Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
745 tillstyrkt, så har Utskottet med afseende å de många svårigheter och hinder, som mota fortgången och utvecklingen af ett börjande samhälle, ansett sig heldre böra, genom förenämnde friheters tillstyrkande, befordra möjligheten för köpingens första befolkning, som merändels utgöres af föga bemedlade personer, än att betunga StatsCassan genom directa utgifter i detta hänseende, och, då en sådan med billighet öfverensstämmande grundsats oftast iakttages vid Nybyggens anläggande och andra dylika tillfällen, finner Utskottet icke anledning att på annat sätt ändra sin, rörande denna omständighet, yttrade tanka, än att, enär
Utskottet uti dess den 3:dje nästlidne
Maj meddeldte Betänkande, i anledning af väckte motioner, rörande de i Riket vistande Judar, hemställt att, med upplifvande af 1782 års Reglemente, Judarne icke må tillåtas att bo och vistas annorstädes än i Städerne Stockholm, Götheborg och Norrköping samt, med särskildt tillstånd för vissa.
Judar, äfven Carlskrona, den ifrågavarande
Köpingen jemväl må vara ifrån förstnämnde rättighet, i afseende på Judars emottagande och bosättning, utesluten.
Vidkommande åter hvad erinradt blifvit, att, då Utskottets Betänkande vore bygdt på den grund, att
Köpingens nytta hufvudsakligen skulle befrämjas genom en Canal» öppnande, det ej vore rådligt till - 744 Besv, och.
Ekon, Ihsk.
Betänkandtn. styrka Köpingens anläggning, såsom tillskyndande Staten en utgift, får Utskottet häremot anförs, att hvarken uti motionen någon fråga blifvit väckt om en sådan Canals öppnande,utan endast derstädes anmärkt, att en sådan skulle framdeles för Köpingen kunna medföra fördel, och icke heller i Utskottets Betänkande, annorlunda än såsom ett medverkande motiv, iså måtto omnämndt, att, genom läget vid en betydlig sjö och ao» dra vattendrag, syntescommunicationen utan särdeles svårighet kunna beredas till sjöa Wenern och kringliggande Städer; hvadan alla häremot gjorda anmärkningar lära vid ett sådant förhållande af sig sjelfve förfalla; äfvensom Utskottet anser de framställda erinringarne, att Utskottat bordt först undersöka och yttra sig, huru vida Köpingen kunde tillstyrkas, innan nämnde Canal blifvit öppnad, eller om en sådan undersökning hemställa, icke bordt blifva föremål för Utskottets utlåtande, då, på sätt upplyst blifvit, någon motion ej vore derom i bahörig ordning vackt, och de skäl, hvilka i öfrigt blifvit i detta hänseende framställde, synts Utskottet tillräcklige, för att derpå grunda ett tillstyrkande.
Hvad vidare rörer det gjorde förslaget, att Kongl. Maj:t villa af Nionde Hufvudtiteln låta bestrida kostnaderna till Tomternas förseende med smärre lerhns, samt hrad mera kunde anses nödigt till före - Besv. och Ekon.
745 tömmande af Nybyggarnes tidiga obestånd 3 så får Utskottet äfven härvid förklara, att, då någon fråga härom icke annoilunda än genom ifrågavarande återremiss blifvit väckt och Utskottet meddelad, finner
Utskottet samma fråga ej heller nu kunna föranleda till något Utskottets hufvudsakliga utlåtande.
Och får Utskottet slutligen tillkännagifva, att dess ifrågavarande Betänkande blifvit af Högv.
Preste-Ständet samt Hederv.
Bonde-Ståndet bifallet.
Ifrån detta Utskottets utlåtande hafva Herrar Lundman och Möller varit skiljaktige och åberopat sina rörande denna fråga förut afgifne särskildta yttranden.
Ankom den 25 Juni 1823.
Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, om Lumps amlin gs-skyldighetens upphäfvande samt om förändrade föreskrifter i afseende på sältet, att samla lumpor för pappersbrukens behof.
Detta Betänkande har blifvit återremilteradt från 746 Btsv. och Elkon, Uttk, Bctanhandsn« Vällofl.
BorgareStånclet, till följe af de anmärkningar, som derstädes blifvit gjorde af Herr Lenning, som anser de redan af Kongl. Maj:t i detta ämne vidtagne Nådiga åtgärder, endast ined upphäfvande at vitesförbud och nu gällan* de taxa för underlåten lumpleverering, höra oförändrade få visa sina verkningar.
Herr Vestin-, att Kongl. Maj:t i nåder tnåtte täckas låta öfverse, hvad för riket må vara mest nyttigt, samt sedermera i afseende på lumpsamlingen förordna, såsom Kongl. Majit för godt finner.
Herr Hambraeus-. att pappersbruksegare bibehållas vid rättigheten att antaga lumpsamlare, utan annat band, än att dertill begagnas ärliga och välfrejdade personer.
Herr Hagander: att bestyret med lumpsamlingen kan helt och hållet öfverlemnas åt pappesbrufesegarens enskilda omsorg.
Herr Ekelund-, att pappersbruksegare måtte få hvar sorn heldst inom riket samla lumpor genom deras lumpsamlare, utan inskränkning till vissa län och uppgifna districter eller föregående anmälanden.
Herr Leffler: att skyldigheten att samla lumpor icke utan våda kan helt och hållet upphäfvas.
Herr Bagge: att Utskottet icke tagit i betraktande, att Län finnas, der pappersbruk ej äro inrättade, och Herr Lindström, J,, att lumphandeln bör blifva alldeles fri.
Herrar Hult - Eesv. och Ekon.
Betänkanclen. 747 berg och Falin hafva deremot nnderstödt den i Betänkaodet framställda mening.
Bondeståndet, hvarest Anders Danielsson, vid föreskriften, att mindrearbetsföra personer och sådane, som äro ur stånd på annat sätt skaffa sig uppehälle, skulle i synnerhet få begagnas till lumpsamlare, erinrat, att under sådan rubrik endast tiggare och kringstrykande lösa personer skulle blifva begagnade, hvilket hara anser framför allt böra förekommas, och föreslår i stället, att pappersbruksegare måtte åläggas träffa aftal med någon viss bofast man i hvarje socken eller Pastorat, hvilken besörjer uppköp af de lumpor, som inom districtet kunna aflåtas.
Häruti hafva instämt Nils Insulin från Stockholms Län, Eric Paulsson och Anders Larsson från Elfsborgs Län, C. F. Berg från Bohus Län, Carl Bengtson, Anders Nilsson och Jonas Gråberg från Carlstads Län, Eric Cederborg, Nils Håkansson från Christianstads Län och Nils Månsson från Malmöhus Län, hvilken likväl var skiljaktig i den omständigheten, att han, åberopandesitt yttrande i Utskottet, ansåg otjenligt, att Bönder befattade sig med upphandlingen.
Eric Bylund har tillagg t, att insamlingen kunde ske vid mantalsskrifningen eller andra allmänna möten, hvilket åter Nils Strindlund funnit olämpligt.
Utskottet har tagit dessa anmärkningar i öfvervägande och får, efter noggrann 748 Besv. och Ekon. TJt&k. Betänkanden. pröfning af deras beskaffenhet, vördsamt anföra, att i Utskottets tanka skola de fleste öfverklagade olägenheterna i afseende på lumpsamlingen förekomrnas, genom Utskottets föreslagne åtgärd, det sjelfva skyldigheten att samla lumpor upphäfves; beträffande dernäst frågan om lumpsamlares antagande och rättigheten för dem, att i sådan egenskap kringresa, si, och då alldeles stridiga motioner och interresen i detta afseende blifvit framställde, yrkande nemligen å ena sidan, att pappersbruksegare malte berättigas, att, utan någon inskränkning i afseende på Län, tid eller personer, antaga lumpsamlare, och å den andra, att lumpsamlingen skulle i hvarje socken eller pastorat i den mån inskränkas, att det uppdroges åt en enda person, att derom besörja, så lemnar detta förhållande en ökad styrka och ett nytt stöd för Utskottets öfvertygelse, om lämpligheten och billigheten af den medelväg.
