Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Själfspillingen hölls för att vara den störste och tillika föraktligaste af alla brottslingar, ty icke nog med att han själf förverkat Guds nåd genom att egenmäktigt bortkasta sitt lif, brin- gade han dessutom sorg och skam samt kanske fattigdom och nöd öfver sin familj, hvilken det varit själfspillingens plikt att skydda, stödja eller glädja efter bästa förmåga.
För sextio — kanske för femtio — år sedan skulle den allmänna meningen ej tillåtit, att en själfmördare begrofs på kyrkogården, om icke det skedde » i tysthet och afsides », som lagen bjöd.
För något längre tillbaka begrofs själf- spillingen i rågången emellan tvänne socknar till tecken på, att en sådan människa förver- kat sin medborgarrätt inom den kristna försam- lingen.
Tydligt minnes jag en jordvall i en sådan rågång, hvarest ett dylikt lik blifvit jordadt.
Hvad den döda i lifstiden burit för namn, var glömdt, fast gafveln af likkistan ännu ej var multnad, utan syntes stundom, då något slag- regn undansköljt mullen; vi barn kände den döda blott under benämningen » pigan själfspil- lingen » och undveko att leka vid denna jord- vall.
Folksägnen hade naturligtvis mycket att för- tälja om själfmördares osaliga andar, och de hus, hvarest en människa själf beröfvat sig lifvet, skyddes som sannskyldiga spöknästen.
Lyckligtvis voro dessa brott då mycket säll- synta, kanske just därför att man ej hade några förskönande ord, icke en mängd ursäkter, inga högtidliga begrafningar med blommor, tal och sist prunkande vårdar åt själfmördaren pä den kristna församlingens kyrkogårdar.
Utom de hemska sägnerna om själfmördares osaliga tillstånd, hade man då äfven sägner, hvari själfmordet gisslades af folkhumorn.
En dylik är berättelsen om flickan, som gick och sökte döden, utan att kunna få tag i honom.
Detta fick en ung man höra, och en afton mötte han flickan förklädd till liemannen.
Åh, hur hon bad och tiggde » herr Död » för att slippa följa honom!
Hon ville gifva honom allt, hvad hon ägde, för att få lefva blott ett år, en månad, en dag till, och när hon då riktigt greps af dödsångest, hvarmed hon lekt i fantasien, då kastade ynglingen af sig förklädnaden, och hon stod med blygsel in- för honom och för alla de dittills dolda vitt- nena af detta uppträde.
Så behandlade man i äldre dagar damer, » som ville dö i skönhet, » då däremot barn, som togo sig före att hota sin omgifning med att vilja taga lifvet af sig, blefvo antingen grundligt afbasade eller också ordentligt dop- pade i samma vattendrag, som vettvillingarne nämnt i sina hotelser.
» Ett h u s k o r s.
&gt; Det var under högmässopredikan i S:t Jakobs kyrka i Stockholm för många år sedan.
På predikstolen stod den mycket omtyckte då- varande komministern Kjellman-Göranson, beundrad och uppburen såsom författare under pseudonymen » Nepomuk ».
Hans predikningar voro alltid af kärnfullt inne- håll med ofta ganska egendomliga infall och vänd- ningar.
Detta gjorde ett godt intryck, liksom då en värderad vän förmanar i vänliga och allvarliga ordalag, men dock låter ett hälft skämtsamt infall liksom förmildra tillrättavisningens skärpa.
Efter att hafva tillämpat de olika sätt, hvarpå människan måste bära det kors, som pålägges henne, fortfor predikanten med vänlig stämma: » Men du, min vän där borta, som ser så stolt ut liksom tänkte du: hvad slags kors skulle väl jag bära?
— dig vill jag säga ett ord.
Ja, hvilket?
— det kan du fråga dig, ty du har rang, hälsa, rikedom och allt, hvad världen prisar.
Men, säg mig i förtroende, är du dock alldeles lycklig?
Må- hända har du dock ett ganska tungt kors att bära på, som ingen vet, ingen ser.
Kanhända har du » ett huskors »!
Till och med öfver de allvarligaste och förnäma- ste ansikten flög ett småleende vid dessa ord.
