Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlåtande, z‘ anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, i fråga om afsöndring af jord från f. d. korporals-boställel vid Skånska Husar-regementet Husie, till utvidgande af Husie församlings kyrkogård inom Malmohus län.
Sedan hos Kongl. Maj:t Dess Befallningshafvande i Malmöhus län och Biskops-embetet i Lunds stift gemensamt i underdånighet anmält Husie, inom nämnde län och Oxie härad belägna, församlings framställda önskan, att, till vinnande af en, i anseende till dels förestående ombyggnad af församlingens kyrka och dels bristande utrymme för begrafningar högst behöflig utvidgning af den kyrkan omgifvande begrafningsplatsen, från det derintill gränsande f. d. korporals-bostället vid Skånska Husar-regementet f:dels mantal N:o 3 och ftdels mantal N:o 4 Husie, hvilket ännu innehades af löntagare på gammal stat, men, enligt Kongl. Cirkulär-Brefvet den 2 Februari 1833, vore afsedt till bostad åt Chefen för Lif-kompaniet af Södra Skånska Infanteri-regementet, måtto få afsöndras en vid vederbörlig landtmäteri-förrättning å karta affattad och beskrifven jordrymd af 10^:dels kappland, emot en efter ortens högsta vanliga jordpris och spanmåls-arrende bestämd årlig afgäld af 35,';-:dels kappar, löst mål, hälften råg och hälften korn, hvilken församlingen tillförbundit sig att den 1
Maj hvarje år efter gällande markegångspris till boställshafvaren utgöra, dervid Chefs-embetet vid bemälde regemente, enligt afgifvet och tillika i underdånighet insändt yttUih. lill 71.
St. Prot. 1853 åt 1854. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 30 Iläft. 1 (I. A.) 2 Stats-l tskottcts Utlåtande, iV.o 203. rande i ämnet, icke haft något att erinra, så framt bostället, betryggades i afseende å den erbjudna afgäldens ständiga fortfarande och församlingen ensam komme att vidkännas kostnaden för ifrågavarande jordstyckes mätning äfvensom dess afstängning från boställets öfriga plan; så hade Kongl. Majits och Rikets Krigs- och Kammar-kollegier, häröfver hörde, med öfverlemnande af från vederbörande myndigheter infordrade underdåniga yttranden, deruti något hinder emot den ifrågaställda jordafsöndringen ansetts icke förekomma, sig i underdånighet utlåtit och dervid, jemte erinran, hurusom, enligt författningarne, församlingen ålåge såväl att betala kostnaden för landtmäteri-förrättningen, derför den ock redan blifvit debiterad, som äfven att bygga och fortfarande underhålla kyrkogårdsmuren eller stängseln emot boställets egor, ansett behofvet af kyrkogårdens utvidgande in på boställets ego-område likasom tillräckligheten af den i sådant afseende föreslagna afgäld vara genom handlingarne fulleligen ådagalagde, hvadan Kollegierne i underdånighet på det sätt tillstyrkte
Nådigt bifall till ofvannämnde ansökning, att afgälden blefve, genom upphöjande af bråket till helt, fastställd till jemnt en tunna, hälften råg och hälften korn, samt derjemte, såsom i likartade läll tillförene stadgats, förklarades böra icke in natura, utan med penningar efter årligt markegångspris, för Kongl. Majit och Kronan af församlingen erläggas vid den tid, då uppbördsstämman i orten egde rum.
I betraktande af hvad sålunda i ämnet förekommit, har Kongl.
Majit uti till Rikets Ständer afbiten och från samtlige Riks-Stånden till Ståts-Utskottet remitterad
Nådig proposition, behagat föreslå Rikets Ständer att medgifva den ifrågaställda jordafsöndringen från ofvannämnda boställe, emot en till en tunna afradsgild spanmål, hälften råg och hälften korn, jemnad årlig afgäld, att af församlingen tili vederbörande boställshavare utgöras på sätt Krigs- och Kammarkollegierna i Öfrigt derom hemställt.
Som, enligt hvad utredt blifvit, Staten icke tillskyndas någon förlust genom den föreslagna jordafsöndringen, anser sig Utskottet, med afseende å den dermed åsyftade behöfliga utvidgning af Husie församlings kyrkogård, böra tillstyrka Rikets Ständer, att under ofvanbcrörda vilkor dertill samtycka.
Stuts Utskottets UltHlande, N:o 2 03, 3 \:o 303.
Ank. lill Exp.-Utsk. d. 27 Juli 1854, kl. 1 e. m.
