Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Riderskapet och Adeln af Herr von Selie'ele , F., och från Yällofl. Borgareståndet af Herr Geyer, C. F., har blifvit föreslaget, att, till beredande af en lättare och mindre kostsam tillgång å bergskrut för Bergslagens behof, det måtte lemnäs en hvar fritt att tillverka denna vara, eller att med Krutbruksegarne öfverenskomma om priset derå; samt att denna frihet borde vidtaga efter år 1843, då den bestämda tiden för de emellan Kronan och visse Bruksegare om tillverkning af samma vara afslutade Contract lii länd alöper.
Uppå Stats- sami /i lini.
Bes v.- och Ekon.- Utskottens Betänkande, N:o i o'3. s5 Uppå ansökningar af åtskilliga Bergslager om tillstånd ali, för grufvebrytningens hehof, sjelfve få tillverka bergssprängningskrut, bar Kongl. Maj:t, genom Nådiga Skrifvelse!’ lill Bergs-Collegium af den io April 1810 och den i3 Juli 1813, förklarat dessa ansökningar icke kunna bifallas, och såsom skäl dertill anfort, att krut-tillverkningen i allmänhet blifvit af Kronan besörjd, genom deri ill inrättade Krutbruk, hvilka lemnade full krut-tillgång både för Statens celi enskildes behof; alt, i händelse af bifall till de gjorda ansökningarne, de öfrige Bergslagen i Riket egde anledning att enahanda frihet begära, hvarigenom tillverkningen af så val 2 å 3,ooo centner krut, som ungefärligen vore det enskilda behofvet för året, som äfven den dertill erforderlige salpetern, lomme att stadna i enskildes händer, och tvertemol, contracten emellan Kronan och Bruksegarne, dragas ifrån Krutbruken, hvilkas innehafvare för en sådan inskränkning skulle få anledning att af Kronan fordra ersättning; att under en sådan sammanblandning af publika och privata krut-Li 11 vei knings-inräl tningar , salpetertillgången för Kronans eget behof skulle medtagas och privata tillverkningar, genom missbruk utöfver egna förnödenheter, utsträckas till andra sorter och försäljning deraf, utan att tillräcklig conlroil, hvarken deremot eller öfver krutets godhet, kunde åstadkommas, efter de föreskrifter sorn vid Krutbruken iagttagas, samt att för öfrigt någon minskning af priset icke vore att förvänta, i anseende till de fierehanda svårigheter och äfventyr, sorn med krut-till verkningen äro förenade.
De betänkligheter, som sålunda blifvit yttrade, i afseende på den yrkade lillverknings-frihetens inflytande på de emellan Kronan och enskilde Krut bruksegare afslutade contract, kunna icke nu tagas i beräkning, då liliverkniagsfrihelen icke är ifrågasatt annorlunda, än att inträda först, sedan den bestämda tiden för berörde contract lilländalupit.
Någon anledning att hindra en sådan frihet synes icke eller kunna hemtas af farhågan för brist på salpeter för Kronans behof, då det är kändt, att sal* pelertillverkningen inom Riket under senare åren betydligt stigit, och det icke lärer kunna belviflas, alt den ytterligare stiger, i nion af en säkrare och förmonligare afsättning, hvilken är den bästa uppmuntran för hvarje industri-företag.
Då för öfrigt afsättningen beror af varans godhet, lärer annan controll i detta afseende icke erfordras mera för krut-tillverkningen än för hvarje annan produclion, och hufvudsakligen synes uppmärksamheten böra fästas dervid, alt inskränkningen af krut-tillverkningen bärSih. till R.
Fröt. 184«. 4 Sami. 2 A/d. 21 milit. 4 [ 26 Stats• samt Allm.
Bes v.- och Ehon.-Utskottens Betänkande, N:o io3. leder sig från ett mot sista puncten af 60 § Regerings-Formen stridande Statens inonopolium, hvartill någon giltig anledning icke lärer kunna visas, oda hvilket dessutom uppenbarligt verkar menligt på landets vigtigaste näringsgrenar.
