utgjort föremål för behandling, hade Rikets sednast församlade Ständer, uti sin underdåniga skrifvelse angående reglering af utgifterna under Riksstatens sjette Hufvud-titel, med öfverlemnande till Kongl. Maj:ts bepröfvande att vidtaga den indragning i Bergskollegii tjenstemanna-personal, som, i följd af då beslutad nedsättning i anslags-summan, kunde blifva nödig och utan olägenhet läte sig verkställas, anhållit, att Kongl. Maj:t täcktes till nästsammanträdande Ständer aflåta nådig proposition om den förändrade reglering af Bergslags-staterna, som af omständigheterna kunde påkallas; men Statsrådet ansåge, att, om Bergs-kollegium och Bergslags-staterna, med iakttagande af möjlig förenkling, kunde ordnas inom totalbeloppet af de för nämnde embetsverk redan tillgängliga' allönings-anslag, vore Kongl. Maj:t med stöd, bland annat, af 45 § i 1823 års riksdagsbeslut, i tillfälle att befordra en sådan reglering till verkställighet, oberoende af de beslut, som Rikets Ständer kommo att fatta i de särskilda, med det normala ordnandet af berörde embetsverk icke ovilkorligt samband egande frågor, hvilka Kongl. Maj:t, i sammanhang med detta ärende, kunde finna godt att till Rikets Ständers pröfning hänskjuta.
Utskottet, som härvid bör i minnet återkalla, huruledes föredraganden, jemte andra bland Konungens Rådgifvare, uti det här ofvan i 5:te punkten omförmälda anförandet till Statsråds-protokollet den 10 Oktober 1851, synts hylla den mening, att frågan om Bergslags-staternas organisation i dess helhet borde, såsom Rikets Ständer uti deras skrifvelse den 20 Augusti 1851 i underdånighet begärt, genom nådig proposition göras till föremål för Rikets nu församlade Ständers pröfning, har icke kunnat inse giltig grund dertill, att dessa reglerings-frågor, efter att hafva hvilat till nära en månad före Rikets Ständers sammanträde, då skulle komma- till handläggning och sålunda blifva afgjorda utan den medverkan, Rikets Ständer kunnat åt det vigtiga ärendet gifva, och detta fastän härvid förekom, icke Konstitutions-Utskottets Memorial, A: o 6.
25 icke allenast att den föreslagna regleringen skulle dels först med år 1855 och dels i öfrigt successivt träda i verkställighet, och sålunda ärendets afgörande före Riksdagens ingång ej kunnat i något hänseende vara af nöden; utan ock att, såsom utgången visat, regleringen icke kunde genomföras utan nödvändighet för Konungens Rådgifvare, att i vissa, med regleringen sammanhang egande frågor tillstyrka nådig propositions aflåtande till Rikets Ständer.
Den erinran om det olämpliga häruti å Konungens Rådgiivares sida, hvartill Utskottet således anser fog förefinnas, —och hvarmed jemväl måste förenas en påminnelse derom, att då 45 § i 1823 års riksdagsbeslut af Konungens Rådgifvare åberopades, sådant icke bort ske utan ihågkornmande, att beslutet i denna del stod i samband med förslag, om den kollegiala formens borttagande för ifrågakomne embetsverk och dess förvandling till ett Bergs-kontor, — vinner ökad vigt då vidare i betraktande tages, att den nya regleringen af Bergslags-staterna i verkställigheten lärer komma att medföra resultatet af de gamla stats-anslagens öfverskridande.
Dä nemligen regleringen blifvit så anordnad, att Bergmästarne, i och för deras nu bestämda mera omfattande ernbetsverksamhet, skola ega rättighet Lill skjuts- och traktaments-godtgörelse af sjette Hufvudtitelns anslag lill rese- och traktaments-penningar, för de tjensteresor de efter Bergs-kollegii föreskrift eller på grund af instruktion verkställa; samt på sätt föredragandens underdåniga yttrande och Kongl. Majits ofvannämnde nådiga proposition om Stats-verkets tillstånd och behof utvisa, arfvoden lill Stipendiater eller extra Ingeniörer kommo att erfordras, hvilka arfvoden nu blifvit föreslagna alt med 1,600 R:dr utgå af sjette Hufvudtitelns anslag till befrämjande i allmänhet af bergsbruket; likasom det ansetts erforderligt, att Stipendiaterne, hvilkas förflyttning till ordinarie stat Kongl.
Majit jemväl i nåder föreslagit, kunde få, efter åtta års tjenstgöring, från allmänna indragnings-staten personelt åtnjuta viss förhöjning i arfvodena; så synes det vara satt utom allt tvifvel, att, äfven om Rikets Ständer icke skulle finna sig af de i ärendet vidtagne åtgärderne nödsakade, att bevilja de sålunda i vissa delar äskade anslag, den nya regleringen skall komma att, i sina omedelbara följder, ådraga staten högre kostnad, än beloppet af förutvarande anslag; hvaraf ock ytterligare ådagalägges, att Rikets Ständers medverkan till regleringen ingalunda bort undvikas, ulan deremot, älven orri ej uttrycklig begäran derom varit å deras sida gjord, af Konungens Rådgifvare tillstyrkas; vid hvilka förhållanden och då sålunda Konungens ofvanbemälde Rådgifvare funnits' hafva i detta ärende icke med nit och skicklighet fullgjort sin pligt, Utskottet får sådant hos Rikets Ständer vördsamt anmärka.
Pro t. 1853—1854. 4 Sami. 3 Haft. 4 26 Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. 8- Angående ersättning till Landshöfdingen i Götheborgs och Bohuslän för amortering af det vid Landshöfdinge-tjenstenfästade ackord.
Uti Stadsråds-protokollet öfver Civil-ärenden dea 10 Oktober 1851 förekommer en af Landshöfdingen i Götheborgs och Bohus län hos Kongl. Maj:t gjord underdånig ansökning, hvaruti är andraget, hurusom, efter det genom Kongl.
Brefvet den 10 Juli 184-3 blifvit förordnadt, att den medelst Kongl. Brefvet den 24 Februari 1837 gifna föreskrift om indragning till Statsverket utaf afgälden för de å Elfsborgs kungsladugårds utmark ber fintliga, dels till skatte inköpta och dels af Landshöfdingarne i berörde län upplåtna lägenheter, borde från den 10 Juli 1843 träda i verkställighet, samt denna, till ett belopp af 1,850 Rdr upptagna afgäld, såsom påräknad bland tillgångarne till de i siståberopade
Bref bestämda lönefyllnader för vissa Landshöfdingar, följaktligen då blifvit Landshöfdinge-lönen i nämnde län frånskiljd, Kongl. Maj:t sedermera, med anledning afgjord underdånig framställning om de olägenheter, som vid tillämpning af ofvan anförde föreskrift, genom det deraf föranledda förändrade uppbörds-sättet för samma afgäld skulle uppstå, medelst nådigt Bref den 2 Februari 1844 medgifvit, att med samma uppbörd finge under då varande Landshöfdingens tjenstetid fortfarande tillgå på sätt dittills varit öfligt, och att, i följd deraf, bemälde