Men i hjärtat bevarades den vänlige mannens tal och kom mången att ransaka med sig själf: » Ä r det månne möjligt, att just jag är » ett hus- kors » för de mina? » » Nepomuks » stämma har längesedan för alltid tystnat, men en gammal åhörarinna, som ännu i friskt minne bevarar hans hjärtevarma personlighet, har kommit att erinra sig denna lilla episod och tänkt, att möjligen de ord, som då gåfvo anledning till många hälsosamma, pröfvande tankar, äfven kunde intressera Iduns läsarinnor och gifva någon den rätta hågen att allvarligt gå till doms med sig själf: » Månne äfven jag skulle vara » ett huskors » för de mina? » En gnatig hustru, en despotisk äkta man, en in- billningssjuk, kinkig gammal mormor, en besinnings- lös son, en otacksam dotter, en oordentlig tjäna- rinna — hur många former kunna icke gifvas för dessa tyngande » huskors » på trötta skuldror!
Och den, som känner sin skuld, må se till att afplana den!
V å r a s u t d e n s t k o r.
1 Ett litet bidrag till den svenska kvinnoeman- cipationens historia af S. JK.
et bästa sättet att besvara de frågor, vi i slutet af vår förra uppsats framställde an- gående resultaten af den svenska kvinnans rätt att undergå studentexamen och akademiska lärdomsprof, ha vi trott vara att framlägga några statistiska uppgifter, samlade ur offent- liga källor.
Siffror äro visserligen torra att studera, men de hafva den förtjänsten att framställa förhållandena opartiskt.
Må de här tala och vittna!
Det var, enligt hvad vi förut omnämnt, år 1870 som kvinnan i vårt land erhöll ofvan- bemälda rättighet.
Den första, som begagnade sig däraf, var fröken Betty Pettersson.
Hon tog 1871 studentexamen, inskrefs följande år såsom student i Gotlands nation vid Upsala universitet och aflade där efter ett par års studier filosofie kandidatexamen.
Fröken Pet- tersson har äran af att bland svenska kvinnor vara den första, som aflagt studentexamen, den första, som studerat vid universitet, och den första, som undergått filosofie kandidatexamen.
Sedermera togs studentexamen 1872 af 2 kvin- nor, 1873 likaledes af 2, 1874 af 5, 1875 af 1, 1876 af 3, 1877 af 6 o. s. v. Hela anta- let kvinnor, som hittills aflagt studentexamen, utgör 242.
Huru dessa fördela sig på de 21 åren 1871 — 1891 se vi af följande lilla tabell, där vi för korthetens skull indelat tiden i längre perioder.
1871 — 1875 blef studentex.
aflagd af 11 kvinnor 1876 — 1880 1881 — 1885 1886 — 1890 1891 » » » » » i » » » » 21 » 57 » 137 » 16 » Summa 242 » » » Högsta antalet kvinnor undergick student- examen 1888, då de utgjorde 31.
Men huru många af dessa 242 studentskor hafva sedermera vid universitet fortsatt sina studier?
Endast 8 1.
Öfver dem meddela vi, i förhoppning att det skall intressera Iduns läsarinnor, här en fullständig förteckning.
V i ha där upptagit, i likhet med hvad som sker i universitetskatalogerna, födelseåret, året för inskrifningen vid universitetet (hvilket i all- mänhet sammanfaller med året för studentexa- mens afläggande) samt universitetsstadens namn, hvarvid U.
betecknar Upsala och L.
(Att en del af de studerande sedermera öfver- gått till Karolinska institutet, den medicinska läroanstalten i hufvudstaden, böra vi kanske påpeka.)
Vidare uppgifves senast afiagda aka- demiska examen, hvarvid F. L. betyder filo- sofie licentiatexamen, F. K. filosofie kandidat- examen, M.
L. medicine licentiatexamen, M .. K. medicine kandidatexamen, M. F. medicinsk- filosofisk examen och J.
K. juris kandidat- examen.
Alla dessa uppgifter tro vi vara af betydelse, och vi ha sökt samla dem så full- ständigt och noggrannt, som det varit oss efter tillgängliga källor möjligt.