På desse skäl anse sig Utskotten böra tillstyrka: att Rikets Ständer hos Kongl.
Maj:t i underdånighet anhålla, att, efter förloppet af år 1843, då de nu gällande serskildta contract om krut-lillveikningen upphöra, en hvar må vara tillåtet alt tillverka och försälja bergskrut, under iakttagande af de försigtighetsmått, som Kongl.
Maj: t kan finna nöd ig t att stadga för att förebygga de vådor, som med denna handtering äro förenade.
H eservation af Herr Biskopen Hedren: ”Emot detta bedul anhåller jag få mig reservera, såsom både onyttigt och i flera afseende» vå Iligt, icke eller 1 illräckligen motiverad t.
Aid ra minst kan jig godkänna, att delta så kallade inonopolium Strider mot 60 § Regerings-Formen Delta Grun Hagsrum stadgir endast, alt Konungen icke må något tnonppnliiini fastställa, men alldeles icke, alt alla gamla tnonopolier, der de finnas, skola upphafvas.
Det nu ifrågavarande är långt äldre, än våra Gruni-Ltgar: och Konung och Ständer hafva, sedan dessas stiftning, icke beslutat dess upphäfvande.
Häruti instämde Herr Friherre Leijonhufvud och Herr Prosten Lalin. STOCKHOLM, Kongl- Ordens-Boktrjckeriet, 18j o. Statn- samt Allm,- Bent1,- och Ekan.- Utskotten#
Betänkande, N:o io4. i N:o 104, Ant. till Exp-Utsk. don ii December, kl. io f. m.
Betänkande, i anledning af vackt fråga om bef rielse för Bust hållare från skyldigheten att, under krig, recrutera, remontera och att ersätta förlorade persedlar, emot en årlig afgift till Staten, m. rn.
Från det Hedervärda Bonde-Ståndet har till Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens behandling blifvit öfverlemnadt ett af Riksdags-Fullmagtigen från Christianstads Län, Behr Påhlsson, till Stån, det ingifvet Memorial, deruti anföres, att, redan vid i8a3 års Riksdag, fråga blef väckt, att rustnings-skyldigheten under krigstid borde förändras, på det sätt, att alla limande förluster och omkostnader för rustningen, sedan regementet eller esquadronen ifrån hemorten uppbrutit, måtte af Statsmedel bestridas, emot det att rusthållarne, jemte åliggandet att vid krigets utbrott uppsätta tjenstbara hästar och karlar, för hvarje år, som kriget varar, utöfver det första, betalte en summa, hvilken förslagsvis var upptagen till 5o R:dr Banco.
Rikets Ständer hade icke då funnit sig kunna bifalla detta förslag, utan höllö sig endast vid lydelsen af Rusthålls-contracten, och de ansågo sig blott hos Konungen böra anhålla, alt, med afseende å ej mindre de skiljaktigheter i ruslningsskyIdigheten, lill hvilka localen och andra omständigheter kunde föranleda, än ock å de olika förhållanden, som ett krig inom eller utom riksgtänsen i denna del kunde medföra, Hans Maj:t täcktes bita utarbeta och vid nästa Riksdag för RiketsStänder framlägga ett förslag till den förändring i nämnde prmstationer under krigstid , som kunde finnas förenlig med Stats-cassans bästa samt med de ruslningsskyldiges skydd för oberäkneliga och möjligen förstörande lidanden och uppoffringar.
(Se Rikets Ständers skrifvelse den in December 1823).