Utlåtande, t anledning af vacht motion, angående
Statsverkets befriande från vidare utgifter för kolonien S:t Barthelemy.
Med åberopad anledning af Stats-Utskottets under N:o 13 afgifna och utaf samtliga Riks-Stånden bifallna Utlåtande, angående Kongl. Stats-kontorets ersättning för förskottsvis utbetalde medel till bestridande af kolonien S:t Barthelemy^ förvaltningskostnader, och med stöd af stadgandet i 56 § Riksdagsordningen, har Riksdags-fullmäktigen Johan Johansson från örebro län, på det Svenska Statsverket måtte hädanefter varda befriadt från dylika utgifter, deraf det icke egde någon fördel och dertill det icke hade någon skyldighet, uti en inom Bonde-Ståndet väckt och jemte häraf föranledda yttranden till Stats-Utskottet remitterad motion föreslagit, ätt ön S:t Barthelemy måtte helt och hållet skiljas från Svenska Kronan, med full rätt för öns invånare, att antingen öfverlemna sig och egendom åt någon annan makt, för att under densamma njuta skydd, eller ock ät sig utse hvilken styrelseform de behaga — samt att de af invånarne, som äro födde Svenskar, måtte förklaras berättigade att till fäderneslandet återvända och, om de i Statens tjenst varit anställda, i likhet med andra embets- och tjenstemän för framtiden åtnjuta underhåll utaf allmänna indragningsstaten.
På sätt motionären uppgifvit, blef ön S:t Barthelemy, genom en med då varande Kongl. Franska regeringen, den 1 Juli 1784, afslutad konvention, af - 4 Stats Utskottets Utlåtande, N:o 203. trädd till Svenska Kronan i utbyte emot den nederlags-rättighet i Götheborg, sorn då för Franska varor ensamt beviljades, men hvilken nederlags-rättighet sedermera, enligt Kongl. Förordningen den 10 Maj 1794, utsträcktes äfven till andra länders produkter.
Redan år 1785 förklarades denna ö för en allmän frihamn och utgjorde i sådan egenskap under de nästpåföljande åren en bland Westindiens betydligare handelsplatser.
Dock måste, till följd af omvexlande förhållanden, Svenska Statskassan äfven under framfarna tider vidkännas årliga utgifter för ifrågavarande koloni, hvars välstånd och förkofran rubbades dels genom fiendtliga infall och dels genom invärtes skakningar.
Efter derstädes återställdt lugn och sedan kolonien under några år åtnjutit en fredad handel samt af sina inkomster kunnat till Svenska Statskassan lemna ett icke obetydligt öfverskott, biföllo Rikets Ständer en vid 1812 års Riksdag af Kongl.
Maj:t gjord framställning om denna kolonis särskilda styrelse utan sammanhang med moderlandets Statsförfattning samt afskiljande från all gemenskap med samma lands drätselverk; dervid Rikets Ständer yttrade sig anse de inkomster, som från nämnde koloni kunde erhållas, vara alltför mycket beroende af händelsernas föränderliga skick, för att af Svenska Statsverket kunna med säkerhet påräknas; hvarjemte Rikets Ständer vid sitt då vidtagna beslut fästade det vilkor, att ön S:t Barthelemy’s förvaltnings-kostnader, ehvad öns inkomster blefve högre eller lägre, dädanefter icke skulle komma att belasta Svenska Statsverket, utan att sådana anstalter vidtogos, att af öfverskotten alltid tillhandahölles hvad till fyllande af bristerna erfordrades.
I öfverensstämmelse med Kongl."
Maj:ts uti högstberörde framställning meddelade förklarande, att de utgifterna för kolonien öfverskjutande intraderna skulle användas till allmänt nyttiga anstalter inom moderlandet, hafva under åren 1812 med 1816, utaf koloniens till Sverige öfversände inkomster ett sammanlagdt belopp af ej mindre än 486,675 R:dr anordnats till föremål, hufvudsakligen afseende Rikets omedelbara gagn.
Under den påföljande tiden eller från och med år 1817 till och med år 1830 öfverstego de vid kolonien influtne och till moderlandet äfvenledes öfverremitterade medlen med 291,994 R:dr 3 sk. 6 r:st hvad sedermera för bestridande af koloniens utgifter under åren 1831 med 1843, måst härifrån remitteras.
Under sistnämnde 13 år och hela den derefter förflutna tid hafva åter koloniens inkomster, i stället för att lemna något öfverskott, vida understigit förvaltnings-kostnaderne.
