Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på land- och vatten-kommunikationerne, lill hvilkas utvidgande och förbättrande liera kostsamma arbeten blifvit under detta qvinqvennium verkställda, anmärkes här; anläggningen af en ny väg emellan i\ orda lils och Wedbo härader öfver Högsbyfjällel genom Brukspatronen, Baron S:l Cvrs försorg och hufvudsakligen pä bekostnad af Upperuds bruksboiag; en af Brukspatron C. F. Waern på egen bekostnad utförd ny väganläggning från Ödskoldsinoar Lill hemmanet-Tingvall af ungefärligen 1 mils längd, samt ett annat af Wedbo lia radsboer anlagdl nytt t mils vägstycke, som förbinder landsvägen vid Sandåker i Eds socken med den öfver Töftedahls-fjället, vid Sandklef; omläggning af den särdeles backiga landsvägen vid Rådanefors® bruk, företagen och utförd af Wahlbo härads inv ånare; omläggning af landsvägen emellan.staden Borås ochBoygstena gästgifvaregård, för undvikande af der förut befintliga svåra backar, hvilket vägarbete blifvit uifördi af enskildt bolag, med rättighet att uppbära vägtull; omläggning, i lika ändamål, utaf åtskilliga delar af landsvägen emellan Borås och Alingsås samt anstalter för utförande af det bela, på bekostnad af Kullings, Wedens och Bollebygds häraders invånare, med vissa understöd af allmänna medel.
Vidare: de lill utvidgande och Ombyggnad al' Trollhätte kanal och slussverk genom derför organiserade nva bolaget företagna stora arbeten, sorn redan äro för det mesta fullbordade emellan Wenersborg och Trollhättan samt lära blifva öfverallt färdiga inom 2 ä 3 är härefter; hvarförutan Lennartsfors^ bruksegare och brukspa Femavs-berälleise fran Elfsborgs
Län - , 4 - 26 tron M. Sahlin, på gemensam bekostnad, men isynnerhet genom den serina— res omsorg, dels omlagt gammal och anlagt ny väg från de öfra sjöarne lill Christinedal ds nya bruk vid sjön Enen, dels, för öppnande af båtfart från denna sjö, anlagt ett slussverk af träd invid den närgränsande sjön Ånimmen, derifrån farten kan fortsättas till Upperuds vattnet och Wenern.
Med anledning häraf kan det förtjena uppmärksamhet, att alla de väganläggningar och vägförbättringar af stort omfång, som under de 10 till 12 sistförflutna åren äro verkställde på Dahlsland, blifvit helt och hållet utförda antingen med gemensam hand af ortens invånare eller på bekostnad af enskilde ståndspersoner i orten, ulan allmänt understöd annorledes än att staten någon gång bekostat inköpet af vägslräckningarne föreliggande odalegor.
Län någon andel af detta understöd; men dessa hafva ännu icke ledi till något resultat; och det är fara värdi att, om Länet skulle härvid alldeles förbises, kan anslagets tillvaro komma alt mera hämma än befordra dermed afsedda ändamålet. §. 4.
Häraf hunnar statistiska tabellen eli allmän öfversigt.
Under åren 1837 till och med 1841 har icke något hemman förfallit i ödesmål, ej heller har något krononybygge blifvit upptaget; men åtta under förra åren å allmänningslrakter anlagde nya hemmansdelar och lägenheter hafva under tiden blifvit skalllagde och tillhopa salle till |:dels mantal; hvaremot ett hemman är vordet förmedladt från i:dels till trdels mantal.
Nya vattenmjölqvarnar med 38 par och gamla med 28 tillökade par kvarnstenar samt 15 sågqvarnar äro till anläggning och inrättande beviljade; Och hafva 52 förut anlagde nya eller med ökade stenpar försedda ganda qvarnar blifvit skattlaggde för 52 grofmälds och 11 siktmälds stenpar. 2/ Mecl hemmansklyfning har for Lfa rits på en del orter; men i allmänhet sv nes hemmansklyfningärne blifva sparsammare än förut, hvarjemte redan utklufne små hemmanslotter oftare åter sammanslås.