Skulle några rät- telser eller tillägg emellertid finnas behöfliga, äro vi tacksamma för benägna meddelanden därom genom Iduns redaktion.
Vi skola i så- dant fall icke underlåta att ställa oss dem till efterrättelse, då vi möjligen om ett år härefter få i denna tidning framlägga en ny förteck- ning öfver våra studentskor.
TH. L U N D - i » Kappaffär 21 D
K a t a l o g öfver samtliga kvinnliga studerande, s o m varit eller äro inskrifna vid svenskt universitet.
^ Inskrifven Senast O: £ Ahlborn, Elin Ahlström, Anna Ahlström, Anna Andersson, Augusta Andersson, Botilda Andersson, Hedda Astrup, Augusta Beckman, Alice Bergius, Hedvig .. Bergling, Vilna Maria Bergstrand, Lilly Björck, Hildegard Björkegren, Anna Maria.
Björklund, Alma Sofia Aug.
Borelius, Hilma Joh.
Ulr .... Christer-Nilsson, Hanna.
Cleve, Astrid Dahlström, Anna Eidem, Pauline Ekberg, Eva Eschelsson, Elsa Polkeson, Maria Forsell, Anna Fries, Ellen Frölich, Elsa Glasell, Anna Granström, Thora Grenander, Gunilla Hall, von, Anna Halling, Elisabeth Hallman, Maria Hammar, Theckla Hedman, Cecilia.
Henckel, Agnes Holmgren, Sofia Gustava.
Invenius, Fredrika Karlberg, Eva Dagmar Elis.
Kruse, Ingrid Mathilda Leijonhufvud, Sigrid Lewysohn.
Johanna Lidforss, Karin Lidforss, Gärda Linder, Helga Lindhult, Ellen Lothigius, Emilia Loven, Anna Lundberg, Gerda Lundberg, Matilda Lundquist, Siri Maria Lundström, Marie Louise ... Mellner, Johanna Molander, Sigrid Molin, Gertrud Miintzing, Hanna Nilsson, Ada Norrman, Elin Ohlsson, Wilhelmina Pettersson, Betty Philipson, Adfele liossander, Gulli ._ Kothstein, Ulla, Kudbeck, Sofia Rundström, Inez Sandberg, Anna Katarina ... Sandelin, Ellen Schulzenheim, von, Eleonora Skog, Berna Skoglund, Alexandra Stecksén, Anna Sundqvist, Alma Svalting, Emelie Synnerdahl, Anna Söderström, Signe Thunberg, Alice Wahlström, Lydia Wallengren, Natalia Wedin, Augusta Westman, Anna Widerström, Karolina Yhlen, von, Charlotta 63 68 70 65 61 65 59 53 60 68 47 68 67 69 67 75 67 67 63 6L 63 70 55 71 63 60 70 61 69 70 72 54 60 64 67 66 64 62 54 66 71 63 59 66 70 70 65 71 69 61 63 57 61 73 66 66 38 70 67 b7 66 69 64 62 69 70 62 70 72 66 68 67 69 69 71 61 67 56 39 70 ss.
student aflagda år vid examen 87 U. F. K.
M. F. 88 •U.
— 85 L.
M. F. 80 L.
84 U. F. K.
77 U.
— 76 u. F. K.
79 u. F. K.
88 u.
— 73 u.
87 L. F. K.
— 91 L.
— 86 L. F. K.
91 U.
— * 88 U.
M. F. 87 U. F. K.
82 U.
— 82 u.
* * 83 u.
90 u.
— 77 u. F.
* * * 90 u.
86 U.
— 85 u.
M. F. 89 u.
— 90 U.
— 91 u.
— 74 u.
— 88 u. F. K.
M. F. 88 u.
— 88 L.
— 84 L.
— 85 U. F. K.
73 U.
— — 85 L.
89 L.
M. F. 83 L.
87 U.
— 83 U.
M. F. * 91 u.
— 90 u.
M. F. 91 L.
— 88 L. F. K.
89 u.
— •88 u.
M. F. 78 u.
— 83 u.
M. F. 91 u.
— 84 u.
72 U. F. K.
90 U.
— 87 U. F. K.
88 L. F. K.
— 90 U. F. K.
87 L.
91 u.
— 89 u.