Utskottet föreslagit, att nemi. pappersbruksegare väl skulle bibehållas vid rättigheten, att antaga lumpsamlare, som äfven finge kringresa, men med iakttagande af sådana villkor, att deras besök icke må falla allmänheten till besvär.
Utskottet, som derjemte trott sig böra erinra om betänkligheten deraf, att nti en ekonomisk fråga, derunder enskildas mangfalldiga och obestämbara interessen äro beroende, från ett absolut Sesv. ech jLkon.
Bctänhanden.
Svang genast tillstyrka en oinskränkt frihet, hvilka motsatta förhållanden, enligt Utskottets erfarenhet, böra beredas och förmedlas genom en lämpelig, fortgående, icke plötslig öfvergång af det eea till det öndra, om olägenheter skola förekomma®, finner sig, af hvad anmärkt blifvit, icke föranledt att förändra dess i Betänkandet framställda mening.
Hvad särskildt angår det inkastet, att Utskottets föreslagna föreskrift, till förmån för mindra arbetsföra personer, skulle föranleda dertill, att endast tiggare och landstrykare blifva lumpsamlare, anser Utskottet ett tillräckligt Correctiv häremot vara förvaradt i stadgandet, att lumpsamlare, innan de erhålla pass, skola vara försedde med betyg af prester» skåpet i orten om god frejd.
Dock varder detta Utlåtande, jemte en Ledamots särskildta yttrande, Riksens Högloft.
Stan» ders eget upplysta bepröfvande understäldt, med vördsamt tillkännagifvande, att det återremitterade Betänkandet är bifallet af Högloft.
Stockholm den 10 Juni 1825. '75° Besv. och Ekon.
Utdrag af Protocollet, hållet i Riksens höglo fl. Ständers Allmänna Besvärs• och Ekon.
Utskott elen 10 Juni 1825. S. D. Herr Lenning förnyade sin föru6 yttrade tanke, att han anser det nu föreslagne omständeliga stadgandet vid uppköp af lumpor ej väl öfverensstämmande med tidens liberala tänkesätt och instämde endast i 2:ne delar af Betänkandet eller upp. häfvandet af plikt för underlåten leverering af lumpor, likasom upphörandet af nu gällande taxa för levererade lumpors betalning; Allt öfrigt i detta betänkande kunde han ej biträda, heldst han trodde dessiörutan det allmännas billiga fordringar vara behörigen förvarade; men de nu föreslagna föreskrifter ansåg han göra en mindre bil. lig inskränkning i pappersbruksegarens redan nog betungade besvär vid insamling af Lumpor.
Ex ProtocoHo. A. Fryxell. fitsv. och Ekon.
Bttänhanden, 751 N.-o 121, Ankom den 2Q Juni 1323.
Ytterligare Utlåtande, rörande ifrågaställa skyldighet för Pastorer att årligen till vederbörande Lands-Contoir och Consistorium insända (Jtdrag af Isyrko-böckerne öfver födda och döda personer. v.. * ällofl.
Bonde-Ståndet hafva , genom Protocolls-Ut» drag den 25 sistlidne April, till Utskottet behagat återremittera dess i ofvannämnda ämne den 2 i samma månad afgifne Utlåtande, med dervid gjorde anmärkningar, inom förstberörde Stånd af Rerrar Bagge, Fornander och Ehinger, samt inom sistnämnde Stånd af Riksdags - Fullmägtigen Carl Fredric Berg, från Bohus Län.