Och som i denna för de hårdt onererade rusthållarne vigtiga fråga ännu icke något blifvit vidgjordt, som betryggar dem för framtiden, men ingen lärer bestrida orimligheten att på en enda dass medborgare kasta sådane bördor, hvilka genom tillfälligheter, sorn icke af dem bero eller kunna afvändas, möjligen blifva alldeles förstörande för deras välfärd, alltså och då det väl vore bekant, huru öfverdrifna de kostnader äro, som debiteras de hemmavaranBih. till R St Fröt- 1840. 4 Samt. 2 Afd. 22 Häftet. 1 2 Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o i o4. de rusthållarne, under ryt
Ur nes aflägsna bortovaro, äfvensom atl hushållningen säkert, under en jemn tillsyn af Armée-befälet, klefve bättre, om ulgifterne af krigs-cassae-uiedlen beslriddes, har motionären föreslagit, att, vid förefallande krig, och sedan rusthållaren fullgjort sin skyldighet att uppsätta tjenstduglig karl och hust samt praeslerat fullständiga bevärings-, remtygs- och utrednings-persedlar, m. m., han, ifrån den dag, uppbrott skett, mätte vara befriad ifrån skyldigheten att recrylera, remontera, och att ersätta förlorade persedlar, emot en årlig afgift af Femtio Riksdaler Banco, sorn till Statsverket borde erläggas; — oell hade uti detta förslag Riksdags-Fullmägtigen från Malmöhus Län, Sone Persson, med Per Påhls* son, till alla delar, sig förenat.
Detta hafva Utskotten i öfvervägande tagit; och hvad nu först beträffar den föreslagna befrielsen, så vidt den afser recruterings-skyldigheten, >å och då rustnings-contracten uttryckligen innehålla, att, vid timande vacance, ryttares antagande beror på riem öfverenskommelse, sorn emellan honom och egare af eller intressenter uti rustbålls-slammen kari varda upprättad; ett förfogande, sorn tydligen åsyftar att förekomma de mångå misslör hållanden, oredor och tvister, för hvilka den rustan de skulle blottställas, om han sattes i nödvändighet alt, för rustningsnumret, emottaga en för honom alldeles okänd och främmande person, kunna Utskotten å ifrågavarande del af motionärens förslag ingalunda styrka till bifall.
Deremot, och vidkommande frågorne orri tillåtelse för rus t hållar* att under krig, och emot en bestämd afgift i penningar, vara befriade från skyldigheten att remontera och att ersatta förlorade bevärings-, remlygsoch utrednings-persedlar, m. m., hafva Utskotten icke kunnat med likgiltighet betrakta de lidanden, sorn, genom krigstillfälligheter, mången gång drabba.» vare sig en eller annan rustande, eller också flere vid samma regement# eller corps, genom förluster så väl af hästar, som af meranämnde persedlar; och då dessa förluster skulle lättare bäras i den moii, de j.e tunare fördeltes, hafva ÖLskolten ansett sig böra hemställa, om icke Rikets Ständer ville i underdånig skrifvelse anhålla, alt Kongl. Majit täcktes infordra vederbörande ruslhållares utlåtande, huruvida de skulle vilja ånga den öfverenskommelse sins emellan, alt vid infallande Stais- sami Allm. Bese.- och Ekon.-UcsRottens Betänkande, N:o io5. 3 krig, ifrån krigets utbrott, en för alla och alla för en proportionaliter ansvara för <1 e skador, som kunde träffa regementets eller corpsens hästar, bevärings-, remtygs- osli ulrednings-persedlar, m. m., eller otti rusthållarne heldre önskade, att, emot en viss årlig afgift till Kronan, Staten öfverlöpe ansvaret för ersättningen af så väl hästar som persedlar, i hvilket fall likväl det skulle åligga Staten att, vid krigets slut, hålla både de förre och de senare i tjenstbart och dugligt skick de rustande tillhanda; hvarjemte Rikets
Ständer torde framställa deras underdåniga önskan, att, sedan rusthållarne hörde blifvit och i ämnet sig utlåtit, Kongl.