M. F. 84 u.
— 87 u. F. K.
88 u. F. K.
90 L.
M. F. 86 L.
79 U.
— 88 u. F. K. A f denna katalog finna vi först och trämst hittills enda praktiserande läkare af kvinnokö- gången och utvecklingen af kvinnans arbete net.
Hon var emellertid ej den första kvin- vid våra universitet.
Vi ha redan nämnt, att na, som studerade medicin vid våra universi- 1872 den första kvinnliga studerande, fröken tet.
Denna ära tillkommer fröken Hildegard Betty Pettersson, inskrefs vid universitetet i Björck, hvilkens 1874 i Upsala aflagda medi- Upsala.
Året därpå inskrefvos 3, 1874 2, cinsk-filosofiska examen var den första akade- 1875 ingen, 1876 1, 1877 2 o. s. v., alla vid miska examen, som kvinna i vårt land under- Upsala universitet.
Först 1880 finna vi vid gått.
Sedan hon 1879 äfven absolverat medi- cine kandidatexamen, blefvo tyvärr hennes Lunds uaiversitet en kvinnlig studerande.
Huru de 81 studentskor, som idkat akade- studier af brutna af sjukdom.
Juridiska universitetsstudier har endast en miska studier, fördela sig på åren 1872 — 1891, kvinna i vårt land idkat, nämligen fröken Elsa se vi af följande tabell: Eschelsson, hvilken, efter att 1885 hafva blif- 1872 — 1875 inskrefvos vid universitetet i Upsala 6 och i Lund ingen.
vit filosofie kandidat, i denna månad aflagt en 1876 — 1880 » » 6 » » &gt; 1 högre juridisk examen, den s. k. juris kandi- 1881 — 1885 • 12 » » &gt; C datexamen — lärdomsmeriter, som skulle göra 1886 — 1890 » 26 » » » 13 äfven en manlig studerande bemärkt.
1891 » 10 *, ' V " i 2 Deras antal, som aflagt någon eller några Summa 60 21 akademiska examina, är f. n., såsom vi sett, Det år, då högsta antalet inskrefs vid våra 45.
Men då vid universitet inskrifvits 81, så universitet, var 1888.
Det uppgick då till 14, uppstår frågan: Hvart hafva då de öfriga 36 af hvilka 8 vid Upsala och 6 vid Lunds uni- tagit vägen?
Hafva de misslyckats på den lärda banan och nödgats öfvergifva den af brist versitet.
på intellektuel förmåga eller fysisk kraft?
Här- Innevarande termin utgör de kvinnliga stu- på svara vi: Omkring 20 torde ännu fortsätta derandes antal studierna till sin första akademiska examen; vid universitetet i Upsala 18 resten, således omkring 16, hafva utan afläg- » » » Lund 12 gande af sådan examen lämnat universitetet.
» Karolinsk?, institutet Skulle någon finna denna siffra vara en väl Summa 38 hög procent af 81 samt häri vilja hämta stöd Äfven vid Stockholms högskola lära för när- för hrr Ribbings och Huss ' redan omtalade varande några studentskor förbereda sig till teorier, så bedja vi endast få erinra därom, filosofie kandidat- eller medicinsk-filosofisk att utom de orsaker, som för alla studerande kunna nödga till ett lämnande af universitetet examen.
utan examen (t. ex. bristande begåfning, svag Beträffande den ålder, vid hvilken inskrif- hälsa, ekonomiska svårigheter), det för de kvinn- ningen vid universitet skett, sä förhåller, sig liga studerande tillkommer ännu en anledning därmed på följande vis: till ett dylikt steg, en anledning, hvars giltig- Vid öfver 30 års ålder 2 het ingen torde drista sig att underskatta, näm- vid 25 — 30 » » 8 ligen giftermålet.
Att detta afbrutit flere af vid 20 — 24 » » 45 våra studentskors akademiska bana, veta vi vid under 20 &gt; » 26 med säkerhet.
Summa 81 Den vid inskrifningen yngsta var 16 år (frö- ken Cleve i Upsala, dotter af därvarande pro- fessorn P. Th. Cleve) *.
De två äldsta voro bägge 34 år (fröknarna Pettersson och von Yhlen).