— Mångå jordlägenheter hafva väl fortfarande blifvit genom förpantning eller annorledes upplålne från skatllagde hemman till längre nyttjande eller everldelig besittning.
Anläggningen af jordtorp, dagsverkskyidige under hemmanen, synes deremot vara i tilltagande, utan tvifvel lill båtnad för hemmansega rens jordbruk.
— Egoskiften och i följd deraf utflyttningar från byalag hafva under detta qvinqvennium fortgått i ungefärligen lika mån som tillförene; uppgående antalet af de förrättningar, Länets landtmätare under tiden afslutat, till 770 laga skiften och 687 andra delningsmål.
Hemmansbruket sköttes år 1841 af 16,023 possessionaler, boslälls-innehafvare och andra sjelfegande eiler sjoifstandiga jordbrukare samt af 4,024 arrendatorer och hälftenbrukare; hvarförutan 12,547 förpantnings- och fördelsinnehafvare samt torpare och soldater innehade och häfda de mindre jordlotter utan hemmantal; så att, oberäknadL sladsjorden, de jordbrukandes antal i Länet då utgjorde 32,594.
Om bostäderna för dessa beit enkelt antagas svara lill antalet häremot, samt särskildt befintliga qvarnstugor, handtverkare-boningar, backstugor och inhyseslorp tilläggas, torde summan af alla bostäder på landsbygden uppgå lill åtminstone 38,000.
Postgårdarne i Länet äro 40, svarande emot 34 hela hemmantal, hvarförutan flera i sednare tider inrättade bref- och paket-poster forlskaffas genom antagne extra postförare.
Gästgifvaregårdarnes antal uppgår på landet till 90, som tillhopa motsvara 511 i hemmantal.
Länets fem städer hafva dessutom hvar sin gästgifvaregård, underhållen af staden.
Diligens-bolaget fortfar att befordra resande och varor på den landsväg, som genomlöper Länet emellan Slockholm och Götheborg.
Strömrensningar till förekommande af vallenofversvämning å odlade eller odlingsbara marker hafva blifvit på flere orter verkställde med särdeles framgång och nytta, synnerligen uti Kullings oell Gäseneds härader, der ordentliga strömrensningsiag af orternas invånare blifvit inrättade och försedda med af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande fastställda reglemenlariska stadganden. 6) Statsbidrag.
Deras värdes-belopp å hvarje beskattnings- och pre - 28 stalions-titel utvisas i allmänhet af statistiska tabellerna, särskildt för hvart slags hemman och för hvarje näring.
Till upplysning om vissa förhållanden, som härmed ega sammanhung, får dessutom i underdånighet anmärkas följande:
Efter roteringsindelningen uppställer och underhåller Elfsborgs Län lill Rikets försvar: af Westgötha regemente, som är indeladt lill cavalleri men afsutit på 30 år 208 man Elfsborgs infanteri-regemente 1,191 — Westgötha Dahls dito, 6 kompagnier 900 — Båtsmanshållet ....
87/ jemte städernas conligenl . 60) Den år 1826 tillkomne ordinarie roteringen för dittills oroterade hemman svarar emot 5 —' och extra roteringen, efter skedd jemkning i della role ringsbesvär 155 — Hela kostnaden för rustning och rotering utgör, enligt statistiska ta - bellen för landet, hvilken är grundad på de från hvarje fögderi särskildt gjorde och sins emellan, i följd af olika förhållanden, skiljaktiga beräkningarne, 114,810] R:dr, hvartill kommer- vacance-afgiften i fredstid för städernas bålsmansnummer 3,707 lt:dr 6 sk. 1 rst. eller tillsammans 118,517 R:dr 42 sk. 1 rst.