Majit, uti Nådig Proposition lill Rikets näst sammanträdande Ständer, läcktes föreslå den ändamålsenligaste, och således för de rustande minst betungande utvägen i förenämnde ersättningsfråga.
Ulsk. (ten 11 December, kl. 10 f. m.
Betänkande, i anledning af väckta motioner, dels om upphörande af posif örings - skyldigheten, dels om lindring i detta besvär, m. m.
Till Utskotten hafva åtskilliga i berörde ämne vackla motioner blifvit öfverlemnade, nemligen från Vällofl. Borgare-Slåndet, af Herr Pousette, C- A., samt från Hedervärda Bonde-Slåndet af Riksdags-Fullraägtige Peter Pehrsson från Calmar Län, Eric B7orberg från Westmanlands, Pehr Mattsson från Wesler-Norrlands, Peter Jönsson från Jönköpings, Sone Pehrsson från Christianstads och Eric Nilsson från Jemtlands Län, Niclas Jönsson och Pehr Jönsson fran Skane, fia vid Andersson fion Halland, Jacob Kihlblom från Södermanland, Olof Carlsson och Jons Ersson från Wermland, Johan Andersson från Upsala Län, Mäns Månsson från Calmare, Per Mårtensson från Jönköpings, J. O. Dahlberg från Wesler-Norrlands, Johannes Christoffersson från Kronobergs samt Eric Jansson från 4 Stats- samt Allm. Besa.- och Ehon.-Utsluttens Betänkande, JV:o io5.
Län; och hafva, vid remiss häraf, många af Bonde-Ståndets Ledamöter, dels sig med motionärerne förenat, och dels serskilde yttranden afgifvit.
Uti motionerne har hufvudsakligen blifvit anfördt: att de friheter och förmoner, som, jemlikt Kongl. Kungörelsen den 19 Aug. 1801, äro posthemman beviljade, vöre ringa och af ingen synnerlig betydenhet samt ingalunda svarande emot postförings-besväret, hvilket under senare tider omättligt ökats, utan att deraf påkallad lindring vunnits.
Så väl den allmänna som enskilda brefposien hade nemligen så ökat sig, att, ehuru postbonden erhölle betalning endast för en häst, kunde dock posten på många ställen ej forslas med mindre än två hästar, hvilket äfven föranleddes deraf, att posten numera nästan alltid åtföljdes af en postiljon, som enskildt medförde bref och gods.
I stället att postföringen tillförne endast kom i fråga en eller två gånger i veckan, måste ordinarie posten nu i flere orter fyra till fem resor i veckan skjutsas, oberaknadt den extra postföringen, som äfven flere gånger i veckan inträffade.
Dessutom vore snällpostens fortskaffande förbundet med serdeles stora olägenheter, hvaribland serskildt blifvit anmärkt den hastiga framfart, som dervid egde rum, och hvilka icke uppvägdes af den derför erhållande tillökning i skjutslegan af 4 sk.
B:co för hvarje mil.
Stort besvär medförde äfven utrikes-posten, hvilken komme oregelbundet och derföre fordrade ett ständigt tillhandahållande af folk och hästar.
Den skyldighet, som ålåge postförare att forsla och utdela enskilde personers lösväskor utan ersättning, bidroge ock att göra postföringen tryckande.
Postförarne hade sig tillagd mindre lega än för gästgifveri-skjuts, och erhöllo ingen ersättning för åkdonens begagnande, ehuru så väl hästar som åkdon, genom ders hastighet, hvarmed posten både i godt och dåligt väglag borde fortskaffas, mera skadades än i annan skjuts.
Emot rättvisa och billighet funnes stridande, att, oaktadt posthemmanen vore så hårdi betungade, bevillning dock fortfar att af desamma utgå.
För att kunna uppfylla sitt ansvarsfulla åliggande, hafva postbönderne dessutom i senare tider måst öka antalet af tjenstefolk och hästar, hvilket senare åter föranledt till en för åkerbruket högst skadlig minskning i ladugården.