Kommer så den viktigaste frågan: Huru mänga af dessa 81 hafva sedermera aflagt nå- gon akademisk examen?
Katalogen ger svar därpå.
Den visar oss, att följande examina (bland hvilka några alltid föregås af en eller tlere lägre sådana) undergåtts af nedanstående antal kvinnor, nämligen: filosofie licentiatexamen filosofie kandidatexamen juris kandidatexamen medicine licentiatexamen medicine kandidatexamen medicinsk-filosofisk examen af 1 af 22 af 1 af 1 af 6 af 14 Summa 45 * * Härförutom har - — såsom i katalogen an- märkts — filosofie doktorsgraden vunnits af den ofvanbemälde filosofie licentiaten, hvilken är den enda kvinna, som genomgått de två hög- sta lärdomsprofven inom den filosofiska fakul- teten.
Det är fröken Ellen Fries, hvilken Iduns läsarinnor särskildt känna genom hennes uppsatser i denna tidning.
Vår enda medicine licentiat är fröken Ka- rolina Widerström, tillika Sveriges första och Nåväl — utropar nu kanske en läsarinna med litet otålig min — hvad blir till sist slutsatsen af alla dessa tabeller och siffror?
Ja, den öfverlämna vi helst åt en hvar att själf draga ur ofvanstående.
Men är det så, att ni bestämdt fordrar, att vi för vår ringa del uttala ett slutpåstående i denna omtvistade fråga, så skulle vi säga ungefär så här: Inga lysande resultat hafva ännu vunnits af den svenska kvinnans insläppande på universitets- studiernas väg, men hon har på den gått jämnt och säkert framåt.
Reformen har utvecklat sig lugnt och sansadt.
Våra unga kvinnor ha ej massvis strömmat till för att utan betän- kande kasta sig in på den nya banan.
Nå- gon för männen farlig konkurrens ha de ej äf- lats att framkalla.
Allt har gått stilla — men säkert.
Blott 20 år ha de ännu haft på sig.
Vi tro, att under nästa 20 år resultaten skola blifva betydligt mer smickrande för kvinnans intelligens och ihärdighet.
Därpå tyda redan åtskilliga tecken.
Emellertid torde de kunskapsprof, som redan nu på dessa första tvä decennier aflagts af våra studerande kvinnor, vara sådana, att de- ras lärde vedersakare, om hvilka vi förut talat, måste erkännas hafva misstagit sig, dä de för- klarat kvinnan icke kompetent till strängare * Såsom en intressant omständighet kunna vi Abäc k, Augusta Eller skulle — om nämna, att äfven fröken Cleves mor aflagt student- vetenskapliga studier.
man nu, enligt professor Ribbing, ej får till examen.
* Inskrefs ej vid universitet, förrän då hon, efter * * A f dessa 45 kvinnor, som i vårt land aflagt sådana studier räkna hela den teoretiska de- vid Stockholms högskola gjorda studier, i Upsala akademiska lärdomsprof, har dock döden redan bort- len af den medicinska kursen — icke dessa undergick medicinsk-filosofisk examen.
ryckt några, däribland vår första studentska, fil.
* * Har förut aflagt filosofie kandidatexamen.
kand. Betty Pettersson, och med.
stud. Botilda An- 24 filosofie kandidatexamina, som af kvinnor hittills aflagts, vittna om motsatsen?
V i en- * * * Hvarefter hon äfven vunnit filosofie doktorsgrad.
dersson.
,) t t n i n g g r a t a n cHN° S t ö p s t a billigaste, m e n u r v a l &lt; * 4^&gt; b e s t ä m d a p r i s e r.
dast fråga.
Filosofie licentiatexamen och prof- ven för den filosofiska graden har endast en kvinna ännu absolverat, och h o j kan ju möj- ligen bortresoneras såsom ett undantag.
Men hon skall nog få efterföljerskor — och då blir det kinkigare att komma från saken.
Slutligen: Hafva dessa högre studier för- ryckt kvinnan från hennes naturliga bestäm- melse, såsom det från åtskilliga häll förutspåd- des?
Härpå borde svaret egentligen utgöra en liten giftermålsstatistik.
