Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Län för åren 1842—1847. 3 18 U. garn, i värde ansedde lill 60,000 R:dr Banko, liar under denna tid blifvit så ulvidgadt, att der nu äro 36 spiunstolar i gång, med en arbetspersonal af 177 personer, och en tillverkning af 983,400 U. bomullsgarn, derå värdet beräknats lill 483,778 R:dr Banko. 2:o Herr J. R.
Wallbergs klädes-fabrik i Halmstad, för tillverkning egentligen af gröfre kläden i oell för armeens behof, bibehåller det välförljenta förtroende, den sedan flere år haft för god och säkert färgad vara, till billigt pris.
Der sysselsattes år 1847 en arbetspersonal af 125 personer, och tillverkningen samma år bestod af 43,076f alnar kläde, 628j alnar doffel och filtkläde, 165 alnar yllefoder, 52 st. yllefiltar, 14,148f alnar boj, alltsammans skaltadt till ett värde af 140,361 R:dr Banko.
Med klädesfabriken är förenadt ett färgeri, som i färglön inbringat 1,600 R:dr Banko. 3:o Stjernarps och Marbäcks Pappersbruk, båda i Laholms fögderi, drifvas i mindre skala, och sysselsätta tillsammans endast 19 personer, oberäknadt lumpsamlare, hvilka å andra orter äro boende, och antagas i män af behofvet.
Ungefär 6,000 ris papper, af särskilda slag, tillverkas å båda bruken, och värdet derå skattas till 14,000 Riksdaler Banko. 4:o Tegelbruk finnas sex inom länet, derutaf de vid Stensjö i Eftra socken äro de betydligaste.
Tillverkningen der för året uppgår till 170 å 200,000 st., som lill största delen afsättas på Skåne, och inlastas vid den till bruken hörande lastage-plats.
Dessutom finnas några färgerier och garfverter på landet, men desse drifvas i ringa skala, endast för behofvet i den ort, der de finnas.
Å hemmanet Sotanäs, i Gunnarps socken, är inrätladt ett pottaske-bruk, der omkring 2,000 U. kalcinerad pottaska om året tillverkas.
Priset derå är 7 å 8 sk.
Banko för skålpundet.
Jagten, betydligen vanvårdad, aftager år efter år, och det mesta vilda erhålles nu från angränsande orter i Småland. ”Fisket, som särdeles i saltsjön erbjuder en betydlig inkomst, lemnäs för ”det mesta obegagnadt af södra Hallands kustboer.
Utåt den långgrunda kusten, ”sorn saknar hamnar och landningsställen, kunna endast små platta båtar ”begagnas, hvilka i hardt väder icke berga sig i öppna sjön.
Fisket inskränkes ”således till närheten af kusten, och idkas af strand-allmogen endast vid lediga ”stunder och gynnsamt väder, mera för dagligt behof, än lill afsalu; hvaremot ”Skånska fiskare från kullen och äfven Jutländska träffas utanför Hallands ”kuster, någon gång afsättande sin fångst i dess städer”.
19 ”1 norra delen af länet, på kusterne af Släps, Wallda, Onsala, Wärö, ”Torpa och Träslöfs socknar är fisket mera indrägtigt, och behandlas såsom ”lönande binäring.
I sistnämnde socken är en fiskarby, eller så kalladt fiskeläge, hvars icke obetydliga befolkning lefver endast af fiske, och äi derföre ”beskattad; hvarförutan åboerne å Näs och Apelviks byar i samma socken, ”samt å Kärra, Balgö och Getterö vid Warberg, temligen allmänt idka denna ”näring.
För en mängd torpare, backstugu- och strandsittare utgör fisket det ”hufvudsakligaste, nästan enda näringsmedlet.
I Onsala socken t. ex. finnas ”184 bushåll, som idka jordbruk, men 276 backstugu-och strandsittare-hushåll, "sorn endast lefva af fiske.” ”Ehuru således denna näringsgren utgör ett underhålls- och betningsmedel ”för en stor del af kustens befolkning, tillskyndar den icke på långt när de ”fördelar, som deraf kunde och borde dragas.