Från nu anförde omständigheter hafva motionärerne hemlat anledning att påkalla Rikets Sländers uppmärksamhet å nödvändigheten att vidtaga åtgärder till upphäfvande af posthemmanens i fr Agas tä I ld e besvär, el - Stals- samt Allm.
Besa.,- och Ekon.-Utshottens Betänkande, N:o io5. 5 ler lill lindring deri; och innefattas de härom gjorda åtskilliga förslag uti följande yrkande, nemligen: i:o att posthemmanen, emot afsägelse af dem förunnade förmoner i och för postföringen, måtte från detta besvär befrias, samt detsamma i stället öfverflyttas på gästgifverien, och bestridas genom gästgifveri- och håll-skjuts> eller ock genom beting med personer, som kunde finnas villige att öfvertaga det emot viss ersättning; 2:0 att lindring och ersättning måtte postförarne beredas på nedan uppgifna sätt, nemligen, genom: ur) befrielse från forslingen dels af utrikes och extra posten, eller rättighet till dubbel skjutslega för den förra, utom väntpenningar, dels af enskildes lös väskor, eller full godtgörelse derför af vederbörande correspondenter; 6) skjulslegans förhöjning, dels till likhet med hvad, som eger rum eller framdeles kan blifva bestämdt för krono- och gästgifveri-skjuts, än med, än ulan ersättning för aktionens begagnande, och dels från 8 till 16 sk.
B.co milen för den enkla, och från 10 till 24 sk. samma mynt lorden dubbla postföringen, samt serskildt för snällposten till 32 sk.
B:co per mil för hvarje häst; c) rättighet lill skjutslega för Ivaline eller flere hästar, efter det ådagalagdt blifvit, att det ökade antalet nödvändigt för postens fortskaffande erfordrats; cf) rättighet till erhållande af väntpenningar, i likhet med hvad i sådane fall beräknas vid gästgifveri-skjuts; e) anskaffande af stallrum och herberge vid Post-Contoiren för de skjutsande; upphörande af posthemmanens skyldighet att såsom sådane betala bevillning; g) förbud för postiljonerne att enskildt medföra bref och gods; samt IC) för esk ri f t, att ej utöfver viss vigt får lastas efter hvarje häst, i likhet med hvad härom stadgadt för gästgifveri-skjuts.
Och har af de motionärer , som yrkat lindring i ofvanberörde afseenden, blifvit uttryckt den förhoppning, att posthemmanen desto snarare 6 Stais- samt Allm.
Besv.- ocJiEkon.-Ulskoltens Betänkande, N:o io5. skulle dermed af Rikets Ständer hugnas, sorn Post-verkets slöra årliga öfverskott härtill erbjöde sika tillgångar.
Vid öfvervägande af hvad sålunda blifvit an förd t och yr ka dt, hafva Utskotten ansett, att, livad först beträffar poslföringens öfver flyttande på gästgifveriet), det icke tillhörer Utskotten alt härom något Utlåtande afgifva, enär Bevillnings-Utskottet uti sitt Betänkande
JNdo iq redan i detta ämne sig utlåtit, samt Rikets Ständer derefter sitt beslut lättat.
Vidkommande deremot det framställde förslaget att, genom betings träffande med dem, som kunde finnas villige alt postskjutsen öfvertaga, lyfta denna börda från poslhemmanen, så anse Utskotten, dels att en sådan reglering är serdeles svår att verkställa, innan gäslgifveri-sk julsen blifver i allmänhet på beting ställd, dels att, då innehafvarne af posthemmanen i sådant fäll måste ersätta Postverket för de utgifter, som derigenom folie detsamma till last, utgörandet af denna ersättning tilläfventyrs kom me att blifva mera tryckande än sjelfva postföringen, och hemställa af sådan anledning, alt hvad härom blifvit yrkadt må förfalla.
