Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då i sakea3 närvarande skick det, enligt Grundlagens föreskrift, åligger Utskottet, att, så nära möjligt är, sammanjemka meningarne, och med förslag deröfver till Riksens Stanners Plena inkomma, har Utskottet i sådan afsigt förehaft målet till förnyad pröfning, och dervid funnit, att de motiver, som föranledt till de i RiksStånden förefallna skilj, »ktiga meningar, grunda sig på Jordbruka - 934 Besv. och Ekon. Cisk. Betänkande)!. rens och Garfverildkarens olika interessen, hvarvid de, som gynnat dan förre, sökt, att antingen erhålla en skälig ersättning för det råämne, som han enligt författningarna är skyldig att hålla Garfverildkaren tillhanda, eller åtminstone befrias ifrån skyldigheten att helt oci hållet förspilla sitt arbete, utan att detta länder hvarken honom sjelf eller någon annan till nytta; hvaremot de, som åt den sednare velat bereda fördelar, ansett GarfveriNäringens bestånd stå i närmaste sammanhang med nu gällande författningar om Ekbarkens samlande, och derföre yrkat, att desse måtte bibehållas, om än medförande de olägenheter för Jordbrukaren, hvaröfver klagan blifvit förd.
Enär Utskottet afgaf sitt Utlåtande i anledning af de vid dess Betänkande gjorde anmärkningar, hade Utskottet redan då till ögonmärke, att så mycket som möjligt söka förena dessa olika intressen; och har Utskottet äfven nu vid jemförande af Respective RiksStåndens utlåtanden ej funnit sig kunna föreslå någon annan jemkning, än den Utskottets sednare Utlåtande hufvudsakligen upptager.- att nämligen en Jordägare eller Hemmansinnehafvare, som bevisligen erbjudit närmast boende Garfvare barken å utsynta Ekar, men ej derföre kunnat erhålla skälig betalning, så att hans arbete och möda kian blifva ersatt, bör helt och hållet ifrån afskalningsskyldigheten befrias , eller, om Garfvaren ej åstundar barken, det då må vara ägaren fritt, att försälja den till hvilken Besv. och Ekon. Uti!;.
Betänkanden, 935 sorn Ii el <3 st inom Riket, eller att disponera den till hvad bruk honom för öfrigt godt Synes.
Denna således föreslagna jemkning, utgörande Högvördige PrestStåndets redan fattade beslut, synes äfven vara ett medium emellan de öfriga Respectiva RiksSlåndens utlåtanden, hvilka innefatta de ane ytterligheterna, exportfriöet eller författningarnas absoluta bibehållande, sådana de nu äro.
Och lära Ri sens Höglofl Stander finna i sin ordning, att, örn detta jsmkningsförsiag icke bifailes, vidtaga den åtgärd lill Beslutets afgörande, hvartill Grundlagarne kunna föranleda.
Stockholm den 8-de Juni 1818.
N:r 141.
Stänclers Allmänna Besvärsoch EkonondtJtskotts Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar vid dess afgifna Betänkande rörande väckta motioner om en f riare handel med Svenska Skogsproducter.
Detta Betänkande har blifvitåterremitteradt: 1:0 Från Höglofl. Ridderskap:t och Adeln, under den 2r sist!, månad, till följe af flera Ledamöters, nämligen Herr Friherre Boyes, Herr Rosenschölds, Herr Mannerstams, Herr Wingårds, Herr Friherre Cederstroms, 950 JBesv. och Ekon.
Herr Grefve Spens’s, Herr Silfverstolpes, Herr D. v. Schultzenheims, Herr Grefve De la G ar dies dervid gjorde anmärkningar, hvilka alla innehålla: att Utskottet, sorn i premisserna af Betänkandet upptagit de skäl, hvilka kunna anföras för en friare TrädvaruIiandel, äfven i Resultatet bordt hafva bestämdt yttrat sin tanka: att, som frågan i alla fall skolat öfverlemnts till Kongl. Mai :ts Nådiga ompröfvande, hade Utskottet dertill icke behöft tillstyrka Riksens Höglofl.
