Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Under sin egentliga glanstid var Vid faderns död v a r Mina redan 18 år.
hon emellertid den förnämsta af våra pianister, Hon började nu a t t gifva pianolcktioner och och såsom bevis på, h u r långt hon verkligen bidrog p å detta sätt kraftigt till den talrika var hunnen i virtuositet, kan nämnas, a t t då familjens underhåll.
Några år senare fick h o n Charles Mayer, en af den tidens mest firade en elev, som gjorde henne den största glädje, virtuose, 1845 besökte Stockholm och då gä- ehuru h a n icke kunde bidraga till kassans för- stade hennes h e m, den unga frun trots sin stärkande.
D e t v a r en liten fattig 8 års gosse, ifriga anhållan icke kunde få m e r än t v å lek- H o n behöfde icke fler, han hade intet som på e t t gammalt piano i en tarflig våning tioner.
åt gården i Skomakaregatan, fantiserade så mer a t t lära henne, löd den firade virtuosens underbart, a t t det var en lust a t t höra.
E n utsago.
Några år förut hade en annan fram- af Minas yngre bröder upptäckte underbarnet stående pianist m:e Dulcken velat t a henne och förde honom till syster Mina, som med med till London för a t t d ä r göra hennes karriär.
glädje åtog sig hans utbildning, som hon se- Hon föredrog emellertid hemmets stilla lycka dermera i 3 års tid ensam handledde, och spe- framför en professionell artists skiftande, stun- lade h a n enligt sin lärarinnas försäkran vid 11 dom glänsande, stundom stormiga, alltid oroliga års ålder Bachs preludier och fugor » som en bana, och i makens och barnens kärlek fann hel k a r l ».
A t t det lilla underbarnet i rikt hon en r i k belöning för livad hon sålunda m å t t höll, hvad d e t lofvade, förstå nog alla, försakat.
då jag nämner hans nämn.
D e n lille gossen Af en svår sorg hemsöktes hon, då hennes hette Ludvig Norman.
äldsta barn, den lilla 10-åriga Betty, äfven hon e t t verkligt musikaliskt underbarn, bort- rycktes af en härjande sjukdom.
Den yngre dottern, Berna, som n u p å d e t ömmaste vår- dar den åldriga modern, h ä r äfven hon musi- kaliska intressen och h a r bl.
a. med framgång uppträdt som sångerska, för hvilken verksam- het hon utbildats hos m:e Artöt.
Trots sin höga ålder h a r fru Schuck alla sina kropps- och själskrafter fullt i behåll och deltar ännu med lifligt intresse i hufvudstadens musiklif, och ofta ser man den lifliga och rörliga gamla damen på operan eller någon konsert.
Bland moderna pianister h a r h o n mest tilltalats af Teresa Carrenos briljanta och naturfriska spel.
Äfven för kammarmusi- ken h a r hon e t t lifligt intresse, och den Aulinska kvartettens intressanta soaréer för- Bland öfriga musikaliska förmågor, som vid summar hon ogärna.
Äfven n u äger j u Stockholm framstående denna tid umgingos i d e t Josephsonska hem- met, var äfven en u n g sångerska, som icke så kvinnliga pianister, hvilka af allmänheten om- många å r därefter skulle förvåna en värld med fattas med lifligt intresse.
Kanske skall det sina toner, J e n n y Lind.
Med henne och Maria därför icke h a varit utan sitt intresse för en Bland dem, som vid denna tid umgingos i det Josephsonska hemmet, var äfven den såväl i yttre som inre måtto högt begåfvade Maria Ruckman, en dotter af gravören Ruckman och den förnämsta tragiska skådespelerskan vid Gustaf l l l: s teater, m:lle F r a n k.
Maria Ruck- man v a r äfven en skicklig pianist och hade lifliga musikaliska intressen, och det var hon, som först fäste Minas uppmärksamhet å de underbara Beethovenska sonaterna, som då efter mästarens död begynte sitt segertåg omkring världen.
D å kom j u än mer än nu allt nytt långt senare h i t u p p än till andra länder.
I förbigående kan j a g nämna, a t t Maria Ruck- m a n p å sin ålderdom var mest känd genom sina storartade donationer bl.
a. till Tysta skolan, som till stor del ä r hennes verk.
och annan a t t så h ä r upplifva minnet om den, som för 50 å r sedan på detta område förde våra runor med den äran.