Rolerings-prestationen, som nu mera, efter allmännaste förhållandet, beräknas och bestämmes lill visst värde årligen vid markegångssättningarne, har sålunda är 1841 ansetts motsvara för hvarje isoldat-role vid Elfsborgs och Weslgötha-Dahls regementen, vanligen beslående af 1‘ mantal, äfvensom för Westgötha regementes hvarje ruslbållsnummer, 38 R:dr samt likaledes för ett Indi hemman tillhörande balsmansroleriugen 10 R:dr Banko.
Sammanlagda beloppet af alla i Länet belägne roslliållsstammars och augmenters för rustningen anslagne räntor utgör, eller medeltalet af 1837 jned 1841 års markegångar, 97,800 R:dr 3 sk. 7 rst.
Banko. 29 Den kostnad, Länet lår vidkännas i och för Beväringsskyldigheten, har hittills icke varit och är icke heller nu upplagen uti statistiske tahellerne.
Men här torde böra upplysas, att samma kostnad, sorn utan lvifvel är att räkna bland statsbidragen, lärer kunna approximatift beräknas till värdet af 2 dagsverken per man i och för Beväringsmönstringarne: således, under åren 1837 med 1841, för medeltalet 3,376 man å 18 sk. om dagen 2,532. samt halfva värdet af 16 dagsverken per man i och för den approberade styrkans öfningsmöten; följakteligen för 1,541 man ä 9 sk. dagsverket 4,623. eller tillhopa årligen . . . 7,155 R:dr.
Ctereciels aflöning ingår endast till så vidt i statistiske labellerne, som den af skattdragande hemman, inrättningar, näringar och personer särskildt och årligen utbetalas.
1 sådan del rättar den sig merendels efter tiondesättning och gamla eller nyare öfverenskommelser, som dels äro af Kongl.
Maj: t sta dias la de för viss tid elier ock i allmänhet endast gälla för den lönade preslmannens tjenstetid.
Utgiften härtill, inberäknad kyrkobeljeningens aflöning, är for ena orten så olik emot den andra, att hvarje frän det hela dragen slutsats om samma utgifts belopp på hemmantal eiler annorledes skulle blifva förvillande.
Detta onus är dock ganska säkert på landsbygden ett biand de betydligaste, dä beloppet deraf kanske uppgår lill 15, 20, 25 oell ända till 30 R:dr Banko pä helt mantal om året, oberäknadi desåkallade jura stola'.
I städerne deremot äro invånarnes afgifler till Clereeiet jemförelsevis mindre och således vanligen föga betungande.
Med afseende på fattigförSörjningskostnaden anmärkes, allden i allmänhet är lör lågt upplagen uti statistiske tahellerne, sorn lör landet grundats endast pä de uppgifter, Kronofogd arne kunnat förskaffa sig och hvilkas ofullsländighet blifvit bevisad genom de, i följd af Kongl.
Maj 1837, från fatt%vårds-Slyrekerné direkte infordrade uppgifter och beräkningar öfver fatligvårdsaustallerne och kostnaden derför under året 1836.
Enligt sammandraget deröfver, sorn, jemte underdånig berättelse i ämnet, ingått till Ecclesiastik-Expeditionen, utgjorde samtlige underslödstagarne inom Länet, beslående dels af värnlösa fattiga barn och ständiga äldre fattighjon, dels af tillfälligtvis behöfvande, 5,947 personer, elier ungefär - 30 ligen en trettiondefemledel af då varande folkmängden, och sammanlagde fattigvårds- och underhållskostnaden 100,198 fl:dr 46 sk. 6 rst., oberäknadt på de flesta ställen gifna allmosor till så kallade husfattige och kringvandrande tiggare.
Af nämnde kostnadssumma kan likväl loga mer än hälften anses hafva utgått genom beskattning på försam l ingarne, emedan det öfriga synes hafva härflutit antingen från barnhus och andre inrättningar i egenskap af underhållsmedel, eller ock från räntorne af donerade lägenheter och kapitaler samt från fattigandelen af vissa sakören med mera.