Ständer, samt -slutligen att Betänkandet borde förändras till enlighet med de af Friherre Edelcrantz upp» gifna grunder.
Serskildt har blifvit anfördt af Herr Wingård: att i Vermland, der hemmansklyfningen är drifven till sådan höjd, att från 20 till 50 hushåll och derutöfver finnas på ett hornman, armod är att vänta, derest de på dessa orter boende olyckliga varelser förmenas hemta en billig fördel af sina skogsproduoter; a£ Herr Grefve Spens: alt serskiidte stadganden för de orter, der skogsbrist befaras, kunna intagas i de Provinciella Skogsordningar, hvilka Ekonomiutskottet vid denna Riksdag radan förut föreslagit; samt af Herr Mannerstam: att upphäfvandet af Kongliga Förklaringer af d.n 28 Februari 1726 olver Productplacatet icke bordt af Utskottet afstyrka*, i synnerhet med fättadt afseende på innehållet af samma förklarings sista moment.
Deremot har Herr Grefve Mörner samma dag talat för Utskottets Betänkande, under anförande, att Utskottet alldeles icke i allmänhet afstyrkt en större han - Eesvl och Ekon.
Betanlanclen. delsfrihet med Svenska Sko g spröd uc ter, utan endast ansett tiden för en sådan förändring härutinnan icke förr kunna inträffa, än en fullkomlig reciprocitet emellan Sverige ock andra handlande nationer blifvit gifven. 2:0 Från Hedervärda BondeStändct af den 21 i sisth månad, i anledning af hvad Nils Månsson och Johan Oisson Bonnberg C7 O anfört d ämnet, deruti Ståndet gemensamt instämt och yrkat, att Utskottet måtte anmodas yttra sig öfver Herr Friherre Edelcrantz’s och Garl Fredric Bergs, Betänkandet åtföljande anföranden, samt öfver Långbergs uti återreinissen intagna ÅnmärfenirigsMemorial.
Utskottet har tagit allt detta i noga öfvervägande och får, efter behörig pröfning deraf, vördsamt anföra, att Utskottet, fullkomligen efvertygadt om nyttan af en större handelsfrihet i allmänhet, alldeles icke i det öfverklagade Betänkandet afstyrkt densamma i afseende på exporten med Svenska Skogstprodueter; men, sorn Utskottet icke är i tillfälle att äga nog kännedom om de commercielia förhållanden emellan Sverige och andra handlande Nationer för att döma, huruvida en ömsesidig likhet i beräkningen af Skepps- och Tull-umgälder dem im olian verkligen äger rum, och Utskottet ariett denna omständighet förtjena en synnerlig uppmärksamhet, så hade Utskottet icke vägat föreslå något till alla delar bestämdt Resultat i ämnet, utan trott lämpligast vara att tillstyrka, det frågan, efter en sådan föregången framställning af de egentliga grunderna för och 938 Besv. och Ekon.
Betänkanden. nior, sorn i Betänkandet finnes intagen, öfverlämnäs tili Kongl. Maj:t, sorn från dess höga plats bäst, ser dessa förhållanden i deras rätta sammanhang.
Utskottet, som af de gjorde anmärkningarne icke hetntat några närmare upplysningar rörande berörde förhållanden, har följakteligen af d m icke funnit sig föranledt att ändra denna sin mening, och kan således icke nu tillstyrka någon bestämdare önskan, än den som Betänkandet innehöll, nämligen att, om en större handelsfrihet med trädvaror bevilljas, nyttig reciprocitet dä må iakttagas.
Derjemte får Utskottet rörd arnt tillkännagifva, att Betänkandet blifvit af Högvördige PrestStandet och Vällofi, BorgareSfåndet under den 21 sisth månad bifallet.
Transsumt af ib II.
Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskotts Protocoll hållet vid Urtima Biksdagen i Stockholm den 13 Tuni 1818.