I sammanhang med det under 1844 och 1845 års Riksdag af Rikets Ständer vidtagne beslut, till följd hvaraf kolonien S:t Barthelemy återigen blifvit ställd under Sveriges administration och drätsel, samt de för uppbörden och redovisningen af Statsverkets inkomster och utgifter gällande grunder och för - Slals-Ulskollets Utlåtande, N:n 203. fattningar vunnit tillämpning jemväl i denna del af Riket, medgåfvo Ständerna, att de för koloniens förvaltning erforderliga utgifter, som ej af inkomsterna betäcktes, finge af Stats-kontorets tillgångar förskjutas och efter skeende reqvisitioner årligen ersättas utaf Riksgälds-kontoret, intilldess sig visade, huruvida godtgörelse för samma kostnader kunde framdeles beredas genom koloniens afkastning eller afträdande till någon fremmande makt.
De af Statsmedlen sålunda Ö förskottsvis bestridda och af Riksgälds-kontoret sedermera ersatte förvaltningskostnader hafva utgjort följande belopp, nemligen: för tiden intill 1846 års slut Rdr 11,349: 38.
3. för år 1847 V 8,698: 5. 6. för år 1848 }) 4,448: 18. 5. föl' år 1849 » 10,642: 45.
4. för år 1850 !) 11,619: 18. 3. för 0 ar 1851 » 12,064: 40. — för år 1852 1 3/279: 34.
» . för är 1853 8,105: 45.
3. eller tillsammans
R:dr 80,209: 5.
7. hvartill bör läggas det, enligt Kongl. Brefvet den 3 innevarande månad, under November och December 1853 af Kongl. Stats-kontoret för samma kostnaders bestridande ytterligare förskjutna belopp » 4.281: 8. som jemväl skall af Riksgälds-kontoret godtgöras.
Dessutom har, i öfverensstämmelse med Rikets nu församlade Ständers beslut, Riksgälds-kontoret ersatt Kongl.
Stats-kontoret. dels för ett, efter den staden Gustavia år 1852 öfvergångna eldsvåda, af Kongl. Maj:t i Nåder beviljadt och utaf Statsmedlen förskottvis utbetaldt understöd ” 11,948: 40, och dels för hvad utaf samma medel utbekommits, eller » 3,019: 16. i afräkning å det till nämnde stads återuppbyggande derjemte beviljade lån å 5,000 Spanska Daler.
För friköpandet af slafvarne å ifrågavarande koloni har dessutom, enligt Rikets Ständers medgifvande, under « Stals-Llskollcis Utlåtande.
A';o iOJ. åren 1846 och 1847, från Handels- och Sjöfarts-fon den utbetalts ett i denna fonds räkenskaper sedermera afskrifvet belopp af R:dr 119,760:
Redan vid 1817 och 1818 års Riksdag fästade Kongl. Majit Rikets Ständers uppmärksamhet på fördelen af kolonien S:t
Barthelemy^ afträdande till någon fremmande makt; hvarefter Rikets Ständer, genom deras underdåniga skrifvelse af den 8 Juli 1818, lemnade sitt samtycke till den derom skeende afhandling, under antagande af det härvid af Kongl. Majit uppgifna vilkor, att det kapital, hvilket för denna ultramarinska besittning kunde erhållas, alltid blefve att anse såsom en Sverige tillhörig fond, hvilken, mot säkerhet, skulle till större eller mindre del kunna användas i och för Riket gagnande ändamål.
Rikets Ständers i sagda hänseende meddelade beslut förnyades under Riksdagen åren 1844 och 1845, hvarvid Rikets Ständer, enär ingen anledning syntes vara att motse någon förbättring i de konjunktur-förhållanden, som under sednare tider egt rum i afseende på denna koloni och enär den hvarken då utöfvat eller förmodades framdeles komma att utöfva någon synnerligen verksam inflytelse på moderlandets handel och konstflit, i underdånighet uppdrogo åt Kongl. Majit att, så snart tillfälle dertill kunde sig yppa, till någon fremmande makt afträda samma koloni på de för Svenska Statsverket mest förmånliga vilkor, som stodo att erhålla.
För verkställigheten af ön S:t Barthelemy’s sålunda föreslagna och medgifna afträdande hafva också sedermera, enligt Utskottet meddelade upplysningar, tid efter annan, dels i ministeriel väg och dels genom öns guvernör åtgärder vidtagits och framställningar skett, men de Stater, till hvilkas
Regerings-departementer eller embetsmän man i sådant afseende vändt sig, hafva i allmänhet visat föga benägenhet att komma i besittning af denna ö.