Med de små, öppna fartyg, ”strandbon mäktar anskaffa och underhålla, vågar han icke aflägsna sig från ”sigle af landet, eller på djupet utlägga sin svaga redskap, som, i händelse af ”storm, lätt kan förloras, utan måste nöja sig med den fångst han för dagen ”kan upphernta.
Merendels blir dock hans moda någorlunda ersatt, och i lyckligare fall kan fångsten uppgå till 5, 6 å 8 LM. för hvar fiskare.
Fisken afyttras ”vanligen färsk eller torkad, till någon del i Götheborg, men mest i Kongsbacka och Warberg, der allmoge från det inre af landet såsom köpare infinner ”sig på torgdagarne.
Man skattar sålunda årligen afyttrade fiskvaror till 7 å ”8,000 LM., bestående af torsk, koljor, hvitling, ätski 1 lige slag af flundror, ”makrill med flere, samt något sill jemte hummer och ostron”.
”Försök hafva blifvit gjorde att genom erbjudne förlagslån, mot låg ränta, ”befordra bruket af större, däckade fartyg, lill användande för fiske i öppna ”sjön, samt att, genom upplåtande af passande lägenhet, få fiskare från kullen ”att bosätta sig i länet, men allt förgäfves; och det fiskeri-bolag, som i dylik ”afsigt år 1839 bildade sig i Halmstad, och hade från Blekinge inkallat fiskare, ”mäste redan följande året upplösas.
Man anser likväl den fördel vara med ”denna åtgärd vunnen, att kringboende allmoge, nu bättre och med större ”vinst, idkar sitt fiske än före nyssnämnde år”.
”Laxfisket i länets fyra hufvudfloder är betydligt; ehuru icke så ymnigt ”sorn fordom.
Rikaste fångsten sker i närmast utloppen belägna vattenfall, ”såsom vid Laholm, Halmstad, Falkenberg och Åhskloster.
Den lax, som und”kommer der uppförde stängsel eller så kallade laxgårdar, mötes af dylika vid ”nästa fall, och fångas äfven i lugnvatten emellan fallen.
I Lagan träffas den ”likväl sällan ofvanföre laxgården vid Karsefallet, men i Nissan fångas den hela 20 ”elfven uppföre, ända till Rydö bruk, på gränsen emot Småland.
I Allman ”finnas flera laxfisken, det öfversta vid Yngeredsforssen i Askome socken, ”äfvenså i Wiskan, ända till dess utlopp ur sjön Wesslången.
Laxen uppgår ”äfven och fångas, ehuru i ringa mängd, i de mindre vallendragen, såsom ”Rolfs-ån, Himble-ån, Fylle-ån m. fl.” ”1 allmänhet utfaller laxfångsten mycket olika det ena året emot det andra, ”och vinsten deraf låter sig, af flere skäl, icke bestämma; sannolikt kan den ”dock antagas i medeltal till 7 å 8,000 R.dr om året”.
Uti Knäreds och Hishults socknar tillverkas ett ej obetydligt antal väfskedar, sorn af kringgående ynglingar försäljas nästan öfver hela Riket, äfvensom i Danmark och Norrige.
Sjöfart idkas äfven af allmogen i norra delen af länet, särdeles från Onsala, Wallda, Släps och Hanhals socknar, flere af åboerne derstädes äro kofferdiskeppare, och föra fartyg på utrikes ort för rederier i åtskillige af Rikets släder.
Inkornslerne af denna näringsgren låta sig svårligen beräkna.
De mest utsträckta husslöjderne äro linne- och yllelillverkningarne, linne hufvudsakligast i norra och medlersta, samt ylle i södra delen af länet.
Del är egentligen qvinnan som sysselsätter sig med desse husslöjder, men stundom får man se äfven mannen deråt esna sin tid och arbetsförmåga.
O O Af hvad på delta sätt kan hopsparas skaffar allmogen sig medel lill utgörande af deras skattebidrag.
Uti Fjärås och Förlanda socknar tillverkas de störste partier hem väfnader, som sedan afsättas dels till Götheborgs stad, dels lill Elfsborgs län.