Desse anmärkningar innefatta dels ett upprepande af den förut till stöd för motionen anförde händelse, att Kyrkoböcker stundom genom eldsvådor gått förlorade, hvarigenom tillfället, att i arfsfrågor styrka slägtskap, blifvit mången betaget, dela att Pastorer skola finnas, sorn ficke föra Kyrkoböcker ; att saknaden af controll öfver Kyrkoböckerna kan medföra våda, enär en Pastor på sådant sätt är obetaget, att till förnärmande af andras välfärd och äf - yjjB Best), och Ekon, Viik, Betänkande», ven För att berecia sig sjelf en förmån, eler» uti göra ändringar; att en vida längre sträckt skyldighet, än som blifvit ifrågasatt för Pastorer, förut åligger Domstolar samt andre Ämbets-Verfe, hvilka till vederbörande sina förmän böra insända afskrifter af Domböcker, räkenskaper och andre handlingar, samt att genom besörjande af Utdrag af Kyrkoböckerne öfver födda och döda personer, hvilka för hvarje pastorat troligen icke kunna komma att omfatta mer än ett, två till högst tre arfe, något synnerligt besvär för Pastor icke fean inträffa, och än mindre ett sådant, att han derigenom det ringaste hindras från utöfningen af sina pligter såsom själasörjare; hvarjemte Cart Fredric
Berg hemställt, att, om, detta allt oafetadt, motionen skulle afslås, det åtminstone måtte förklaras utgöra en rättighet för hvarje Församlings Kyrfeo-Råd, att vid hvart års slut taga afskrift af Förteckningen öfver födda och döda, derå erhålla Pastors intyg om rigtigheten, samt den sedermera till förvar i Härads-Rättens Archiv nedlägga för framtida rättelse och upplysning, och har Berg ansett desto heldre nödigt, att hos Kongl. Majst måtte i underdånighet begäras, det ett allmänt gällande påbud härom blefve utfärdadt, som, ehuru enskildta Utdrag ej af Presterskapet kanna förvägras dem sådan© äska, Berg förment Besv. oeh Ekon.
753 samma beredvillighet å en del ställen icke vara att förvänta vid ifrågavande fall.
Då Utskottet till förnyad öfverläggning förehaft ämnet, har Utskottet icke kunnat förändra den tanke, som det i sitt förra utlåtande yttrat, att egentligen endast för de tillfällen, då Kyrkoböcker genom våd. eld eller annan olyckshändelse gått förlorade, någon fördel kunde vinnas deraf, att tillgång till kännedom om deras innehåll å annat ställe vore beredd} och Utskottet har i följd häraf hvarken kunnat föreställa sig möjligheten, att Kyrkoböckernes förande skulle af någon Pastor underlåtas, eller trott den förutsatta händelse, att en Pastor skulle kunna tillåta sig förändringar i Kyrkoboken rimligen vara att befara.
I förra fallet vore ock förgäfves, att vänta någon controllerande uppgift, då de anteckningar, hvarur den skulle hemtas, alldeles saknades; och med lika skäl, som man ansett 6ig kunna antaga en så långe drifven efterlåtenhet hos förmän, att försummelsen a£ Kyrkoböckers hållande a£ dem kunnat lemnäs oanmärkt, skulle man ock kunna förutsätta en fullkomlig brist på tillsyn öfver fullgörandet af förbindelsen, att insända utdrag af Kyrkoböckerna, hvarigenom således det correctiv emot en slik försummelse, som man härmed ville åstadkomma, skulle förfela sin verkan.
Bihang till RiksSt, Fröt. >(323, gide Sami.
N:r 4g' 754 Sesv. och Ekon.