Och för den som inbillar sig, a t t tiden å alla områden, äfven det konstnärliga, alltjämt går framåt, kan d e t kanske vara hälsosamt a t t framhålla bilden af en konstnärinna, hvars konst var af d e t ge- digna slag, som numera icke längre är vanligt.
* Ett sommarminne.
^SSp » s där bäddad i doftande törnrossnår, fjärran från allfarvågens kosa Ufoels störande färdsel går?
Nere eld branta insjöstranden vaggande båten, förtöjd, på svaj — tidt vi den lossat, når öfoer tanden strålande gled en morgon i maj.
Rätt öfoer solig sjö gick färden, seglen soälde för förlig bris, blå i dyning vaggande fjärden, grandet glänste i solhvitt glis.
Fiskarns stuga borta på näset lyste ur skogen i ljusröd prakt och dårnedanföre på gråset glittrade lärft på bleke lagdt.
Själf oid rodret, du kursen ledde — tyst jag i fören satt och såg huru din unga byst sig tedde fritt mot en fond af sol och våg.
Leende låg i nobla dragen, sprudlade ut ur mörkblå blick — var som af ljusa, oårliga dagen hela dess soliga glans den fick.
— * — — Falska etiketter.
J t i d e t d a g l i g a lifvet gifves d e t s å a t t ^•f s ä g a e t t s p e l för ö p p e n r i d å — och e t t b a k o m k u l i s s e r n a.
D e t f ö r r a u t g ö r v å r t för- h å l l a n d e till d e n y t t r e v ä r l d e n i a l l m ä n h e t, d e s s e n a r e v å r t f ö r h å l l a n d e till o s s själfva och v å r n ä r m a r e omgifning.
D e t vore godt, o m d e t f ö r r a i allt, s o m r ö r k a r a k t e r, skick och s e d, v o r e e n å t e r s p e g l i n g af d e t s e n a - re — och d e t t a senare också m e d heder kunde återspeglas.
H e l a d e n n a a p p a r a t af förkonstling, hyckleri och falskt glitter, s o m t y v ä r r s å ofta r e g l e r a r e t t h e l t familjelif och för d e t i n i skefva r i k t n i n g a r till m e n s å v ä l för d e s s e g n a f ö r e t r ä d a r e s o m u t o m s t å e n d e, skulle d å f ö r s v i n n a, o c h ärlighet blefve p a - rollen i hela v å r hållning g e n t e m o t d e n y t t r e v ä r l d e n, i s t ä l l e t för a t t n u m e r e n d e l s lögnen s p e l a r i n h ä r o c h h v a r för a t t för- gylla u p p — och bedraga.
Låt oss blott göra n å g r a grepp u r d e allra vanligaste förhållandena inom det hvardag- liga familj e- o c h u m g ä n g e s l i f v e t!
1896 D e t fins g o d t o m h e m, d ä r o r d n i n g och s k i c k b l o t t v i d m e r a h ö g t i d l i g a tillfällen l i k s o m e n g a l a m a n t e l b r e d e s u t öfver d e n eljes f ö r h ä r s k a n d e hållningslösheten och o o r d n i n g e n.
M a n m ä r k e r d e t s t r a x vid sin t i l l ä f v e n t y r s ej f ö r b e r e d d a a n k o m s t d i t — ty ett oförmodadt besök är här det s a m m a sem öfverrumpling.
D e t f r a m k a l l a r f o r m l i g e n f a s a, alla t a g a till flykten, d e t s m ä l l e s i d ö r r a r och m a n h ö r h v i s k n i n g a r från olika h å l l.
Af n å g o n t j ä n a r e föres m a n ä n d t l i g e n i n i s a l o n g e n, d ä r m a n får v ä n t a e n r u n d l i g t i d, i n n a n h u s e t s fru u p p e n b a r a r sig m e d f ö r l ä g n a ur- s ä k t e r för s i n e g e n » tillfälliga » t o a l e t t, d e n » tillfälliga » o o r d n i n g e n och G u d v e t e h v a d för alla a n d r a » t i l l f ä l l i g h e t e r ».