Skjutsningsbesvarel på landsbygden beslrides i fredstid med fyra hästar af hvarje derifrån icke lagligen befriadt helt hemman; men då reserv- och fångskjutsen nu mera kan anses ersatt med den lega, som för skjulsningen erhålles, har endast kronoskjutsen jemte hållskjutsen, på de lä ställen denne sednare ännu utgöres, blifvit såsom onera upptagne.
I öfrigt är hållskjutsen i allmänhet inom Länet afskaffad, utan att deraf förmärkts någon särdeles olägenhet för resande, helst sorn reserv-skjutslagen och andre invid landsvägarne boende hemmansbrukare täfla om den resandes forlskaffande samt reservlagen dessutom på många ställen äro indelade uti inre och yttre tourer, deraf den inre fortskaffa!' resande utan förbud och den yttre, från gästgifvargårdarne mera aflägse, resande som begagna förhud.
För väghållningen på landet erfordras årligen från och med fyra lill och med sexton öke-dagsverken af hvarje helt mantal, i förhållande lill lokalen, samt något mera vid tilifällige större skador å vägarne; och genom dessa dagsverken, beräknade efter ett medeltal af markegångspriserne med tillägg af brobyggnadskostnaden, har uppkommit den summa tabellen innehåller för detta onus, och hvilken, fördelad lika på förmedlade hemmantal, svarar emot 11 R:dr eller något deröfver på helt mantal årligen. — Egentligen är dock väghållningsbesväret, när vägarne jemnt och försvarligt underhållas, icke betungande i förhållande till hvad ziffran sålunda derom utvisar, emedan bidraget dertill för det mesta utgår in natura eller genom arbete på sådane mellantider af året, då hemmansbrukaren och hans dragare äro mindre upptagne af andra göromål och körslor; men det är sannolikt att väghållningsbesväret blifvit drygare eller erfordrat flera dagsverken, sedan väglagningstiden och vägsynerne förflyttades in på sommaren, och likväl förenar sig dermed den allmänna olägenhet, att vägarne nu äro ojemna och tunga för trafiken under sommarmånaderne, då de annars borde och 31 kunde vara goda.
— Nämnde olägenhet torde dock mot vägas af den omständigheten, alt väglagnings verkställande sommartiden anses lalla sig beqvämligast för de väghållningsskyldige i allmänhet och fördelaktigare i det fall, att den inträffar pä en tid då jordbruksarbetet lemnar mera ledighet dertill, än vår och höst, i synnerhet när missgynnande väderlek för brukning och skörd försvårar della sednare angelägna arbete.
O Hvad tabellerna upptaga under rubriken:
Diverse afgifter, onera och allmänna besvär, utgår på landsbygden för kyrko-, prestegårds- och tingshusbyggnad, inqvartering, skallgång och andra jagtanstalter, tingsgästning och häradstjenares aflöning, kurhusmedel, barnmorskeaflöning, djeknepenningar, kollekt- och stamboksmedel oell riksdagsmannaarvode, samt i städerne för kyrko-, skole-, rådhus- och andra publike byggnader, brandredskaps underhållande, magistraters och sladsbetjentes aflöning, inqvartering, kurhusmedel, djeknepenningar, kollekt- celi stamboksmedel och riksdagsmanna-arfvode, med flera tillfällige kommunalutgifter.
Beloppet af samlelige desse afgifter, både i det liela och för hvarje del särskildt, är allt för olika orter och städer emellan, att kunna sammanföras och beräknas lill något visst å hvarje hemman, bruk, inrullning, näring eller person med den tillförlitlighet i kalkylen, som för ändamålet skulle erfordras.