Rttankanden>
Att från åtskilliga Ämbets-Verk reno* verade Handlingar ingå till de öfver dem förordnade Autoriteter, har Utskottet vid ärendets första handläggning icke underlåtit öfverväga; men, som ändamålet af sådana handlingars insändande är, hvad raken* skaper beträffar, deras Revision, och, hvad Domböcker angår, egentligen att ÖfverDomaren må ega tillfälle deraf vinna fean* nedom, huru underlydande
Domstolar skipa lag och rätt; så har Utskottet af berörde förhållande icke kunnat hemta anledning till förbindelse för Prestersbapet, att till förvar å andra ställen inlemna afskrif* ter af Kyrkoböckerna, hvarmed afsigten skulle vara helt olika, Gerna medgifver Utskottet, att uppsättandet af de ifrågavarande utdragen af Kyrkoböckerna icke kan fordra någon synnerlig möda.
Men, då Utskottet ansett Presterskapets tid redan vara hog mycket borttagen genom åtskillige dem ålaggde bigöroxnål, så har Utskottet måst låta hos sig gälla, att hvarje tillökning deruti vore obillig och menlig, så vida den, om ock i ringa mån, kunde medverka att inskränka Presterskapets uppmärksamhet på dess egentliga kall.
Ehuru Utskottet, i följd af hvad således är anfördt, ansett sig icke kunna frångå sitt förut afgifne och af Höglofl.
Riddersbapet och Adeln samt Högv.
Preste - Be sv, och Ekon.
Betcinkanåen.
755 Ståndet godkände utlåtande, deruti Utskottet afstyrkt bifall till den väckte motionen om skyldighet för Pastorer, att årligen till vederbörande Lands-Contoir och Consistorium insända utdrag af Kyrkoböckerne öfver födda och döda personer, har Utskottet likväl af det fortsatte yrkandet, om nödvändigheten af större uppmärksamhet på Kyrfeoböckernes rigtiga och ordentliga förande, trott sig böra hemta skäl tillstyrka Riksens Höglofl.
Ständer, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om förständigande
För vederbörande, att vid de i Författningarna anbefallda visitationer noga tillse, huru Pastorerne sina Kyrkoböcker hålla, samt att jemväl vaka deröfver, att vid de årliga husförhören alla till hvarje hushåll hörande medlemmar, och således äfven da under året födde barn, blifva, pä sätt författningarne innehålla, i husförhörslängderne antecknade och upptagne.
Den rättighet till verificerade afskriften erhållande af Pastorers ahteckniogar öfver födda och döda, som Carl Fredric Berg begärt måtte Församlingarnes KyrkoRåd tilläggas, anser Utskottet redan vara gifven genom 2 §. 5 Mom. i Kongl.
Majit* och Riksens Ständers fastställde Tryckfrihets-Förordning, den 16 Juli x8t2, och desto mindre behöfva genom^något nytt påbud bekräftas, som publik tjenstemans vägrande, att meddela alskrifter a£ de under w * 756 Besv. och Ekon. nnk.
Betankanden. dess vård varande handlingar, eller lemna tillträde till sådanc afskrifters tagande, är med ansvars påföljd belagdt, och rättelse i ett slikt vägrande således lian sökas; men, beträffande den jemväl yrkade friheten för Kyrko-Råden, att i Harads-Rätternes Archiv få till förvar nedlägga berörde afsbrifter, så anser Utskottet sig böra förklara, att det icke kan finna någon skyldighet för Häradshöfdingen, att sådane handlingar vårda.
Ständers Allmänna Besvärs- och och Ekonomi-Utskott den 16 Juni 1823. S. D.
Herr Prosten Grevillius anförde ; ”Ehuru jag i hufvudsaken instämmer i det beslut, Riksens Höglofl, Ständers Allmänna Besvära- och Ekonomi-Utskott fattat i afseende på väckte motioner, om skyldighet för Pastorer, att till Konungens Befallningshafvande samt Consistorium årligen insända afskrifter af Kyrkoböckerne, kan jag dock för ingen del bifalla det, efter mitt omdöme, öfverflödiga och obehöriga tillägg, hvarigenom Riksens Höglofl.