D e s s a u r s ä k t e r å h ö r m a n, själf e n s m u l a f ö r l ä g e n, t y m a n k a n ej slita sig f r å n d e n t a n k e n, a t t d e t t a h e m och d e s s a m ä n n i s k o r, s o m m a n f ö r r a g å n g e n s å g i en v i s s an- s p r å k s f u l l » s t a s s », i själfva v e r k e t d å b u r o e n falsk e t i k e t t och a l l t j ä m t g ö r a d e t, n ä r de u p p t r ä d a i presentabelt skick.
Kontra- s t e n m e l l a n d e t f ö r r a tillfället och d e n s i s t a i n t e r i ö r e n s villervalla ä r för s t o r, för a t t m a n ej s k u l l e e r f a r a d e n n a b e s v ä r a n d e och s t ä m - ningen nedtryckande misstanke.
E n h u s m o d e r bör väl hvarje t i m m e på d a g e n v a r a n o g p r o p e r t k l ä d d för a t t u t a n förlägenhet k u n n a m o t t a g a en besökande.
O m h o n, k l ä d d i e n tarflig h v a r d a g s d r ä k t, s t ö k a r i h u s h å l l e t och till och m e d e n l i t e n s o t s t r i m m a t e c k n a t sig p å h e n n e s h a n d — hvad gör det?
Icke bör sådant j a g a h e n n e p å flykten, d å d e t r i n g e r p å t a m b u r k l o c k a n.
L i g g e r h ä r och d ä r p å golfvet e n l e k s a k — n å, ä n s e d a n?
D e n b e s ö k a n d e v e t eller för- s t å r, a t t h o n h a r s m å b a r n, s o m för a t t r i k t i g t k u n n a r o a sig, m å s t e få r u s t a litet.
Men däremot är det åtskilligt a n n a t, som aldrig, v a r e sig m a n v ä n t a r f r ä m m a n d e eller e j, b o r d e få finnas i e t t h e m: s m u t s i g t linne, kringkastade klädespersedlar, t o m m a kärl m e d m a t r e s t e r från sista måltiden, s t å e n d e k v a r p å e t t ä n n u ej a f d u k a d t b o r d, d a m p å m ö b l e r n a och sopor i v r å r n a p å e t t o s k u r a d t golf.
L i k a l e d e s b ö r a h u s m o d e r n och h e n n e s b a r n a l d r i g b e f i n n a sig i en så- d a n d r ä k t, a t t h o n å e g n a och d e s i n a s v ä g n a r b e h ö f v e r s k ä m m a s inför f r ä m m a n d e blickar.
D e n ä k t a g o d a s e d e n, d e t v e r k l i g t fina s k i c k e t, h a r n å g o n s a g t, finnes e n d a s t i d e t h e m, h v a r s h e l a g ö r a n d e och l å t a n d e ligger ö p p e t för all v ä r l d e n s o m u n d e r en k r i s t a l l - skål.
D e n t o n, s o m i öfrigt r å d e r i n o m e n så- d a n f a m i l j, ä r af t v å f a l d i g t s l a g, m a n skulle k u n n a s ä g a d e n o r d i n a r i e och d e n e x t r a - ordinarie.
Till d e n s e n a r e h ö r b l a n d a n n a t m a n n e n s inför f r ä m m a n d e i a k t t a g n a s ä t t m o t h u s t r u n — och vice v e r s a.
I u m g ä n g e t m e d a n d r a ä r o d e ä l s k v ä r d h e t e n och u p p m ä r k s a m h e t e n själfva m o t h v a r a n d r a; d e v i l j a l i k s o m an- n o n s e r a u t och e x p o n e r a för v e r l d e n s i n a a n g e n ä m a e g e n s k a p e r och gifva e n s k r y t - s a m t h å l l e n b i l d af h e m m e t s g o d a a n d a.
M e n ä r d e n n a ej i n v u x e n m e d s i n a y t t e r s t a f ö r g r e n i n g a r i d e r a s d a g l i g a, i n t i m a samlif, får d e t h e l a l ä t t n å g o t f o r c e r a d t, s o m ver- k a r o n a t u r och gifver k l a v e n till f ö r s m ä d - liga u p p t ä c k t e r från u t o m s t å e n d e s sida.