Det åligger Utskotten att härefter meddela yttrande, i afseende å de gjorda yrkandena om lindring i postförings-besvärel; men, innan Utskotten gå att detta uppdrag fullgöra, anse Utskotten sig vara förbundne att fästa uppmärksamheten derå, att de fleste motionärerne i denna fråga, inom Hedervärda Bonde-Ståndet, såsom ett hufvudskål för berörde linirings ernående, framställt, att de friheter, som posthemmaneu i och för »stförings-besväret åtnjuta, vore ringa och af ingen synnerlig betydenhet, samt ingalunda svarande emot nämnde besvär; och få Utskotten härvid erinra, alt desse förmoner bestå uti frihet från rotering, inqvartering, kronoskjuts, kronobrefbäring, körslor Lill kyrkobyggnad, m. m., samt förklara, att, då Utskotten till behandling fått emottaga från det Hedervärda Ståndet en stor myckenhet af motioner, uppfyllda med klagan öfver det hardt tryckande för jordbruket uti dessa samma voterings-, inqvarterings-, kroriobrelburings-, m. fl. skyldigheter, samt högt påkallande lindring deri, Utskotten, af sådan anledning, i motsats mot hvad af de förstnämnde motionärerne derom är vordet framstäldt, måste anse berörde, poslhemmanen medgifna, lörmoner vara för dom af stort värde.
Dock vilja Utskot - Stats- samt Allm. lie sv.- och ten, i sammanhang härmed, uttala sin öfvertygelse, att, då postförings besväret i senare tider betydligt ökats, förhöjd betalning i nion derefter äfven bör postförarne tillkomma, för beräkningen hvaraf ilen vid inneva-t rande Riksdag under visse vilkor föreslagne tillökning i ersättningen för1 gästgifveri-skjutsen af -jtdel rättvisast och lämpligast torde kunna läggas till grund; och hemställa Utskotten derföre, att Rikets Ständer ville genom underdånig skrifvelse hos Kongl.
Majit tillstyrka, att ersättning i och för postföring hädanefter måtte, utom der denna sker genom beting, utgå med 5o procents förhöjning utöfver hvad hittills egt rum; anseende Utskotten sig härvid böra upplysa, att för år >S3q sammanräknade betalningen i och för postföring utgjorde en summa af Rico R:dr 176,009: 47 sk* 1 r., deruti inberäknade ut gifter ne i och för för Ista Ilande t af Södra och Norrska Snällpos terne.
Hvad härefter beträffar dels forslingen af utrikes och extra posterne och skyldigheten att föra enskildes lösväskor, och dels att flere hästar må få begagnas för postskjuts, så få Utskotten upplysa, att desse frågor varit äfven vid sistlidne Riksdag väckta och af Stats- saint Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten då besvarade uti dessa Utskotts gemensamt algidna Utlåtanden Nilis 26 och 40, hufvudsakligen innehållande:
Att utrikes ocb extra posterne val medföra den serskilda olägenhet, att de icke komma regelbundet, men att de i allmänhet icke äro så tunga att föra, som andra poster; alt utrikes postens ankomst kan, örn ej bestämdt, åtminstone med någorlunda säkerhet å olika årstider förutses, samt att extra [ruster sällan inträffa; att skyldigheten att föra enskildes lösväskor ifrån längre lider tillbaka ålegat postförare, emot rättighet för dem att derföre undfå ersättning, enligt Kongl.
Öfver-Post- Directionens Kungörelse den 8 Mars 1824; samt att det redan, genom Kongl.
Brefvet dei» 19 Februari 1812-, blifvit stadgadt, att samtlige postförare skulle tillkomma betalning för så många hästar, sorn efter väglaget och andra omständigheter till poster nes behöriga fortskafifande erfordras; uppå hvilka skäl Utskotten afslyrkte de framställda förslagen, så i ena sorn andra hänseendet, med undantag likväl i fråga om ersättning för forslingen af extra poster.