Värdet å linnetillverkningen uppskattas till 50 å 60,000 Riksdaler, och alntalet räknas lill omkring 170 å 180,000 alnar.
Denna husslöjd kunde dock medföra betydligt mera vinst, om linet behörigen sköttes, röttes och förädlades; och, för åstadkommande af nödige och ändamålsenlige förbättringar härutinnan, är länets hushållningssällskap betänkt på alt vidtaga åtgärder, i förening med det välkända handelshuset Gibson &
Söner i Götheborg, som mycket ifrar för lin-kulturens stegrande inom länet, och dertill lofvat anslå icka obetydliga premier.
Ylletillverkningen drifves högst i trakten af Laholm.
Den utgöres af vadmal, strumpor, tröjor, flere slags täcken eller så kallade ryor, golfmattor m. m.
Omkring 480 å 500,000 alnar vadmal tillverkas årligen, utom öfriga ull- och nölhårs-fabrikater.
Tillverkningen sker dels af egen ull, dels af Isländsk och Julsk ull, som af Boråshandlande utdelas lill förarbetning, merendels mot så ringa arbetslön, att förtjensleji icke uppgår till mer än 4 sk. om dagen, hvaremot, då varan tillverkas af eget råämne, dagsverkspriset kan 21 beräknas till mer än dubbelt.
Denna ringa dagspenning bringar dock tillsammans för hela orten en inkomst af omkring 60,000 R:dr.
Från klädesfabriken i Halmstad hafva de sednare åren utlemnats 1,600 ä 1,700 LM. ull, hvaraf 60 å 70,000 alnar blifvit förfärdigade, och sedermera i fabriken beredde till försäljning.
Uti Lindome socken tillverkas en mängd möbler: soffor, stolar, bord, byråer m. m, som sedan afsättas till Götheborg, och vidare derifrån både inom och utom Riket.
Tillverkningsvärdet skattas för året lill cirka 20,000 Riksdaler.
Uti Elfsåkers socken, äfvensom Fjärås sockens skogsbygd smidas liar, skäror och åtskilligt, så kalladt svartsmide, som med lätthet afytlras i kringliggande orter, för ett värdebelopp af minst 10,000 Riksdaler Banko; likväl är att befara det denna industrigren i en framtid kommer att upphöra, i saknad af kol, i den mån skogarne försvinna. §. 5.
Politisk FörJattning.
Statsbidraget för år 1847 uppgår, enligt tabellen, till 352,986 R:dr4osk. 8 rst.
Banko, hvaraf belöper sig på städerne 36,459 R:dr n rst, och på landet 316,527 R:dr 39 sk. 9 rst., som, fördelade på länets oförmedlade hemmantal, utgör nära 83 R:dr af hvarje helt mantal.
Från länets
Ränteri remitteras årligen omkring 150,000 R:dr Banko, emedan inga andra aflöningar än lands statens äro inom länet indelle på de hemmanen åsalte grundräntor, och det som till aflöning derutöfver erfordras å andra, fjerde, åttonde och nionde hufvUdlitlarne är ganska ringa.
Genon; att penningarne sålunda årligen ur detta län utgå, tvärtemot hvad i de fleste andre län äger rum, har penningeförlägenheten ganska tydligt och ofta visat sig hos allmogen, synnerligast vid 1846 års missväxt, då allmogen omöjligen hade förmått hjelpa sig och sina fattighjon från undergång, så framt ej statsbidrag och enskild välgörenhet kommit den till hjelp.
Båtsmansunderhållet utgör, efter medium af markegångstaxorna, 62 R:dr 40 sk. 2 rst.
Banko för hvarje rote, och ungefärligen 15 R:dr 34 sk. för ett helt mantal.
Allmänna broars och vägars underhåll kan beräknas till omkring 10 Riksdaler af hvarje helt hemman. 22 Jordskalten utgör omkring 110 å 115 R:dr för ett helt mantal krono eller kronoskatte, och dessa hemman få, jemnförelsevis med hemman af andra naturer, vidkännas en kännbar tunga, genom kronoskjutsens utgörande, som, vid forslandet af länets båtsmän, ofta förekommer, hvarvid de aflägse boende, så väl som de, hvilka ej hafva hästar, måste, utom tidsspillan för anskaffande af skjuts och erläggande af den skjutslega staten beslår, till den legde betala dessutom 5 å 6 gånger- skjutslegan.