Ständer uppmanas, att uti underdånig skrifvelse till Bcsv. och Ekon.
Utsk, Ettänkctnden. 757 Kongl. Maj:t anhålla om nådigt förständigande till vederbörande visitatorer, att vid anställande visitationer noga tillse, det
Kyrfeoböckerne blifva med fullkomlig noggrannhet förde m. m.
Ett sådant förständigande har på intet ställe i de väckte motionerne blifvit yrkadt, äfvensom någon klagan öfver vårdslöshet i Kyrkoböckers förande icke heller der blifvit yttrad.
Jag linner således ingen anledning hafva förefallit, att tillstyrka en sådan skrifvelse, heldst jag som så* dan omöjligen kan anse de lösa och på al* la skäl blottade uppgifter, som vid målets beredning uti Utskottets afdelning kunnat förekomma.
Har det funnits, ellar finnes ännu någon Pastor, som vårdslösar pligten, att ordentligen fora Kyrkoböcker, sä är pligten likväl bestämdt föreskrifven; och lärer det hvarken tillhöra Utskottet eller Rikets Ständer, att beifra enskilda försummelser, hvilka uti föreskrifven
Lag hafva sitt correctiv och vid laga Domstol både kunna och böra beifras.
Att nu begära, det Kongl. Maj:t ville Nådigst förständiga Biskopar och öfrige Visitatores, att under visitationer noga efterse, det Kyrkoböckerne med reda och ordning föras, vore, då äfven detta är dem redan förut i Lag ålagdt, en åtminstone indirect anklagelse för i detta afseende ef - 758 Besv. o*h Ekon.
Bttanktuiden. tersatt skyldighet, till hvilken insimulation någon anledning under frågans handläggning icke förekommit.
Ut Supra, Ex Protocollo, \A.
Fryxell, *C’ N:o 122.
Antom deu 28 Juni *823» Ytterligare Utlåtande, i frågan om skyldighet för Lappska Nybyggares söner, att ingå i allmänna beväringen.
Sedan Utskottet uti afgifvet betänkande, i anledning af Riksdags-Fullmägtigen från Norrbottens Län Olof Wikströms väckte motion, om skyldighet för Lappska nybyggares söner, att ingå i Allmänna Beväringen, på anförde skäl tillstyrkt R.
Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det en allmän undersökning måtte företagas, till utrönande af innevånarnas i Lappmarken större eller mindre förmåga, att utgöra de skyldigheter, som andre Sven - Besv. och Ekon.
759 ske medborgare åligga, samt att Kongl, Majit derefter, med afseende på de uppdagade förhållanderne, täcktes vidtaga de förändringar häruti, 60m på Kongl. Maj:t berodde och af Kongl. Maj:t kunde anses med billighet och rättvisa öfverensstämmande; så hafva Högv.
BorgareStåndet, på grund af dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet behagat återremittera samma Betänkande, hvilket Hederv.
BondeStåndet godkänt , men Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, enligt ankommet ProtocollsUtdrag, helt och hållet afslagir.
De emot Betänkandet inom förstnämnda 2:ne
Stånd framställde anmärkningar, uti hvilka åtskilliga af desse Stånds Ledamöter deltagit, men som af andra Ledamöter blifvit antingen motsagde eller vederlaggde, innefatta hufvudsakligen: att påläggandet af nya skyldigheter å Lapplands invånare skulle alldeles motverka nybyggens upptagande och således förhindra Lappmarkens odling: Att Lapparnes villkor i allmänhet äro sä usla, alt de icke kunna tåla några »ya bördor, och deras tillstånd så litet afvundsvärdt, att man synes icke böra betaga dem de förmåner, de åtnjuta; Att, i händelse beväringsskyldighet och deraf följande förbindelse till årlig vapenöfnings undergående skulle för Invånarnes i Lappland, eoner i fråga komma, deraf blefve en följd, f6o Bese. «ch Ekon.