Herr von Kock anförde: att, som Utskottet uti Betänkandet ibland annat tillstyrkt fri handel med alla sorter Trädvaror mellan Sverige och Norrige på gränseorterna, men densamma i afseende på Sågblock vore ytterst menlig för alla på dessa orter varande Svenska Sågverk, sorn derigenom skulle gå under och upphöra, så trodde han sig Betv. och Ekon.
939 * tyärpå höra fästa Utskottets uppmärksamhet til 1 vinnande af nödig ändring i denna punkt; likväl, då härom ingen anmärkning blifvit gjord af någorf Ledamot i de Stånd, som återremitterat Betänkandet och följaktligen Utskottet i eke lämpligen kunds förändra sin tanka i detta afseende,förklarade han sig åtnöjas, om denna hans mening finge i Protocollet intagas, och såsom hans Reservation till Respectiva RiksStånden åtfölja Utskottets svar i anledning a£ de gjorde anmärkningarna; hvartill han fann sig så mycket mer befogad, som han, då beslutet rörande denna fråga fattades, ännu icke var ledamot af Utskottet, och således utur tillfälle att sig deremot reservera.
Herr Prosten Säve åberopade sin förut i ämnet afgifna mening.
Riksdagsmannen Nils Månsson yttrade: att han trodde, det Högloflige Utskottet bordt, i enlighet med alla anmärkningarne vid Utskottets förra Betänkande i ämnet, tillstyrka Riksens Höglofl.
Ständer att hos hans Maj:t
Konungen frambära deras underdåniga önskan om en friare export af trädvaror i synnerhet från norra orterna, då den, med iakttagande af reciprocitet, säkert skulle föranleda till Sveriges förmon.
Besil. och Ekon.
Betänkan elen. é N :r 142.
Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskotts förnyade Utlåtande angående jörsutna Bergsmans- pri i" legiers ersättning, samt inrättandet af en ny Bergs a g i Norrbottens Län.
Uti Protocolls-Utdrag af den 27 sistlidna Maj har Hedervärda Bonde-Ståndet återremitterat Riksens Höglofl.
Ständers Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotts
Betänkande, t anledning af väckta motioner om fbrsutna Bergsmans- Privilegiers ersättning och inrättande af en ny BergsLag uti Norrbottens
Län, med deremot gjorde anmärkningar af Biksdagsfullmägtige Eric Ericsson från ÖTebro
Län, ILans Andersson från Yestmanland, Olof Carlson från Östergöthland och Banco-Fullmägtigen Anders Danielsson från Elfsborgs Län ; uti hvilka anmärkningar flere af Hedervärda Ståndets Ledamöter sig förenut.
Riksdagsmannen Eric Ericsson anser Utskottets förslag att förvandla våra Lappmarker och glest bebodda Norra Provincer till florerande Bergslager, vara serdeles berömvärdt och Patriotiskt, samt lätt verkställbar^ endast Staten kan uppoffra några få millioner, eller åtminstone ett bidrag, sorn Götha Canal åtnjutar af 3, å 400,000 Rd. i 20 ä 30 år, eller, som är ännu enklare, transportera de uppgifna Malmbergen 4 å 5 grader längre i söder.
Sedan derefter tvifvelsmål blifvit Besil. celi ICkon.
Utsi, Betänkanden.
941 förklarad!:, huruvida Staten förraår, att serdeles bidraga till dessa ändamål; så föreslås, att första motionens författare, Herr Borgmästaren Örnberg, må, i likhet med den aldrig utur sigtet lemrade Götha Canal, inrätta ett Actie- Bolag på vissa föreslagna villkor, sedan sä måtiga millioner blifvit af enskilda tecknade, som för det hela erfordras; och, sedan desse villkor till sina hufvudsakliga beståndsdelar blifvit uppgifne, anmodar Utskottet inkomma med ett förnyadt utlåtande, innefattande deras utarbetning, hvarvid alltid Götha Canal bör blifva motstycket.