I fråga om öns öfverlåtande till en eller annan makt, hafva å Svenska Regeringens sida, ej heller vissa politiska förhållanden kunnat förbises, helst genom en sådan öfverlåtelse olägenheter eller förvecklingar i sagde hänseende möjligen skulle åstadkommits, de der naturligtvis bordt sorgfälligt undvikas. Stater, som anse denna koloni sakna all betydenhet så länge den innehafves af Sverige, skulle nemligen sannolikt med missnöje se, att herraväldet öfver densamma tillerkändes något annat land, hvars politiska och merkantila intressen derigenom kunde på ett verksammare sätt befrämjas.
Till följd af flera under sednare tider å ifrågavarande ö timade olyckor och samtidigt inträffade särdeles missgynnande omständigheter, har den ekonomiska ställningen derstädes i allmänhet mycket försämrats, och koloniens framtida förkofran lärer i någon väsendtligare mån ej vara att motse, med mindre nu rådande, för densammas industri och handel menliga förhållan - Sluts-Utskottcis Utlåtande, i\:o 203. j (leii komma att undergå en hufvudsaklig förändring.
Koloniens inkomster, som, på sätt redan är uppgifvet, sedan flere år tillbaka understigit utgifterna för dess förvaltning, torde således ej heller framgent, utan en dylik förändring, kunna påräknas komma att betacka förvaltnings-kostnaderne.
Åtminstone lärer detta för moderlandet ofördelaktiga missförhållande mellan inkomster och utgifter ej kunna afhjelpas genom någon minskning i nyssnämnde kostnaders belopp, helst en ytterligare indragning af den anställda tjenstemanna-personalen eller nedsättning af dess löne-förmåner icke skall vara verkställbar.
Tvärtom torde en ökning deraf framdeles svårligen kunna undvikas, såvida öns administration skall vederbörligen handhafvas samt dervarande invånare ega att påräkna det skydd till person och egendom samt de öfriga förmåner, derpå medlemmar af ett ordnadt samhälle måste hafva skäliga anspråk.
Beträffande särskildt religions- och sjukvården, har Utskottet inhemtat, att de till katholska trosbekännelsen hörande personer, hvilka utgöra pluraliteten af öns folkmängd, väl numera ega att tillgå en nyligen ditsänd andlig tjenstemans handledning och biträde, men att hvarken någon Luthersk prest eller någon läkare för närvarande finnes på ön anställd.
Ehuru nu anförda jemte öfriga angående oftanämnde koloni Utskottet meddelade upplysningar visserligen icke gifva anledning till den förhoppning, att Svenska Statsverket under de kommande åren skall befrias från dylika kostnader, som detsamma den sednaste tiden måst vidkänna för kolonien S:t Barthelemy^ förvaltning, och ehuru det under nuvarande förhållanden torde möta svårigheter för Svenska Regeringen att på ett med nationens fördel och värdighet öfverensstämmande sätt komma ifrån besittningen af denna koloni, anser sig Utskottet dock ingalunda kunna biträda och förorda det i nu förevarande motion framställda förslag att snart sagdt öfverlemna densamma åt sitt eget öde; i hvilket fall den troligen skulle blifva ett rof eller tillhåll för kapare eller sjöröfvare samt Sveriges regering och folk af andra bildade nationer ådraga sig förebråelser för ett förfaringssätt, stridande både mot folkrättens grundsatser och staternas förbindelser ej mindre emot hvarandra inbördes, än emot sina egna undersåter.
Utskottet, som är förvisssadt, att, derest tillfälle skulle på ett eller annat sätt yppa sig att, utan blottställande af Rikets sanna fördel och anseende, bereda åt det allmänna framtida befrielse från vidare uppoffringar för oftanämnde koloni, Kongl. Maj:t icke skall lemna ett sådant tillfälle obegagnadt, får alltså hemställa, att den af Riksdagsfullmäktigen Johan Johansson väckte motion, angående samma kolonis skiljande från Svenska kronan icke må till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda.
Stockholm den 21 Juli 1854. 8 ShiU-UtAolteis Utlåtande, Ar:o 204.
HT:o A^ik. till Exp.-Utsk. d. 27 Juli 1854, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om tryckning af' någre, Slats-Utslwtlets Betänkande N:o 71 f(iljäktige, skriftliga bilagor i frågan om Landt-Stätens löne-reglering. (U. A.)