Diverse onera, såsom allmänna byggnader m. m., äro i tabellen upptagne.
Uppbördsverket är med drift och ordning hand häfd t, och, ehuru det leder lill stort besvär och mycken tidsutdrägt, att den utfattiga klassen skall skattskrifvaS och debiteras, samt deras ulskylder derefter gemenligen afskrifvas, sedan afkortningslängderne derå blifvit verificerade, hvilket besvär ännu mer ökat sig genom de särskilde afkortningslängder och anbefallde redovisningar af folkskole-afgifterne, så hafva uppbördsmännen dock, vid den årliga majredogörelsen, restfritt redovisat alla de krono-utskylder, för hvilkas exekutiva uttagande lagliga hinder icke mött. §. 6.
Under de år, denna berättelse omfattar, har icke något hemman blifvit från öde upptaget, eller till ödesmål förfallit, och särskild skattläggning har något hemman ej heller undergått; hvadan de jordeboksförändringar, som inträffat, beslå dels af ågångne skatteköp, och dels af nya tull-mjölqvarnar.
Genom de laga skiften, som fortgått och ännu fortgå i alla trakter af länet, har jordbruket betydligt förbättrats, och totalsumman af hemmansvärdet stigit från 7,808,311 Riksdaler till 8,161,898 Riksdaler Banko; dock hafva hemmansklyfningar och jordafsöndringar icke ovanligt tilltagit.
Om hemmanens antal och natur lernnar tabellen upplysning. §• 7. Politi.
Länet är indeladt i fyra fögderier, nämligen:
Fjäre, bestående af Fjäre härad samt Wärö socken i Wiske härad; Warbergs, af öfriga delen af Wiske härad, hela Himble härad, samt Dagsås, Sibbarps, Okome, Köinge, Svartrå, 23 Kallsjö, Fagereds och Ullareds socknar i Faurås härad; Halmstads, utaf resten af Faurås härad samt Åhrstads och Halmstads härader, undantagande Thorups, Kinnareds och Öfraby socknar samt Fjelgime fjerding af Enslöfs socken, som tillhöra Laholms fögderi, hvilket derjemte består af Tönnersjö och Höks härader.
Hvarje fögderi är indeladt uti trenne länsmans-distrikter, undantagande Fjäre fögderi, der endast tvänne sådane finnas.
Derjemte hafva kronofogd arne och länsmännen sig till biträde så kallade krono-fjerdingsmän, hvilka förordnas af krono-fogdarne bland välkände och dertill skicklige hemmansägare.
I anseende till distriktens vidlyftighet och krono-betjeningens fåtalighet har jag funnit nödigt gå flere församlingars, på allmänna socknestämtnor, uttalade önskningar till möte, samt förordnat visse åboer att, med samma rätt som krono-betjent, anställa visitation efter stulet gods; och har med denna åtgärd en allmän belåtenhet sig uttalat.
Genom Eders Maj:ts nådiga Förordning den 29 Augusti 1843 är anbefaldt, att inom hvarje socken skall finnas en, så kallad sockne-nämnd, hvars befattning och verksamhet uti högstberörde nådiga Förordning blifvit bestämde.
Desse sockne-nämnder hafva ock blifvit utsedde, men, i följd af den lägre bildning, hvarpå allmogen i allmänhet sig befinner, och den ringa håg den ännu visar för allmänna uppdrag, hafva desse sockne-nämnder icke ännu inom detta län motsvarat sitt ändamål.
Långt ifrån att anse för en heder eller utmärkelse att vara medlem af sockne-nämnden, betraktas sådant vanligen af allmogen som ett tidsödande onus, det den icke gerna underkastar sig, och härigenom nedsättas desse bestyrelse!-, hvars åligganden äfvenledes med liknöjdhet förrättas-
Icke sällan förekommer vid sammanträden, derå allmänna ärender skola afhandlas och beslutas, och hvartill allmogen kallas att genom ombud sig infinna, att dertill utses icke den skickligaste och erfarnaste inom socknen, utan den, som gör resan för bästa priset; och enahanda åsigt har äfven vid val af Riksdagsman bland allmogen gjort sig gällande.