Man märker, att de b å d a m a k a r n a i sitt m a n e r b l o t t a n l a g t en s ö n d a g s d r ä k t; s o m e n lös k l ä d n a d o m f l a d d r a r d e m d e n g o d a tonen, ett oförmodat luftdrag blåser m e d e n s b o r t d e t l ä t t a h ö l j e t, och d å v i s a r sig DUN e n m a n, s o m i h e m m e t b o r t l ä g g e r all t a k t och förfining, s o m n y t t j a r grofva o r d och s v o r d o m a r, s n ä s e r s i n h u s t r u, g r ä l a r och d u n d r a r öfver m i n s t a s m å s a k — och p å h e m m e t s » fridlysta » o m r å d e b e g a g n a r ä f v e n h u s t r u n f ö l j a k t l i g e n t y v ä r r u n g e f ä r alldeles samma ton!
H u r u d e n n a ton, d å den också b e g a g n a s m o t b a r n e n och t j ä n s t e f o l k e t, å t e r v e r k a r p å dem, är j u lätt a t t inse, liksom i det hela h v a d s l a g s » familjelif » p å en s å d a n g r u n d m å s t e k o m m a till s t å n d.
D e t blir en ful r ä t s i d a och e n m e d s t o r s v å r i g h e t f r a m t v u n - g e n p r å l i g och l ö g n a k t i g a f v i g s i d a.
O m icke a n n a t f ö r r å d e s d e n s e n a r e s till- v a r o och b e s k a f f e n h e t af b a r n e n, h v i l k a icke så lätt som föräldrarne k u n n a göra ett t v ä r t afbrott från h v a r d a g s m a n é r e t, u t a n stå där och b e t r a k t a b å d e m e d f ö r v å n i n g och löje d e ä l d r e s p l ö t s l i g t k r u s e r l i g a s ä t t.
De bibe- h å l l a h e l s t d e n » o r d i n a r i e » t o n e n, och p a p p a och m a m m a ä r o i n o m sig h e l t förtviflade, f a s t ä n d e m e d s ö t s u r a m i n e r f ö r s ö k a ur- s ä k t a » de s t a c k a r s ä l s k l i n g a r n e s » o s t y r i g - h e t — » de ä r o l i t e t b o r t s k ä m d a och m e n a ej s å i l l a ».
M e n » ä l s k l i n g a r n e », s o m i h v a r - d a g s l a g j u s t i n t e r ö n a d e t t a n a m n eller en b e h a n d l i n g d ä r e f t e r, t y c k a, a t t p a p p a och m a m m a ä r o r i k t i g t p u t s l u s t i g a och g r a s s e r a tio g å n g e r v ä r r e ä n n å g o n s i n.
D e t t ö r v ä l h ä n d a, a t t äfven i e t t d y l i k t h e m b a r n e n t v i n g a s a t t l ä r a sig e t t v i s s t s l a g s s k i c k, m e n d e t blir e n d a s t e n y t t r e a n s t ä n d i g h e t, t o n e n s d ö d a form, och af d e m blir d e t s å d a n a m ä n n i s k o r, för h v i l k a d e n verkligt bildade känner en instinktlik afsky.
T y d e t gifves v e r k l i g e n e n del m ä n n i s k o r, h v i l k a i a l l m ä n h e t s t ä l l a sig r e g l e r n a för s a v o i r faire s k a p l i g t n o g till e f t e r r ä t t e l s e, m e n likväl f ö r n i m m e r m a n alltid v i d b e r ö - r i n g e n m e d d e m en viss k ä n s l a af o b e h a g och t v å n g.
M a n h å l l e r s a m t a l e t i n o m d e t a l l d a g l i g a s g r ä n s e r och a k t a r sig n o g a a t t l å t a e n s å d a n m ä n n i s k a bli h e t eller a t t visa h e n n e större förtrolighet.
D e t ä r lik- s o m en o b e s t ä m d f a r a m a n vill u n d v i k a.
Å t e r i g e n finnes d e t m ä n n i s k o r, g e n t e m o t hvilka m a n känner, att, hvad vändning sam- t a l e t ä n t o r d e t a g a, a l d r i g n å g o t r å t t eller s i m p e l t k a n f r a m k o m m a; därför ä r m a n t r y g g och f ö r t r o e n d e f u l l i d e r a s s ä l l s k a p.
T y d e s s a m ä n n i s k o r ä r o s å d a n a, h v i l k a icke b l o t t h a n d l a och u t t r y c k a sig, u t a n äfven t ä n k a och k ä n n a p å e t t finbildadt och ä d e l t sätt.