Uti cn inom Bonde-Ståndet, med stod af 56 § Riksdags-Ordningen, väckt, till Stats-Utskottet remitterad motion, har Riksdagsfullmäktige!!
Anders Andersson från Skaraborgs län hemställt, att de i sammanhang med Utskottets Betänkande N:o 71, angående regleringen af utgifterne under Riks-statens Sjette Hufvud-titel, till Riks-Stånden aflemnade skriftliga bilagor, innefattande uppgifter om Landt-stats-tjenstemännens aflöning m. m., måtte få genom Utskottets försorg tryckas, så att hvarje Stånds-ledamot lättare komme i tillfälle att förskaffa sig de upplysningar i frågan om Landt-statens löne-reglering, som i nämnde bilagor vore att hemta.
Utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande och då omförmälde bilagor utan tvifvel innehålla flere för bedömande af frågan om Landt-statens löne-reglering vigtiga upplysningar, samt motionären alltså icke saknat skäl för sitt förslag att genom bilagornas tryckning göra dessa upplysningar för Riks-Stånden lättare tillgänglige, har Utskottet trott sig böra tillstyrka, att ifrågavarande bilagor må få tryckas, för att sedermera bland Riks-Ståndens ledamöter i vanlig ordning utdelas.
Stats-Utskottet* Memorial, N:o 203. lV:o 205.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 27 Juli 1854, bl. 1 e. m.
Memorial, i anledning af erhållen äterremiss å Utlåtandet N:o I!2. (U. A.) Stats-Utskottets under N:o 112 afgifna Utlåtande, i anledning af väckt motion om upphörande af den till Svenska kyrkan i London utgående läste-afgift af Svenska fartyg som anlöpa hamnar i Stor-Brittanien och Irland, har af Borgare-Ståndet blifvit till Utskottet återremitteradt; men som de trenne öfriga Riksstånden, enligt ankomne Protokolls-utdrag, bifallit samma Utlåtande, hvadan, jemlikt 75 § Riksdags-Ordningen, frågan är af Rikets Ständer afgjord, har Utskottet funnit sig icke kunna dermed taga vidare befattning.
Stockholm den 21 Juli 1854. lith till Ii.
Prot. 1853 & 1854. 4 Sami. 1 Afd. 2 Hand. 3o Haft 10 Slals-Utskollels Utlåtande, N:o 206.
HT:o 306.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 27 Juli 1854, kl. 1. e. m.
Utlåtande, i anledning af vackt motion om pension åt afl.
Bruksidkaren Samuel Owens enka. (U. A.) Från Ridderskapet och Adeln har Stats-Utskottet erhållit remiss å en inom bemälda Riks-Stånd, med stöd af 56 § Riksdags-Ordningen väckt motion, deruti Friherre Tersmeden, W. F., i minnet återkallat den nyligen vid 80 års ålder aflidne bruksidkaren Samuel Owens stora förtjenster om det allmänna och hurusom denna man, hvilken år 1804. genom framlidne Presidenten Friherre EdelcrantFs föranstaltande, från England hit ankom med en redan då förvärfvad stor skicklighet i mekanik, särdeles för ångkraftens användande, sedermera under de många år, han härstädes idkade jern-manufaktur-rörelse, genom oafbruten verksamhet och ihärdighet icke allenast lyckades bringa sina tillverkningar till sådan höjd, att de i alla afseenden kunde täfla med utländska arbeten, utan äfven vid sina verkstäder danade skicklige arbetare, hvilka derifrån utgått till Rikets provinser, för att meddela sina förvärfvade insigter och färdigheter åt närvarande och kommande slägten.
Denna hans konstskicklighet, idoghet och stora arbetsflit hade likväl icke förmått freda honom från ekonomiska betryck; ty, sedan Owen, genom vidsträckta spekulationer för utvidgande af sin nyttiga rörelse, icke allenast offrat den sparpenning, han efter fleråriga mödor egde i behåll, utan derjemte åsamkat sig skuld, sedermera ökad genom högst betydliga förluster, hvaribland hufvudsakligen den af ångfartyget Josephine, som af vådeld förstördes, nödgades Owen såväl i följd häraf som ock af de dryga omkostnader, Stals-Ulskottels Utlåtande, N:o 206.
11 han måst vidkännas för en talrik familjs uppehälle och 13 barns uppfostran, afstå sin egendom till borgenärers förnöjande.