Hvad jordbruksnäringen särskildt angår, borde det väl snarare vara tvertom, sedan, genom hemmanens fortgående klyfning i sednare tider, hemmansskatlen blifvit för hvarje jordbrukare betydligt mindre än fordom, då hemmanen vanligen innehades hela eller klufna i halfva och fjerdedelar och nyodlingar sällan egde rum, emedan odaljorden ansågs vara för brukaren tillräcklig.
Deremot kan icke nekas, att ju jordeboks- och hemmantalsränlan samt jemte den alla efter hemmantal utgående onera träffat och träffa hemmanen olika, i förhållande till demer och mindre lindriga eller stränga grunder, som vid skattläggningen varit gällande och vunnit tillämpning, samt förnämligast i följd af den större eller mindre förändring, hemmanen under tiden genom odling, bättre eller sämre häfd och brukning, mistning af skog och fiske eller på annat sätt undergått, allt likväl olikheter, som endast vid ny refning och skattläggning skulle kun - 32 na jernnäs; och dessutom måste man medgifva, att ständiga räntovnes förvandlande till penningar, efter årligen fastställande markegångspris, medförcr en osäkerhet i beräkningen af hem manens ut.skyld er, som vid missväxtår hallor jordbrukaren menliga följder, synnerligen relatift lill den förnämsta räntepersedel 11; spannemål, och hvilken olägenhet lnåhända skulle afhjelpas genom för längre lid, till exempel 5 eller 10 år, gällande markegångssältningar.
Det synes ock vara utan tvifvel, att en betydlig lättnad skulle ernås lör skattdragande hemman, sorn äro indelade till aflöning för stater och corpser, om dessa hemman kunde få utgöra silia ständige räntor till kronan direkte och aflöningarne utgå från kronans kassa, då likväl åtminstone härutinnan vunnes emellan alla hemman af lika natur; ty onekligen äro indelade skattehemman för närvarande mera betungade, synnerligen i afseende pä afrads- och kronotiondespamiemålen, än de skattehemman, hvilkas räntor för-t blifvit kronan behållne.
Öfriga Statsbidragen äro antingen tillkomna eller jemkade under sednare tider och passa således i de flesta fall närmare efter närvarande förhållanden, samt anses i allmänhet icke vara till hinder i någon näring genom den tyngd de direkte medföra, så länge de icke synbart inskränka näringsidkarens förmåga att, med utvidgande af sin verksamhet, öka näringen och förkofra sig i välstånd.
För den egentligen jordbrukande hémmansinnehafvaren skulle väl de skattebidrag synas vara minst betungande, sorn få utgöras i persedlar och med arbete: merendels föredrager dock äfven denne alt utgöra sina skaller till Kronan eller räntetagarcn med penningar, när sådant kail ske på skäliga vilkor; men samma anmärkning gäller icke om vissa presta tioner, sorn åtfölja hemmansbruket och äro af beskaffenhet alt nästan oundvikligen böra fullgöras in natura, nemligen med arbete, såsom väghållning och skjutsning med flere; och huru mycket tidens förändrade skick bidrager, i förening med tjenliga författningar, alt förändra begreppet om tyngden af sådane prestationer, kan bäst slutas af förhållandet med gästgifveri-skjutsen, deraf endast hållskjutsningen nu, af bonden åtminstone, i allmänhet anses såsom betungande, under det han gerna begagnar reser v -sk ju tsiiings-skyldig h eten, för att åt sig inbringa någon kontant inkomst genom den i sakernas närvarande ställning tillräckliga skjutslega!!.
Kjono-brefbäringen åter, som vanligen beräknas - räknas lika med skjtitsiiings-prestalionen, är ett vida drygare onus, sedan all embets-brefväxiing blifvit i sednare lider mångdubbelt ökad emot förr; och ehuru hrefbäringsluren tidtals ombytes emellan de hemman inom hvarje ort, som äro så belägna, att de härvid kunna användas, och fastän den nogaste tillsyn eger rum emot krono-brefbäringens missbrukande, förs poijes likväl ofta klagan öfver det tryckande i brefbärings-skyldigheten.; men detta är oskiljaktigl från sjelfva saken och kan således icke annorledes afhjelpas,. än genom särskilde förmåners beviljande åt brefbäringsliemman.