Men som vi sak- naden därtill nödiga personkännedomen och dess- utom våra läsarinnor torde fått nog af stati- stik, så afstå vi från den eljes ganska intres- santa uppgiften.
I förbigående erinra vi blott, huru denna vinter af våra studentskor en fi- losofie kandidat gift sig och en medicine kan- didat förlofvat sig.
Och att en akademiskt bildad fru ej skall blifva mindre älskvärd än en annan, därom äro vi fast och innerligt öf- vertygade.
H a n s andra hustru.
Skiss för Idun af Arodna.
CwVndtligen var hon då hemma igen — hem- rjy * - ma hos honom!
De fjorton dagar, som hon tillbringat på besök hos sina föräldrar, hade hon så inner- ligt längtat efter sin man.
Ja, alltid hade hennes tankar varit hos honom.
Hon kände sig nöjd och glad i hans närhet, äfven om han ej sysselsatte sig med henne.
Under den tid, de hade varit gifta, hade hon redan vant sig vid, att han blott betraktade henne som ett oerfaret barn.
Men — hon älskade honom ju af hela sitt lilla hjärta, och kärleken öfver- vinner allt.
Visst hade det ibland under de långa, mörka vinterkvällarne varit ledsamt att se honom för- djupa sig i en bok i stället för att sällskapa med sin unga hustru.
Men han stod ju så högt öfver henne; huru skulle han kunna finna något nöje af att samtala med en så barnslig liten själl Hon visste, att han bar på en tung sorg.
Sin första hustru, en ung, vacker och begåf- vad kvinna, hade han förlorat efter ett kort äktenskap.
Och ännu älskade han den döda och sörjde henne djupt.
Hvad hade hon icke gifvit för att kunna ersätta honom den förlorade, att helt kunna få äga hans förtroende!
På väggen i hans arbetsrum hängde ett stort porträtt af den döda.
Ofta dröjde hon fram- för detta, sjunken i djupa tankar, full af be- undran blinkande in i dessa mörka, själfulla ögon.
Att kunna likna henne, att kunna blifva värdig honom, som hon så innerligt älskade — den gåfvan skulle hon gladt ha velat köpa med halfva sitt lif!
Han hade ej gift sig med henne af kärlek, hon visste det nog.
Hans släkt hade tänkt, att ett nytt äktenskap skulle komma honom att glömma sin djupa sorg, att öfverflytta sin kärlek från den döda till den lefvande.
Hon hade också så varmt hoppats] därpå, hoppats, att hon så småningom skulle vinna hans hjär- ta.
Hur lycklig kände hon sig dock ej, där hon nu åter vandrade vid hans sida, från järnvägs- stationen till deras lilla hem pä Söder.
Hon kunde ej afhålla sig ifrån att gång på gäng förstulet betrakta hans vackra profil, denna höga ädla panna, från hvilken hon så gärna med sin hand hade velat stryka bort de djupa veck, som ofta drogo sig tillsammans öfver den.
Han af bröt den tvungna tystnaden i det han sade: » Jag blef så förvånad i går, när jag fick ditt telegram, att du skulle komma i dag.
Jag väntade dig inte hem förrän nästa vecka.
Det skulle väl ha varit roligt för dig att få stanna hemma så länge som möjligt hos dina föräldrar », frågade han och böjde sig ned öf- ver henne.
glömt henne för sina själfviska sorger 1 Det hade han aldrig trott.
Hade han älskat henne i nöd och lust, som han hade lofvat henne framför altaret?
Nej, nej, det hade han visserligen ej!
Han kunde icke längre vara ensam här inne med sina oroliga tankar, utan klädde sig och gick ut.
» Jag kunde ej vara borta längre », svarade hon, lätt rodnande.
» Hvarför inte?
Jag skulle ej nekat dig, Maria, om du hade önskat det.
Hvad var det väl då, som tvingade dig att nu resa hem? » » Det kan jag inte säga dig, Vilhelm », sva- rade hon och böjde ned sitt lilla rodnande ansikte.
» En annan gång skall du fä veta det, blott inte nu. » » Hvar har du varit så länge, Vilhelm? » frågade hön leende, i det hon gick emot ho- nom för att hjälpa honom af med ytterroc- ken.