Rikets Ständer gillade Utskottens åsigter härutinnan; oell som uti de vid denna Riksdag ingifne motioner i förevarande ämne icke finnas an - 8 Slata- samt Allm, Besv,- och Ekon,-Utskottens Betänkande, N:a io5. förde eller utvecklade några nya skäl till de begärda förändringarne utöfver dem, sorn redan i ofvanberörde måtto blifvit upptagne ocb besvarade, så anse Utskotten sig icke nu eller böra tillstyrka Rikets Ständer aLt, i anledning deraf, någon åtgärd vidtaga.
I afseende på yrkandet om erhållande af väntnings-penningar samt kärr- ocb vagn-penningar, så få Utskotten anföra, att väntnings-penningar redan äio postförare i vissa fall medgifnasamt att, då en betydligt förhöjd ersättning för postskjutsen nu blifvit föreslagen, Utskotten anse sig icke böra serskildt ocb derutöfver tillstyrka ytterligare ersättning för åkdonens nötning; och hemställa Utskotten derföre, att berörde yrkanden icke må till någon åtgärd föranleda.
Hvad deremot beträffar den anmärkta olägenheten vid forsling af snällposterne, som orsakades af en alltför hastig framfart, så kunna Utskotten ej förbise olämpligheten deraf, att i berörde afseende någon mera bestämd föreskrift ej finues, än som nu eger rum, och hemställa af denna anledning, att Rikets Ständer ville i underdånighet anhålla, att Kongl, Majit täckes i Nåder förordna, det postiljoner, som skjutsa snällposter, ej må färdas fortare än i mtl på en timmas tid.
Vidkommande sedermera frågorna om anskaffande af herberge för de skjutsande och stallrum för deras hästar vid Post-Contoiren, så och då, genom Postverkets försorg, redan lärer vara föranstaltad t, att herberget! för de skjuLsande finnas, men stallrum för hästarne ännu icke äro att t diga , hvilket dock under längre uppehåll för postförare vid Post-Contoiren och serdeles vid derunder inträffande svårt väder eller stark köld synes vara af nöden, anse Utskotten bristen härutinnan böra afl)jelpas; och hemställa derföre, att Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att vid de PoslContoir, der vanligen de postskjutsande någon längre lid uppehålla sig under vänlning på posten, mätte, så vida ej något lämpligare sätt för denna olägenhets afhjelpande kan utfinnas, på Postverkets bekostnad, och på sätt, som för Slaten kan finnas vara det minst betungande, beredas stall v- ' rum för de skjutsandes hästar.
Vidare Siats- samt Allm. Besv.- ochEkon.-TJtskottenS Betänkande, N:o io5. g Vidare har .blifvit hegardt, alt viss vigt måtte bestämmas såsom lass för en häst.
Utskotten hafva väl diärvid inhemtat, att Öfver-Post-Directors-Embelet låtit i delta fall allmänna Skjuts- och Gästgifveri-Ordningen tillämpas; men då Utskotten, Lili Kongl. Brefvet den 19 Februari 1812, sorn innehåller föreskrifter i berörde ämne, icke funnit någonting bestämdt stadgadt, i afseende å beloppet af den vigt, som skall anses såsom lass för en .bäst, så, och till förebyggande af framtida tvister, hvilka i anledning häraf kunna uppkomma, anse Utskotten sig böra tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl.
Majit i underdånighet anhålla, alt Kongl.
Majit täcktes, efter ÖfveriPoSt-Directörs-Embétets hörande., såsom tillägg till Kongl. Brefvet den ig Februari 1812, utfärda Nådig föreskrift, att samma stadganden, hvilka, i afseende å beloppét äf flen tyngd, sorn får lastas efter en häst, vid gästgif veri-skjuts äro gällande, äfven mätte utsträckas till och vinna tillämpning vid postföringen.