Såsom bihang, till upplysande af grunderne för persedlevärdets beräkning i labeilerne, medföljer slutligen vidfogade sammandrag öfver 1837 tili och med 1841 årens markegångar. c) Politie.
Öfver laga mes verkställighet samt ordningen och säkerheten nli Länet vakar Eders Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande med oafbruten omsorg, dervid biträdd af underlydande tjenstemän och betjente, hvilkas antal synes vara snarare för litet, än för stort, och torde vid folkmängdens ytterligare tillväxt blifva otillräckligt
I afseende på allmänna poiicen begagnar Eders Kongl Maj:ts Befallningshafvande ganska sällan, och endast vid högsta nödvändighet, rättigheten att utfärda nya stadganden och vitesförbud.
Ordning och sedlighet inom lorsamlingarne med hvad mera, som tillhör kyrko-disciplinen elier dermed står i ett närmare sammanhang, vårdas af kyrko-råden och församlingarne sjelfva, hvarvid de byordningar och andre öfverenskommelse!-, sorn för hvarje ort äro antagne, vinna tillämpning efter omständigheterne.
Mängden af föreskrifter i dessa hänseenden ökas dessutom beständigt genom nya socknestämmo-beslut; och det synes nästan som ville lättheten för församlingarne att på sådant sätt och för tillfället inom sig göra författningar uti ämnen, som ofta icke äro tillräckligen begränsade, i vissa fall urarta tili en egen, mera nitfull än rättsenlig, lagstiftning.
I det hela innefattar detta slags lagstiflnings-arbete en oformlig massa af idéer och förslager, synbart framkomne mest genom intrycket af enskilda eller tillfälliga förhållanden; och besluten, ehuru utmärkande nitälskan för Eemärs-berät telse frän Elfsborgs Län. 5 34 ordning och godt skick, förråda nog ofta en frånvarande bekantskap med allmän lag, likasom saknad beräkning på möjligheten att verkställas.
Så hafva till exempel förekommit socknestämmoheslut: att icke någon hemmansegare skulle få antaga utsocknes brukare, torpare eller tjenstehjon öfver 40 år gamla, vid äfventyr att sjelf underhålla dem när de blifva fattighjon, för hvilket ansvar hemmanet skulle anses intecknadt; att de, sorn olofligen sälja bränvin, skola plikta mera än och ända till dubbelt emot hvad allmänna författningar lör slik förbrytelse stadga; att icke någon fattig må gifvas mera än han kan förtära på stället, vid 1 R:dr vite; att ransakning efter tjufgods må verkställas hvarest och af hvilken som helst, utan iakttagande af den ordning lag bjuder, med mycket mera dylikt, tillräckligen vittnande, att denna kommunal-lagstiftning hvarken stadnat inom behörige gränser, eller kan vara gagnelig såsom den nu utöfvas.
Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande har väl vid aila tillfällen, då sådana lagstridiga beslut kommit till dess kännedom, skyndat att undanrödja desamma; men em eller tid har det icke kunnat annat än förvilla mängdens begrepp om lag och laglydnad, att ordningar vid soeknestämmor föreskri!'vas, som antingen icke äro rätlseniige eller icke kunna göras gällande, Ordningsmanna-inrättningen, för omkring 20 år sedan tillkommen och nu mera antagen i Länets flesta delar, synes vara ämnad att utgöra det första stadium på municipalitets-banan och ordningsmännen bestämde att vara police-magtens medhjelpare, i hvilket afseende de äro berättigade alt med sin uppmärksamhet intränga i samhällslifvets flera förhållanden samt äro i utöfningen af sin tjenst ställde under det skydd, lagen tillägger dem, som Eders Kongl. Majlis Befallningshafvandes bud och ärender föra, äfvensom medgifue handräckning af Kronobetjeningen.