» Jag har bara varit ute och gått.
Vädret är så vackert och lockande », svarade han, un- der det han betraktade henne kärleksfullt.
Som en rosenknopp såg hon ut, där hon stod med sitt lilla vackra ansikte vändt emot ho- nom.
» Kaffet är alldeles kallt, men det är inte mitt fel, » sade hon, i det hon hällde i åt honom.
Han svarade icke, men han slog armen ömt om hennes lif och sade, i det han kysste henne: » Maria, nu vet jag, hvarför du kom hem just i dag. » Det blixtrar till i hennes ögon, hennes kind blir mörkt röd, och den lilla öfverläppen bör- jar sakta skälfva.
» Låt det förflutna vara som glömdt, mia älskling », säger han.
Och i det han drar henne allt fastare intill sig, får han fatt i hennes hand, och en glänsande guldring tryc- kes på hennes finger.
» Bär denna som ett bevis pä min kärlek! » Hvilken ny, förunderlig klang i hans röst, hvilken mild eld i hans blick!
Hon känner det, som ville hennes hjärta jublande sprängas, hon slår armarna om hans hals och trycker sitt hufvud tätt mot hans bröst.
En ljuf säll- het bemäktigar sig henne.
Han älskar — • han älskar henne!
Hennes bön har blifvit hörd på deras bröllopsdag.
Han gick af och an i sitt arbetsrum.
Hvarför hade hans hustru kommit hem i dag?
Hade hon månne längtat efter honom?
Han hade under hennes frånvaro funnit det mycket tomt och ensligt i hemmet, men att han hade saknat henne, det ville han inte tillstå för sig själf.
Men glad hade han dock blifvit, när han så fick hennes telegram, att hon skulle komma dagen därpå.
Nu var hon hos honom, och hon skulle åter se på honom med sina klara, frägande ögon.
Han ämnade gå in till henne, men stanna- de framför dörren till hennes rum.
Skulle han stiga på?
Sakta knackade han på dörren: ingen svarade.
Han knackade åter: intet svar.
Då steg han likväl in.
Iklädd en hvit peignoir och med det loc- kigt mörka håret utbredt öfver skuldrorna, låg hans unga hustru djupt sofvande på soffan.
Restrött, stackars liten!
Han stannade slagen.
Hvad hon såg innerligt täck och älsklig ut, där hon låg!
Den ena lilla knubbiga armen, hvilken blottades hvit och rund ända upp till armbågen, hängde slappt utmed ena sidan; den andra hade hon böjt under hufvudet.
Han kände en underlig värme i sitt hjärta, han böjde sig ned öfver henne och tryckte nästan ofrivilligt en kyss på den hvita pannan — lätt, helt lätt allenast.
Nu föll hans fan.
Där låg ett de ej motstå sin läste: » Älskade blick på bordet bredvid sof- halfskrifvet bref.
Han kun- nyfikenhet, utan tog det och lilla mamma!
Nyss hemkommen skrifver jag till dig för att omtala, att min resa gick mycket lyckligt, och att Vilhelm var mig till mötes nere vid stationen.
Hvad jag blef glad, när jag fick se honom!
Hur gärna hade jag ej velat omfamna och kyssa honom, men jag vågade det icke.
Vilhelm är mycket vänlig och god mot mig, och jag känner mig sä lycklig öfver att åter vara hemma hos honom.
Han kommer ej ihåg, att det är vår bröllopsdag i dag, utan sade, att han blef så förvånad, när han i går fick mitt telegram, att jag skulle komma hem.
Ja, i dag för ett år sedan blef jag hans hustru.
Har jag uppfyllt mina plikter mot ho- nom?
— — — » Längre kom han ej.
Deras bröllopsdag!
Nu förstod han, hvarför hon hade kommit hem just i dag.
Hon älskade honom således, honom som så ofta hade varit sträng mot henne, så ofta hade •M U r notisboken.
Mathilda ROOS, den värderade författarinnan och en af Iduns helst lästa medarbetarinnor, har af Svenska akademien hedrats med en premie af 500 kr.
vid fördelningen af de för året anslagna medlen till » författare af utmärkt förtjänst. » Huslig ekonomi.