Då Utskottet uti det argifna Betänkandet grundat sina uppgifter på säkra Chartor, authemiqva baskrifningar oell ordentligt hållna locala Undersökningar; då det utförligt uppgifvit de både physiska, commerciella och statistiska omständigheter, som kunna sätta Lagstiftaren i tillstånd att rätt bedöma detta företag; och då det, framför allt, titan afvikelse yrkat den grundsats, att så småningom och aldrig utan säker ledning a£ precisa kostnadsförslager använda endast de medel, som till ett sådant ändamål af Staten redan äro anslagne, eller utan dess serdeles betungande framdeles kunna användas ; —så lära Riksens Högloft.
Ständer lika med Utskottet finna, alt det icke bort vänta sig anmärkningar af denna art uti en sak af sä allvarlig natur, som lagstiftningen, och att följaktligen sådana illusioner, hvarest några strömrensningar och en enda slussinrättB i hang till RiksSt, Vrot, 1317-1818 8 tde Sami•
N:ro »19 i2«p Besv. och Ekon, Utsk.
Betänkanden. ning ställas i bradd med kostsamma Canalanläggningar, icke kunna till något slags skärskådonde eller vederläggning upptagas.
Utskottet har trott sig bera anföra dem endast såsom en historisk märkvärdighet uti Statens representation och ett verkeligt motstycke till de grundsatser, förmedelst hvilka Sveriges framfarne Lagstiftare förvandlat Fosterlandets Berg och Skogar till bcfolk-ade Landskap, samt till trefna hemvist för en idog och manlig Nation.
Sedan Riksdagsfwllmägtigsn Eric Ericsson, och ytterligare Hems Andersson förklarat sig icke känna, att några serdeles Bergsmanna privilegier, till förmon för Tackjernstillverkningen, gifvas, och följakteligen icke heller annorstädes kunna Byttas, elier med förmon användas5 så framstår Riksdagsmannen Olof Carlsson och, dermed i rak motsats, yrkar nödvändigheten, att den nya Bergslagen icke må inrättas på bekostnad af de gamla Bergslagernas öfverflyttade privilegier och serdeles de narnngifna Orternas Vånga och Hellestad-, hvarest anmärkningens författare lärer hafva sitt hemvist.
— Desse således uppkomne sins imellan alldeles stridiga utvecklingar af ämnet tror Utskottet böra förklara» utur olika individuella lägen och intaressen, samt af den, alldeles utan grund, injagade fruktan, att de äldre
Bergslagerna skulle på något sätt kunna lida af den nyås inrättande, då tvärtom, i anseende till belägenheten och afståndet, de aldrig kunna med hvarandra komma uti någon slags con - Best), och Ekon.
Betänhctnden.
943 takt.
Om inga Bergsmanna-privMegier eller förmon r gifvas, hvilket likväl är ett ganska sällsamt påstående, så kunna de icke flyttas och således en dylik omöjlig flyttning lika litet tillföra den gamla Ägaren någon förlust, som den nya någon vinst.
Hvad för Öfrigt beträffar den i anledning af Vånga och Hellestads Bergslager särskilt gjorda insimulätion, att Kongl. Bergscollegium, sorn åser derom en tillförlitligare kännedom, än Ut* skottet, skulle, i händelse dess Utlåtande blifvit infordradt, varåt i tillfälle att lemna närmare upplysning; så får Utskottet, med förtigande af alla eftersökta och enskildt hem* tade upplysningar uti Kongl, BergsCollegii Archiver, hänvisa till Betänkandets ingre s, hvarest just citeras och åberopas den i detta Collegium om ofvannämnde Bergslager hällne undersökning, jemte tillägg, att den nu hvil ar på Konungens eget höga skärskådande.
Till undvikande af sådana förebråelser, hade Utskottet anfört alla de officiella Acter, handlingar och documenter, hvarpå de grundade sitt Utlåtande: men Utskottet har likväl icke hos Hedervärda BondeStåndet lyckats att vinna sin dermed sökta afsigt.