Rikets Ständer behjertade visserligen då mannens ekonomiska bekymmer och, på samma gång de erkände hans förtjenster, tilldelade honom en årlig pension af 2,000 R:dr, som på hans ålderdom utgjorde enda bergningsmedlet för honom sjelf, en åldrig maka och tvenne oförsörjda döttrar; men nu, sedan mannen och fadren aflidit, hade de efterlefvande blifvit försatte i den bekymmersamma belägenhet att nödgas i hans efterlemnade skuldsatta, ännu efter konkursen outredda bo, söka urarfva-förmån; och då motionären föreställde sig, att Rikets Ständer icke skulle vilja tillåta att Owens enka och oförsörjda barn lefde i saknad af lifvets oundgängligaste förnödenheter, har han hemställt, att ett belopp af 666 R:dr 32 sk., eller en tredjedel af den pension Owen under sin lefnad af Stats-medel fått uppbära, måtte såsom årlig pension tilldelas bemälda enka för hennes återstående lifstid.
Hvad sålunda blifvit anfördt och hemstäldt, har Utskottet tagit i öfvervä gande; och som ostridigt är, att bruksidkaren Owen, genom sina nitiska och lyckade bemödanden för industriens utveckling i flera riktningar inom fäderneslan det, ådagalagt stora förstjenster om det allmänna, — ett förhållande, som Rikets Ständer redan erkänt, då vid 1828—1830 årens Riksdag en gratifikation af 2,000 R:dr årligen beviljades Owen för hans återstående lefnad, — samt Utskottet anser det vara Staten värdigt, att åt förtjente mäns enkor, som befinnas vara i nödställd belägenhet, medelst pensions-understöd, söka bereda en tarflig utkomst, får Utskottet hemställa, att bruksidkaren Owens enka må uppföras å Allmänna lndragnings-staten till åtnjutande, så länge hon lefver ogift och är i behöfvande omständigheter, af en årlig pension, stor 500 R:dr.
Reservation: af Herr Berger, A. A.:
»Om å ena sidan måste medgifvas, att den grundsats, som allt mer och mer synes vilja göra sig gällande, det förtjente embetsmäns och andra personers enkor och barn böra, efter skeende anmälan, på 9:de
Hufvud-titeln uppföras till erhållande af pension, är att anse såsom felaktig, så mycket heldre, som erfarenheten visar, att den i tillämpningen börjar få en allt - 12 Siats-Utskottets Utlåtande, IS:o 207. för stor utsträckning, som ofta kan leda till missbruk, så bör ock å andra sidan icke nekas, att den person, hvarom nu är fråga, gjort sig särdeles förtjent till ett undantag i detta hänseende.
— Men jag reserverar mig dock mot Utskottets beslut i denna fråga hufvudsakligast på den grund, att, vid dess afgörande inom Utskottet ej varit bekant, det Bruks-societeten år 1844, med hänsyn till Herr 8.
Owens i många afseenden för jern-handteringen gagnande verksamhet, anvisat åt honom en årlig pension af 1,000 R:dr R:gs med föreskrift derjemte, att, i händelse af Herr Owens död, hans efterlefvande enka och omyndiga barn fortfarande skulle blifva i åtnjutande af samma pensions-belopp.
— Jag tror således att Staten denna gången kunnat bespara sig den ifrågasatta pensionen.»
Häruti instämde Riksdagsfullmäktigen Henrik åndersson från Örebro län.
&:© 30*.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 27 Juli 1854, kl. 1 e. m. (1 (låtande, i anledning af väckt motion, om bidrag af allmänna medel för lillvägabringande af ändamålsenlig kommunikation emellan Sveriges fasta land och Gottland. (U. A.) Förenämnda, till Stats-Utskottet remitterade motion har blifvit väckt inom Preste-Ståndet af Biskop Hallström, hvilken deruti anfört, hurusom, under det att mänga nyttiga åtgärder vidtagits till kommunikationens befrämjande emellan Rikets särskilda provinser, föga åtgjorts för Gottland och att mycket ännu återstode för tillvägabringande af en lifligare och i många hänseenden önskvärd förbindelse emellan nämnda ö och fasta landet.
En tid hade dock funnits då en Slals-Utskottcts Utlåtande, N:o 207. i 13 Ulligare förbindelse underhölls med moderlandet, derigenom att en mindre ångbåt, anskaffad genom Postverkets försorg, ifrån början af
Maj till slutet af November månad, på bestämda dagar tvenne gånger i veckan fortskaffade post och resande emellan Westervik och Wisby.