D e förra äro d ä r e m o t sådana, som b l o t t till d e t y t t r e i n l ä r t v i s s a r e g l e r för d e t p a s s a n d e, och m e r e n d e l s s t å d e r a s en- s k i l d a lif och v a n d e l i s k a r p a s t e m o s a t s till deras umgängesbelefvenhet, hvilken är en t u n n y t t r e f e r n i s s a, en falsk e t i k e t t, d e n d ä r ej ä r r å d l i g t a t t s k r a p a o v a r s a m t p å.
P å tal o m det sken, som är a n l a g d t a t t vilseleda, bör p å p e k a s ett visst drag, som t r y c k e r sin p r ä g e l p å s n a r t s a g d t allt i n o m m å n g e n f a m i l j e k r e t s och s o m för e n och a n n a n k a n synas tämligen oskadligt, ehuru d e t u r s y n p u n k t e n af all lögns f ö r k a s t l i g h e t väl borde bannlysas.
D e t ä r d e n u t i allt sig u p p e n b a r a n d e m e r eller m i n d r e f y n d i g t maskerade skrytaktigheten.
Ni h a r n o g b e s ö k t en s å d a n d ä r i öfrigt g a n s k a h y g g l i g familj m e d e t t s y n n e r l i g e n a n s p r å k s l ö s t n a m n och d i t o s t ä l l n i n g, d ä r m e d ängslig n o g g r a n n h e t vissa förnäma n a m n a l l t i d h å l l a s öfverst i v i s i t k o r t s k o r g e n.
D e l i g g a d ä r och l i k s o m t i g g a er o m a t t t i t t a d i t — m e n ej för d j u p t n e d, t y d ä r v i d t a g a d e b l y g s a m m a r e n a m n e n och » k a r a k - t ä r e r n a ».
D e t är familjens egen bön, som 235 strax fläktar e m o t er u r d e n d ä r kor- g e n, h v a r s öfre i n n e h å l l s k a l l gifva er e t t b e g r e p p om h e r r s k a p e t s » e g e n t l i g a » u m - gänge.
Vid hvarje det obetydligaste föremål fäster sig g ä r n a n å g o t, i u p p l y s n i n g s f o r m m e d d e - l a d t, m e r eller m i n d r e m ä r k v ä r d i g t.
En l i t e n p a s t e l l blir f ö r e m å l för er b e u n d r a n, » Ahja, » m e d g i f v e s d e t i l ä t t och s k e n b a r t likgiltig t o n, » d e n ä r i n t e illa, d e t ä r e n p r e s e n t af v å r v ä n b a r o n X.
» P å snarlikt sätt omstrålas n ä s t a n allt s m å t t och g o d t, s o m ä r f r a m p l o c k a d t p å h e m m e t s » p r e s e n t e r b r i c k a », af e n v i s s di- stingerad n i m b u s, som framhålles u t a n groft s k r y t — m e n d o c k a l l t i d och l i k s o m i för- bigående framhålles.
F r u n i h u s e t a n t y d e r icke alltför o g ä r n a och icke alltför s ä l l a n, a t t h o n ä r b e f r y n - dad m e d en förnäm d a m.
Det kommer icke p l u m p t f r a m, m e n s ä k e r t och seger- v i s s t och i s k e n b a r t o s ö k t s a m b a n d m e d d e mest skiftande ämnen.
» Nej, Charlotte, » säger h o n m e d diskret h a l f h ö g t o n till t j ä n s t e f l i c k a n, » i m o r g o n m å s t e C h a r l o t t e v a r a h e m m a, d å vi n u se- d a n s å l ä n g e lofvat o s s b o r t till m i n svä- gerska justitierådinnan ».
E f t e r m i d d a g e n, s o m m e d all s ä k e r h e t icke v a r e n l i g t f a m i l j e n s h v a r d a g s d i e t, får n i h ö r a e t t l ä t t b e k l a g a n d e, a t t » allt v a r s å tarfligt, m e n m a n v a r j u i n t e b e r e d d p å främmande ».
V i d s i d a n af r ä t t m y c k e n v e r k l i g älsk- v ä r d h e t får m a n — d e t k a n i n t e h j ä l p a s!
— • d å och d å e n d o s i s s k r y t s a m m a f ö r t r o e n d e n i sig.
— » I å r h a vi b e s l u t a t a t t va på V a r b e r g » - - t.
ex. — » Eljes ä r d e t j u för- stås mera modernt i Marstrand — vårt gam- la stamhåll ».