Sluteligen framträder Bancofullmägtigen Auders Danielsson och, efter anställd jemförelse emellan Jordbruket och Bergsrörelsen, yrkar den oväntade sats : att de ar* m'ar, som sysselsätta sig med jernets tillverkning, höra till den tärande Classen, och. att Svenska jernexporten tjenar att utifrån tillbyta sig nya Luxe articlar.
Denna framställning anser Utskottet vara af serdeles 944 Eesv. och Ekon.
Betcinkcinclen. märkvärdighet, ej klott i förevarande mera inskränkta hänseende utan i synnerhet för de vådliga följder, den, utur sin absoluta synpunkt betraktad, för hela vårt financiella förhållande troligen skulle medföra.
Sällinge Sverige, äfven betraktadt såsom oberoende af alla Luxe-Artiklar, icke producerar salt och drogaerj så länge ett svårare climäL äfven med det bäst inrättade Jordbruk, pålägger den hårda lag att i missvextår importera spannemål till förekommande af hungersnödj och så länge
Landet icke äger tillräckligt förråd af ädla metaller till den solida myntrepresentation af dess varumängd 5 —• lika länge måste det väl blifva en öppen ensidighet, alt till umbärlighet nedsätta jerntillverkningen uti sjelfva jernets fosterland, och dessutom en gifven missräkning, innan man äger något surrogat att sätta uti exporjens ställe.
Skulle åter anmärkaren alludera derpå, att man påstått, det hela Svenska jerntiliverkningen icke svarar emot importen af blott en enda luxe-artikel j så lärer det ej undfalla dess uppmärksamhet, att man på detta sätt kan bortargumentera sjelfva Spanmåls productionen, emedan den och alla andra både naturens och konstflitens alsterkunna orätt användas och missbrukas.
I England och Tyskland, hvarest visserligen Landthushållning^ är längst drifven, skulle den Statsman blifva föga välkommen, som, till förmon för Landtbruket, ville undanrödja Skottska Blygrufvorna och de Saxiska Bergverken.
— Med fullt erkännande af dea sanning, att Besv. och Ekon.
945 åkerbruket är icke blott Sveriges, utan äfven alla Länders modernaring, hvarest Spatmemål möjligen kan produceras, anser Utskottet densamma säkrast befordras genom sådana fabriksrörelsers inrättning, sopa förädla lan* dets egna Rudimaterier och befordra afsattningen på jordbrukarens production, serdeles om sådana rörelser efter hand förflyttas ifrån de redan uppodlade till de oländigare tracter, hvarest ■ sjelfva naturen åtmindstone ännu på lång tid icke erbjuder någon annan hufvudnäring, för att åter i sin ordning blifva uppodlade och befolkade.
Så hafva de Svenska Bergslagsorterna uppnått sin nu varande cultur:, och, om en Ladulås, Vasa och Oxenstjerna icke afsett detta synmål, så skulle troligen de välmående Bergsmän icke äga tillvarelse, hvilka nu synas misskänna medlen till sina yngre bröders uppkomst samt ädelheten och vigten af deras mödosamma yrke för Fosterlandets bestånd.
Sist får Utskottet vördsimt underrätta, att de trenne öfriga Respectiva RiksStånden. redan ovillkorligen bifallit ifrågavarande Betänkande, hvilket således icke kan blifva föremål för någon ytterligare öfverläggning.
Vtsk, Betänkandetu N:r 143.
Ständers Allmänna Besvärs» ogIi ElionomiUtskotts
Betänkande i anledning af- väckt fråga om en ny alimän vägdelning, samt utvidgad rättighet till grushemtning.
Ridderskapet och Adeln liar ett Memorial i detta ämne af Friherre C. M.