Under sådana förhållanden, och då slåndspersonernes antal är alltför ringa att kunna utöfva något mera allmänt inflytande på allmogen, torde det vara uppenbart, med hvilka svårigheter det är förenadt att inom Hallands län åvägabringa sådane förbättringar, som ankomma på menigheternes beslut och deras medverkan.
I juridiskt hänseende är länet fördeladt uti Irenne domsagor, nämligen: den norra, beslående af Fjäre och Wiske härader; den medlersta af Åhrstads, Faurås och Himble härader; och den södra af Halmstads, Höks och Tönnersjö härader, samt lyder under Götha Hof-Rält.
Länets fem städer hafva sina särskilde jurisdiktioner. 24 I ecklesiastikt hänseende hörer länet till Götheborgs stift, samt består af fyra kontrakter, nämligen:
Fjäre och Wiske, Warbergs, Halmstads och Laholms kontrakter, hvilka innefatta 5 stads- och 40 lands-pastorater, med tillsammans 90 socknar.
Länet underhåller 364 båtsmän, fördelade i tvänne kompagnier, af hvilka det norra, förlagdt inom Fjäre och Warbergs fögderier, består af 229, och det sodia, inom Halmstads och Laholms fögderier, af 135 man.
Desse båtsmanskompagnier voro under Danska tiden kavalleri, som sedan blifvit till båtsmän förvandladt.
Något indelt Regemente finnes ej inom länet, utan endast befäl, till exercerande af länets beväringsmanskap.
Delta befäl utgör en särskild korps, som bär namn af Hallands Infanteri-Bataljon; och har antalet af approberadt beväringsmanskap utgjort år 1842 . . 443 till lands . 132 lill sjöss .
Summa. . 575 » 1843 . . 440 ... . . 128 ... . . 568 » 1844 . . 478 ... . . 208 . . . . . 686 » 1845 . . 429 ... . . 208 . . . . . 637 » 1846 . . 570 . . • . 231 . . . . . 801 och 1847 . . 529 ... . . 185 ... . . 714.
Helsovården besörjes nu, som förut, af tvänne Provincial-Läkare, stationerade, den ene i Halmstad, och den andre i Kongsbacka, samt tvänne lazaretts- och tvänne stads-läkare; lazarettet, så väl här, som i Warberg, vinner allt mer och mer förtroende, samt börjar meia lillitas af allmogen än fordom.
Vaccinatörer och examinerade barnmorskor äro att tillgå i alla städer oöh de fleste/landtförsamlingar.
I följd af Eders Majlis nådiga cirkulär-bref den 2 Augusti 1844, hafva auktioner blifvit anställde vid alla gästgifvaregårdar inom länet för reservskjutsens öfvertagande på entreprenad; men kontrakter derom hafva inom 1847 års utgång endast kommit till stånd vid östra Karups, Fjerby, Laholms, Qvibille, Warbergs och Backa gästgifvaregårdar, på stora landsvägen emellan Helsingb org och Götheborg, vid Sjögårds gästgifvaregård på vägen emellan Halmstad och Jönköping samt Breareds gästgifvaregård emellan Halmstad och Wexiö.
Skjutsningsskyldigheten anses olika tryckande på olika orter inom länet.
Uti de närmast Småland och Westergöthland gränsande socknar underhållas, i anseende till hemmanens svaga beskaffenhet, endast högst få hästar inom 25 inom hvarje socken, och i desse orter anses skjulsningsskyldighelen ytterst svår och betungande, men dessa lokala förhållanden äro ock ett hinder emot tillvägabringande al entreprenader, emedan svårligen ställe står att finna, der så många hästar kunna underhållas, som för skjutsens upprätthållande är bestämdt och erfordras.