Jen, att i anseende till den korta sommaren och exercitie-platsernas aflägsenhet; fäder och husbönder saknade arbetsbiträde under den tid, då de deraf mest voro i behofj att kostnaderne för mönstringars anställande med de
Beväringsskyldige skulle blifva svårt betungande, antingen förStaten, så vida desse mönstringar förrättades inom hvarje Lappförsamling särskildt, eller för de beväringsskyldige sjelfva, så vida man från aflägsna tracter sammandroge dem inom de Svenska församlingarne; samt att, ehuru Utskottet, utan att föreslå några nya åligganden för Lapplands invånare, blott tillstyrkt en undersökning, för att utröna deras förmåga, att bära sådana, äfven häraf en ofördelaktig verkan skulle uppkomma, genom den hoglöshet till fjälltracternas bearbetande, som farhågan för en förestående beskattning kornme att hos Nybyggarna föda.
Då Utskottet nu går, att öfver de gjorde anmärkningarne sig utlåta, har Utskottet af den anledningen, att syftningen af hvad Utskottet tillstyrkt synes af några Stånds Ledamöter hafva blifvit origtigt fattad, ansett sig böra först erinra, att, såsom början af Utskottets Betänkande ock visar, Utskottets mening endast varit, att den föreslagne undersökningen borde sträcka sig till de i Lappland från Svenska församlingarne inflyttade nybyggare, eller den Eesv. och Ekon* Utsk. Beiankanäen. 761 så kallade Lappska Allmogen, samt således icke komma att omfatta afkomlingarne af de gamla Lappska folkstammarne, eller de egentliga Lapparne, antingen de då vore flyttande, eller med ständiga bostäder försedde, i afseende på hvilka sistnämnde ingen motion blifvit väckt, som kunnat för anleda Utskottet till afgifvandet af något yttrande.
Att för öfrigt Lappska Nybyggare, sorn, visserligen icke till förmån för Iandets äldre invånare, inkräktat betydliga landtsträckor, dem de nu nästan utan alla afgifter besitta, uti sina villkor och ekonomiska förhållanden befinna sig pä lika fördelaktig fot, som invånarne i de angränsande Svenska Församlingarne, har Utskottet väl funnit bestriddt, men icke vederlagdt; Och, som hvarje medborgares skyldigheter till Staten böra vara jemnt i förhållande till dess förmåga, att draga sådane, samt det torde vara lika obilligt, att derifrån alldeles befria någon, hvilken dertill icke är oförmögen, som att pålägga en annan större bördor, än han mägtar utgöra; så, och enär Utskottet icke i förväg antagit, att Lappska nybyggare böra vara ovillkorligen förbundne till enahanda skyldigheter, som Svenske medborgare åligga, utan endast ansett en undersökning om deras tillstånd och villkor böra föregå, hvarvid de omständighetar, som möjligen kunna föranleda till 762 Eesv. o oh Ekon. XJtsk, Betänkanden. deras befrielse från andre onera, än dem de hittills fått vidkännas, äfven måste utredas och bedömas, finner Utskottet icke något skäl vara för handen till ändring af hvad Utskottet uti det afgifne Betänkandet föreslagit, och dermed Utskottet äfven åsyftat vinnandet af en närmare kännedom om Lappmarkerne i statistiskt och ekonomiskt afseende, än som för närvarande eges., Stockholm den 16 Juni 1823.
Antom den 23 Juni 1823» Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar, vid Utskottets afgifne Betänkande, angående lämpligaste tiden för tjenstchjons flyttning.
TT J-öglofl.
Riddersbapet och Adeln har genom Protocolls-Utdrag, den 15 nästlidne Maj, återremitterat Utskottets ofvannämnde Betänkande, hvilken återremiss blifvit föranledd af trenne dervid gjorde anmärkningar, nemligen : 1:0
Att tiden omkring midsommar (kulle vara den lämpligaste lör tjenstehjon} Beni. och Ekon, Utsk.