Carpelan blifvit till Utskottets handläggning remitteradt; deruti öfverklagas den disproportion, och den mannamon, som vid skedd vägdelning i åtskilliga orter skall vara begången, då några possessionater och hemmansåboer fått sina vägstycken tilldelade helt nära sina hemvist, men andra åter på 2 å 3 nols af tand, derifrån; och, till lättande af denna för den medellösa högst kännbara tun* ga, föreslås: i:o
Att vägdelning må öfver hela Svea Land af vederbörande pröfvas, och, der sådant äskas, en ny vägjemkning efter de samv tsgrannaste grunder skyndsammeligen företagas, iavarvid hufvudsakligen bord© tagas till norm hemmanens mer och mindre aflägsenhet, vägstyckets beskaffenhet samt närmare eller fjermare afstånd till laggildt vägogrus afhemtande m. m. 2:0
Att ingen, som på sina ägor har öfverflöd på lämpligt fyllningsgrus, må äga rätt förneka väglagande sig deraf begagna, dock vid laga ansvar för afhemtaren, att ta« t Besh. oeh Ekon.
Etsk Betcinknjiäen. 147 ga det der, och enligt den föreskrift, som egendoinsegaren meddelar. 5:0
Att alla sådana afvägar ifrån landsvägen, sorn leda till flera serskilda egendomar eller bondhemman, hvilka ej åro ind,eldta .i ordentliga Byalag, och således ännu icke kommit under benämning af Byaväg, niå behörigen hemmanen imellan proportionaliter skiftas, i lika godt stånd med Landsvägen hållas, -samt årligen v<d laga ansvar samma tider lagas och iftåndsättas.
Utskottet har till granskning förehaft detta mål: och, hvad angår den i första puncten föreslagne vägdelning, öfver hela Riket, samt ett skyndsamt företagande af vägjemkning, dar sådant äskas, så får Utskottet härvid framföra sin öfvertygelse, att en sådan allmän vägdelning, utom att den skulle medföra de största kostnader, n ödvä’ndigt måste gifva anledning till otaliga Rättegångar, och svårligen kunna verkställas utan kränkande af rättigheter, som af ålder varit haline i helgd; af hvilken orsak Utskottet så mycket mindre anser sig till den härom väckta motionen kunna tillstyrka bifall , som icke allenast uti Kongliga Resolutionen uppå Ridderskapets och Adelns Besvär den 8 Januari 1755, än uti den för Kongl, Maj:ts Befallningshafvande utfärdade Instruction, jemte flera Resolutioner, tydjiga föreskrifter linnas, huru vid vägdelning och de förändringar eller jemkningar, som dervid kunna anses vara af nöden, bör förhållas, i likhet hvarmed sådana jemkningar ofta blifvit på serskilda orter verkställde, enär skälige anledningar dertill förefunnits; och lä'gga desse Be av. och Ekon.
Betänkanåen. stadganden ej heller på något sätt hinder i vägen för framdeles skeende vägjemkningar, då de med rättvisans iakttagande kunna företagas och fullbordas, hvarvid vägalolteägaren dessutom äger frill rätt, att, om han anser något hafva skett sig för när, i laga ordning deröfver anföra besvär.
Hvad dernäst angar den gjorda hemställan, angående en friare grushemtning, så anser Utskottet sig ej .kunna tillstyrka en meia utsträckt rättighet i detta afseende, änden Kongl. Brefvet den 25 November 1802, och Kongl. KammarCollegii derpå grundade Circulair den 5 Aprill 1805 medgifva.
Deruti loreskrifves, att, då vägbyggare villja hemta sand å andra hemmansinägor, åkergärden, ängar och hagar, bör Jordägaren deröfver förut ofelbart höras, men att, vid alla stridigheter om väglagningsämnens lagande, det må tillhöra Domarens i orten pröfning, huruvida de förebragte skäl kunna verka deremot något lagligt och gälland i hinder.
Genom en sådan pröfning synes Utskottet den möjligaste utväg blifvit begagnad, att, utan intrång i andras rättigheter, förekomma, det jordägaren^ j, utan grundade anledningar, må vägra grushemtning; och detta är äfven allt hvad genom en Ekonomisk författning kan och böx i detta afseende åsyftas.