Y n g s t a dotterns spellektioner kosta fem k r o n o r i t i m m e n — d e h a ej r å d till d y r a r e!
H o n får å d a g a l ä g g a s i n f ä r d i g h e t, och d e t g å r, s o m d å m a n d r a g i t u p p en s p e l d o s a, t y d e n lilla s t a c k a r n ä r n u m e r a f ö r s k r ä c k - ligt v a n a t t å d a g a l ä g g a s i n f ä r d i g h e t m e d e n s ä r s k i l d k o m p o s i t i o n » d e n och i n g e n annan ».
I n i d e t t a m a s k i n e r i för f ö r n ä m i t e t s p r e - s t a t i o n e r d r a g é s n i till sist m å h ä n d a själf, a l l d e l e s m o t er vilja.
En person kommer p å b e s ö k, och a l l t s e d a n d e n p e r s o n e n k o m, i a k t t a g e s e n till d e t y t t e r s t a s t e g r a d t a k t - fullhet m o t e r; t y d e n f r ä m m a n d e m å s t e p a r t o u t i er se e n f ö r n ä m l i g a r e m ä n n i s k a, ä n n i t i l l ä f v e n t y r s ä r eller a n s e r er v a r a.
P å d e t t a s ä t t får äfven n i en falsk e t i k e t t er p å k l i s t r a d; och d e t ä r s a n n e r l i g e n i n g e n lätt sak att på ett grannlaga sätt i hast befria sig f r å n d e n.
prof E n s å d a n naiv fåfänga ser m a n u n d e r v ä x l a n d e f o r m e r m y c k e t ofta i n o m f a m i l j e - lifvet, och å t d e t t a ä f l a n d e a t t s y n a s.
v a r a m e r ä n h v a d v e d e r b ö r a n d e är, ä g n a s m e r e n - dels b l o t t löjet, d å m a n i e n s y n e s ofarlig och p å s i n h ö j d e n d a s t k a n s k a d a d e s s offer själfva.
M e n ofarlig ä r d e n d o c k icke, all- d e n s t u n d d e n ä r l i g h e t e n s och s a n n i n g e n s g r u n d, på hvilken h e m m e t s h ä r d bör v a r a m u r a d och u t a n h v i l k e n d e t u p p v ä x a n d e s l ä k t e t a l d r i g h a r e t t f a s t u n d e r l a g för s i n m o r a l, blir u n d e r g r ä f d och f ö r s t ö r d.
I lifvets s t r i d h ä n d e r d e t, a t t d e f a l s k a e t i k e t t e r n a en g å n g s l i t a s b o r t m e d så m y c - ken skonlös våldsamhet, a t t h j ä r t a t blöder och h e l a lefnad s l y c k a n g å r i k r a s.
Emy,
(Jsfricl.
Skiss för I d u n af Gerda Meyerson.
J a g b e r ä t t a d e för h e n n e s å g o d t j a g k u n d e o m d e g a m l e m ä s t a r n e och d e r a s taflor s a m t om de konstskatter i utlandets stora mu- seer, h v i l k a j a g h o p p a d e s i n o m k o r t få se e n del af, och A s t r i d t r ö t t n a d e a l d r i g a t t höra på.
S t a c k a r s l i t e n, h o n v a r d e n vil- ligaste, mest intresserade modell m a n k u n d e ha!
D e d a g a r h o n v a r u p p e och b ä t t r e, k r ö p h o n g e n a s t till s ä n g s i g e n, s å s n a r t j a g b a d h e n n e d ä r o m, och a l d r i g ville h o n e r k ä n n a a t t h o n blef t r ö t t.
» Vill d u verk- ligen inte m å l a mer, j a g orkar mycket väl e n s t u n d till, » s a d e h o n för h v a r g å n g j a g slutade.
När h o n var dålig, var hon allra ifrigast, a t t j a g s k u l l e a r b e t a p å taflan, j a g t r o r h o n v a r r ä d d, a t t h o n s k u l l e dö, i n n a n j a g h u n n i t få d e n f ä r d i g.
Och e h u r u hon, d å j a g blifvit v a n v i d h e n n e s b l e k h e t, icke föreföll m i g så s j u k, och f a s t ä n j a g s a d e m i g själf a t t l ä k a r e n n o g m i s s t a g i t sig o m h e n n e, k u n d e j a g l i k v ä l icke h j ä l p a, a t t h e n n e s oro i n v e r k a d e p å m i g.