Befattningen såsom ordningsman uppdrages vanligen åt de bättre och förståndigare ibland allmogen och anses innebära ett heders- elier förtroende-uppdrag, sorn någon gång ganska val motsvaras; men ordningsmannaskapet kan dock icke hafva betydligt inflytande på samhällsskicket, så länge det saknar den stödjepunkt inom hvarje ort, en ordentlig municipal-styrelse skulle lemna.
Kyrkoråden kunna väl i vissa fall fylla denna lucka, då till deras omvårdnad hörer vidmagthållande af ordning och sedlighet inom försam iinga ine och de äfven, med Kyrkoherden till ordförande, utgöra ett slags domstolar, berättigade att med offentliga varningar och föreställningar samt äfven med åläggande af böter näpsa och bestraffa mindre förbrytelser mot kyrko-disciplinen och andre dermed ge - 35 menskap egande ordningav.
Dessa myndigheter, som i allmänhet gjort sig aktade, synas derföre uppfylla sitt föresätta ändamål; men deras verkningskrets är mycket begränsad och torde ej heller lämpligen kunna utvidgas till alla policeärender inom församlingen, oberäknad! de ekonomiska, ehuru de å en del ställen hafva på sin lott sundhets- och fattig-policen, de der åter på andra ställen äro splittrade i särskilde afdelningar, merendels under Kyrkoherdens ordförandeskap.
Vid sådana förhållanden med police-magten och då, såsom här i Länet, nu hysande 224 å 225,000 invånare, spridda på 114 qvadratmil, dess anseende och verksamhet hufvudsakligen måste upprätthållas på landsbygden af de Eders Kongl. Maj:Is Befallningshafvande direkte underlydande sex kronofogdar och tjugusju länsmän, hvilka dessutom hafva en mängd andra, till en del mera vidsträckta åligganden, och hvarförutan endast tre landsfiskaler äro att tillgå i egenskap af allmänna åklagare, må det anföras såsom ett stort och talande bevis på folkets böjelse för ordning och laglydnad, att dessa vigtiga samhälls-elementer äro öfvervägande och allmänna säkerheten större än i flera andra länder, om icke fullkomlig; och den oväldige torde deraf göra slutsatsen: att
För att lemna ett ungefärligt begrepp om mängden och omfattningen af de göromål, sorn åligga Läns-styrelsen, torde böra nämnas, att de vid Lands-kansli- och Lands-kontors-Expeditionerne incaminerade och anmälda målens antal utgjorde 1837: 11,227, 1838: 15,896, 1839: 15,230, 1840: 14,560 och 1841: 13,655, deribland en stor del varit särdeles vigtiga eller ganska vidlyftiga samt således erfordrat flerfaldig handläggning och beredning och mycket arbete, innan de kunnat slutligen afgöras.
Oberäknad! alla dessa göromål och ärender, tillhörande Läns-Administrationen i det hela, deltager Landshöfdingen personligen uti Pröfnings-Komité och markegångssättning, voterings- och rekryterings-kommissioner, mönstrings-förrättningar, tvänne beklädnads-direktioner, tvenne boställs-direktioner, t vänne lazarettsoch kurhus-direktioner och tvänne hushållnings-sällskaps-förvaltuingar, förutan andra mera tillfälliga sammankomster och förrättningar.
Af uppfostrings- och undervisnings-anstalter för folket äro följande befintlige på Länets landsbygd.
Östad barnhus i Östad socken af Ahle härad, inrälladt 1774 af framlidne Commerce-Rådet N. Sahlgren medelst donation 36 af Östad säteri, 7 mantal med ~ afhyst rå och rör, 12}| mantal frälse och frälseränta dessutom af ett mantal, samt en i Rikets Ständers Bank insatt capitalfond af 16,666?