Beträffande slutligen den väckta frågan om delningen af sådane afvägar ifrån landsvägen, som leda till hemman, hvilka ej äro indeldta i ordentliga byalag; så får Utskottet härvid vördsamt förklara, att delning, till underhållande af så beskaffade vågar, enligt Besv. och Ekon.
Betiinkanden. 949 Utskottets öfvertygelse, ej bör i Lag stadgas, enär densamma helt och ballet synes böra bero af deras fria öfverenskommelse, för hvilkas nytta vägen egentligen är anlagd, och sorn måste densamma oundgängligen begagna; äfvensom några föreskrifter, när och på hvad sätt dessa skola grusas och underhållas, pä samma grunder ej torde böra äga rum.
Dock varderdetta allt till R.
Ständers egen prö fni ng vördsamt öfverlemnadt.
Stockholm d. 19 Juni 1818.
N:r 144.
Ständers Allmänna Besvärs• och Ekonomi Utskotts Utlåtande öfoer väckt motion om ett f örändradt sätt uti KronotiondC‘Spannenuilens utgörande till Stockholms Stora Barnhus.
II os Hedervärda BondeStåndet har RiksdagsFullmägtigen från Malmöhus Län, Jon Tonsson, uti ingifvet Memorial anmält, huruedes hans hemmavarande Committenter de gistförfiutna 2ne åren måst, till sitt kännbara lidande, betala den Stockholms Stora Barnhus anslagne del af Kronotionden med 1 Rd. på hvarje Tunna Råg och Korn, samt 32 skilling B:co på Tunnan Hafra, utöfver Markegången; och, som detta Lösningspris skall öfverstigit Spannetnålens allmänna värde i orten, har Jon Jonsson hemställt och föreslagit, om icke vederbörande kunde tillåtas, att Besv. och Ekon.
Betänkan den. antingen in natura lefverera ifrågavarande Kronotionde Spannemåi ti lin arni a ste KronoMagazin inom Februari månads slut årligen, eller ock med penningar lösa densamma efter årligt Markegångspris och den stadgade förhöjningen, 16 sktllingar för tunnan.
Detta ärende har Hedervärda Ståndet remitterat till Höglofl.
StatsUtskottet, som, uti meddelat Utlåtande af den 5te sistlidne Mars, förklarat sig icke kunna detsamma till pröfning företaga, såsom innehållande ett ämne af Ekonomisk beskaffenhet, hvilket på sådan grund borde, i likhet med hvad vid 1815 års Riksdag blifvit iakttaget, af Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet behandlas.
Med anledning häraf har Motionen blifvit å nyo remitterad till detta Utskott, hvilket likväl ej fått emottaga sjelfva handlingarr. e förrän den jöde dennes, och följafcteligen icke heller förr än nu kunnat sitt utlåtande deröfver afgifva.
Vid ärendets granskning befinnes, att uti alla de Förordningar och Kongl.
Rescripter, hvilka de sednaste 50 åren blifvit i Nåder utfärdade, rörande skyldigheten att i allmänhet utgöra Kronotionden, Stockholms Barnhus alltid varit undantaget, och OfverStäthållareEmbetet, såsom Disponent af dess TiondeSpannemål, bibehållet, vid dess ägande rätt, att, när så förmonligt finnes, ti l an~ nor man densamma öfverlåta, hvadan Spannemålen då bör ovillkorligen till de anviste ställen inoin Lagsagan af Tionde gifvaren framföras.
Häremot har Kongl.
Maj:ts Be - Besv. och Ekon.
Betänkande/u 951 fallningshafvande i Christianstads Län under den 19 d e Aug. 1.815 inkommit med underdånigt förslag till rätt ises vinnande uti de härmed för Länet åtföljande flera olägenheter, hvarpå Kongl.
Majrt, sedan ÖfverStåtbållar
Embet t hörd t blifvit, under den 22 påfölande September i nåder förklarat det bora förblifva vid den af välbemälte
Embete yrkade fria
Dispositionsrätt af ofta nämnde Spannemnl p.f sätt Instructioner och ordningar tillförene stadga.
Sedermera hafva Riksens Höglofl.