I de utmed hafvet liggande socknar, hvarigenom Götheborgsvägen löper, betraktas åter skjutsningen utaf allmogen såsom en inkomstkälla, och den önskar sig derföre icke qvitt denna.
Detta är orsaken hvarföre så få entreprenader om skjutsen kunnat åvägabringas, och all anledning är jemväl för handen, att på några stationer entreprenaden upphör vid kontraktstidens utgång.
Den 1 November 1841 inträdde det för länets landsbygd stiftade brandstods-bolag i verksamhet.
Jemförelsevis med andra län, der dylike inrättningar kommit till stånd, halva utgifterne varit höga, ehuru de icke något år uppgått till fullt en half procent.
Orsakerna till dessa mindre gynnsamma förhållanden måste sökas, dels uti dyrheten att bygga, enär timret måste hemtas på flere mils afstånd, dels i sjelfva byggnadssättet; ty inom Hallands län uppföras byggnaderne på allmogens hemman intill hvarandra, och bilda slutna fyrkanter, så att, då eldsvåda uppkommer, vanligtvis hela gården blir lågornas rof, hvaremot i de flesta andra län byggnaderne uppföras på afstånd från hvarandra, så att, vid eldens utbrott uti en, räddning af de öfrige är möjlig.
Äfvenledes saknas icke anledningar misstänka, att en och annan eldsvåda varit med vilja anlagd, för åtkommande af en hög försäkrings-ersättning, och, i följd häraf, beslöt bolaget år 1844, att värdet å försäkrad egendom skulle (ill ftdelar nedsättas.
Beloppet af bolagets ansvarighets-sunnna, de årligen inträffade brandskador, äfvensom förvaltnings-kostnaderna och årliga utgifter, inhemtas af följande tablå:
Förvaltningskost-
Afgift för hvarje den l;a No v. Ansvarighets- Eldskadornas nader och räntor 100 R:dr brand- Fran summa. belopp. m. m. försäkringsvärde 1841 lill s. d. 1842 R.dr 5,325,020. 12,354: 5. io. 1,365:19. 3. — 12 sk. 6 r. 1842 till 1843 » 6,246,430. 23,774: is. ii. 1,295: - - — 20 » — '» 1843 lill 1844 » 6,294,730. 22,350: 7. 4. 1,633: .34. - — 20 » — » 1844 till 1845 » 4,428,000. 9,592: 3.3. 8. 995: - - — 11 » 8 » 1845 till 1846 » 4,451,910. 19,419: 36. - 1,150: 21 » 8 » 1846 Lill 1847 » 4,604,190. 8,458: 34. 1. 1,009: 27.11. — 8 » 4 » eller i medelt al 15 sk. 8 r. Hera Heise öfver Halmstads
Län för åren 1842—1847. 4 26
För kommunikationernas förbättrande hafva anstalter i så måtto bl il vit vidtagne, att allmänna vägarne, dels öfver Hallands ås, emellan Karups och Margretetorps gästgifvaregårdar, dels emellan Breareds och Wrå gästgifvaregårdar, till undvikande af den ytterst svåra, så kallade Håralts elier Gyltige backe, börjat anläggas af enskilda personer, med bidrag af allmänna medel, och rättighet tillika för entreprenören af den förstnämnde att i vissa år uppbära vägpenningar efter en af Eders Maj:t fastställd taxa.
Dessutom äro alla allmänna vägar inom länet å nyo uppmätte, samt försedde med nya milstolpar och afvisare.
Inom Laholms fögderi, eller länets södra del, hafva de väghållningsskyldige frivilligt ingått på att laga de allmänna vägarne tidigt om våren, i stället för den i lag bestämda Liden eller sommaren, sorn utan motsägelse är den minst lämpliga tid, som kunnat väljas för väglagningen; följden af denna förändring har ock blifvit den, att vägarne inom nämnde fögderi äro vida bätLre än i de öfrige; och skulle ändamålet än bättre vinnas, om de väghållningsskyldige om vintren hade framkört, och utmed vägen upplagt lagningsämnena, så att', då käl-lossningen in folie, det endast återstode att på vägbanan utbreda dessa ämnen, i stället för att nu framkörningen vanligen ej företages förr, än på samma gång med utbredandet, och sedan käl-lossningen är förbi.