J a g a r b e t a d e m e d feber- a k t i g ifver.
A l d r i g h a d e j a g m å l a t e n tafla u n d e r en s å d a n spänning, m e n aldrig heller s å fort och så s ä k e r t s a m t m e d en s å d a n öf- vertygelse att lyckas.
J a g kände, hur min f ö r m å g a v ä s t e för h v a r d a g.
A s t r i d s b a r n s - l i g a b e u n d r a n s p o r r a d e och i n s p i r e r a d e m i g, H o n var så ärelysten å mina vägnar, att h o n öfverträffade m i g själf i m i n a d j ä r f v a s t e drömmar.
J a g skulle blifva n o r d e n s r y k t - b a r a s t e m å l a r i n n a, m i t t n a m n och m i n a taflor s k u l l e bli b e r ö m d a öfver h e l a v ä r l d e n, g j o r d e h o n u p p.
J u s t d e n n a tafla, till hvil- k e n h o n var m i n modell, skulle göra m i n lycka.
» J a g f ö r s t å r d e t j u icke, m e n j a g k ä n n e r att den blir ett m ä s t e r v e r k, » s a d e h o n.
» Och, » f o r t s a t t e h o n d r ö m m a n d e, » n ä r m ä n n i s k o r n a d ä r u t e i v ä r l d e n fråga, h v e m d e n s j u k a flickan är, d å m å s t e d u b e r ä t t a för d e m o m lilla A s t r i d, s o m själf s å g ä r n a v e l a t l ä r a sig m å l a och bli e n s t o r k o n s t - n ä r i n n a, m e n s o m v a r d ö m d a t t dö så t i d i g t.
» » D u m å t r o j a g blef g l a d d å, » s a d e A s t r i d, » f a s t ä n j a g v ä l b a r a v a r en å t t a, nio år.
J a g v i s s t e icke o m, a t t j a g v a r s j u k, och h v a r gång farbror kom h e m sedan, påminte jag h o n o m o m h a n s löfte.
M e n efter e t t p a r å r r e s t e h a n till A m e r i k a, och s e d a n d e s s var det slut med mina förhoppningar att få l ä r a m i g m å l a.
T y om j a g också varit frisk, s k u l l e p a p p a och m a m m a icke h a f t r å d a t t l å t a m i g v a r a i S t o c k h o l m och g å igenom akademien, ännu mindre att låta m i g r e s a till P a r i s, f ö r s t å s.
M e n n u ä r j a g s å g l a d, a t t d u får r e s a d i t.
» Och Astrid s t u d e r a d e m i n a resehandböc- k e r och k a r t o r och t a l a d e m e d f ö r t j u s n i n g o m allt d e t s k ö n a och m ä r k v ä r d i g a j a g s k u l l e få se.
M e n n ä r j a g lofvade a t t skrifva till h e n n e och b e r ä t t a o m m i t t lif d ä r u t e, skakade hon på hufvudet m e d ett sorgset l e e n d e: » Du k o m m e r inte länge att behöfva öda bort din tid m e d det, » sade hon.
O f t a s t l å t s a d e s j a g icke f ö r s t å, n ä r h o n h ä n s y f t a d e p å, a t t h o n s n a r t s k u l l e dö, j a g f ö r s ö k t e s k ä m t a och l e d a h e n n e s t a n k a r på annat.
Afven n ä r j a g icke m å l a d e, v a r jag ständigt tillsammans med Astrid.
När h o n o r k a d e d e t, p r o m e n e r a d e vi eller l å g o i v å r a h ä n g m a t t o r i s k o g e n, n ä r h o n v a r för k l e n a t t l ä m n a s ä n g e n, höll j a g h e n n e säll- s k a p p å h e n n e s r u m, d e t h ä n d e till och m e d ibland, att jag åt mina middagar uppe hos henne.
» J a g ä r icke l e d s e n a t t d ö n u l ä n g r e, » s a d e h o n en g å n g, » ty n ä r d u h a r r e s t, blir d e t så förfärligt t o m t.
» J a g a r b e t a d e r a s t l ö s t.
D a g efter d a g gick, g ä s t e r k o m m o och g ä s t e r foro p å T r o l l å s e n, m e n j a g t o g b l o t t föga n o t i s o m d e m.