Inom länet finnes icke något ångfartyg, och ej heller anlöper ångfartyg från andra län någon plats inom Halland, undantagandes någon gång om sommaren under badtiden, då ångfartyg från Götheborg med passagerare afgår till
Särö badort.
Emedlertid kan det icke annat än väcka förundran, att då på Rikets östra kust ångfarten allt iner och mer begagnas och utsträckes, icke en enda ångbåt går utmed Rikets vestra kust, ehuru varutrafiken emellan Götheborg å ena, samt Halland och Skåne å andra sidan, visst icke är obetydlig, så att en ångbåtsfart deremellan, efter all sannolikhet, således skulle bära sig. §. 8.
Fl yysan ds fällen upptaga den ansenliga vidden af omkring 8,000 tunnland.
Af dessa fält hafva, jemlikt Eders Majrts nådiga bref den 16 Juni 1847, till jordägarnes disposition afträdts Renneslöfs och Edenberga, Eftra och Risarps, Wesslunda och Dahla flygsandsfält, under vilkor, dels att jord ägar ne, med häradsboernes befriande, 27 sjelf ve slänga omkring dessa fält och dem vårda, och dels alt skogsplantering derå fortsattes, betande icke äger rum förr, än fälten öfverallt blifvit skogbevuxna, oell träden vunnit den höjd, att kreatur icke kunna toppbita dem, samt hygge å fälten icke verkställes, utan efter utsyning af Eders Majrts Befallningshafvande i länet.
Flygsandsfälten vid Hishults och Knäreds byar, vid Stjernarps pappersbruk, Påarp och Trönninge, Fyllinge och Snöstorp, samt de som ligga norr om Willshärad och Lynga, med flere hemmans gemensamma fält, äro hvar för sig af det ringa omfång, och fordra så obetydlig stängsel- och dämpningskostnad, att ägarne af marken skäligen böra till förbindas att ensamme, utan allt bidrag af andre hemmansägare, stänga omkring fällen och å sanddrifvorna, samt dem vårda; i anledning hvaraf Eders Maj:t, genom högstberörde nådiga bref, anbefallt mig vidtaga de i berörde hänseende erforderliga förfoganden.
Skummeslöfs flygsandsfält, som innehåller en rymd af 582| tunnland, hafva jordägarne åtagit sig sjelfve inhägna och freda; men enahanda åtagande hafva ägarne till Eskilstorps och Hemmeslöfs, Mellby, Trulslorps och Åmots, Hökahemmanels, Snapparps, Tjerby med flere hemmans, Tönnersa och Gullbranna byars flygsandsfält, icke velat sig tillförbinda.
Icke heller hafva de till Staten velat afstå äganderätten till fälten, utan synes deras mening vara, att Staten nedlägger kostnader på fällen, och att de sedan få draga fördelen deraf.
Ägarne af Söndrums, Onsjö och Fammarps sammanhängande flvgsandsfäll, af tillsammans 1,291 ^ tunnland, hafva erbjudit sig afstå äganderätten till dessa fält, dock under sådane vilkor, att de ej kunnat af Eders Maj:t antagas.
Från uråldriga tider tillbaka hafva alla hemmansägare haft till skyldighet att stänga å de så kallade sanddrifvorna; men, i anledning af jordägarnes klagan, att desse ej förmådde ensamme underhålla stängseln omkring flygsandsfälten, åtogo sig häradsboerne år 1822 att äfven i sistnämnde hägnad taga del; dock lärer detta åtagande, efter hvad allmänt förmäles, endast afsett en tidrymd af vissa år, som redan tilländagått.
Icke-jordägare yrka derföre nu att varda qvitt sistnämnde hägnad, men detta bestrida jordägarne, likasom de icke velat åtaga sig denna hägnad emot den af Staten erbjudna ersättning af en skilling
Banko för hvarje uppskattad famn.
Rättegång härom emellan icke-jordägare och jordägare är derföre att emotse vid domstolarne i hvarje ort.