Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Åbom träffat aftal derom, att Åbom emot ett årligt arfvode af 1,000 R:dr Ruut ej mindre skulle uppgöra fullständigt kontrakt om uppförande af en ny byggnad för högre elementarläroverket i ofvannämnde stad samt en omfattande beskrifning öfver arbetets utförande, ”utan ock hafva inseende öfver alla åtgärder rörande byggnaden och dess verkställande genom att minst en gång i månaden under arbetstiden på stället omedelbart inspektera arbetet och upprätta alla erforderliga arbets- och detaljritningar, ombesörja nödig korrespondens och i öfrigt tillhandagå Konsistorium med allt det biträde, byggnadsföretaget kunde kräfva; så bade likväl, enligt hvad Revisorerne anmärkt, Konsistorium den 28 November samma år tillagt bemälde arkitekt, uppå hans derom gjorda ansökan, utöfver nyssnämnda arfvode en särskild resekostnads-ersältning till belopp af 200 R:dr R:mt årligen för tiden från och med år 1860 till och med år 1864. 16 Stats-Utshottets Utlåtande N:o 148.
Till stöd för sitt förfarande har Konsistorium uti afgifvet underdånigt utlåtande anfört billigheten deraf, att Åbom, som vore bosatt i Stockholm, lill någon del godtgjordes för sina resor, enär i annat fall större delen af det ursprungligen betingade arfvode! derigenom skulle medlagits samt Åbom således icke erhållit någon gndtgörelse för sitt biträde vid tillsynen öfver byggnadsarbetet; men enär, på sätt ofvan blifvit omförmäldt, Åbom, enligt aftalet med Konsistorium den 4 Februari 1860, emot då betingad ersättning förbundit sig, bland annat, alt på byggnadsplatsen utöfva omedelbar tillsyn öfver arbetets gång, anser Utskottet, lika med Revisorerne, Konsistorium hafva saknat giltig anledning bifalla bans anhållan om särskild vedergällning för de med uppdraget förknippade resekostnader.
På grund häraf och då Åbom kunnat på förhand beräkna kostnaden för berörda resor, helst deras antal i kontraktet med honom finnes bestämdt, samt icke eller föreburits än mindre blifvit visadt, att Åbom oftare än lian dertill varit förbunden behöft närvara och närvarit å bygg— nadsstället, föranlåtes Utskottet hemställa, alt Rikets Ständer ville uti underdånig skrifvelse bos Kongl.
Majit anhålla om förständigande för vederbörande, att vidtaga nödiga åtgärder för vinnande af ersättning utaf dem, som vederbör, för den förlust, sorn af Konsistorii klandrade åtgärd är eller varder en följd. § 14.
Hvad Revisorerne i öfrigt anmärkt och erinrat, bar Utskottet funnit dels genom vederbörandes afgifna underdåniga utlåtanden nöjaktigt förklarad!, dels hafva medfört åsyftad rättelse och dels icke vara af beskaffenhet alt från Utskottets sida påkalla något vidare yttrande.
Reservationer vid § i3, angående Linköpings Konsistorium. d) af Herr von Francken, Wolfgang, som anmält, att han af tacksamhet för Konsistorii Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 148.
Vt Konsistorii visade omtanka vid behandlingen af detta ärende, för sin del ansett den mot Konsistorium framställda anmärkning böra förfalla; b) Herrar Montgomery-Cederhielm, Rob., och Blomstedt, Carl Reinhold, Biskop Millén, Doktorerne Lindgren och Arrhenius, Professor Selander, Kontraktsprosten Tegnér samt Prosten Ljunggren; c) af Biskop Annerstedt: ”En märkbar olikhet företer sig i Utskottets behandling af de frågor, som varit föremål för Revisorernes anmärkningar.
I nästföregående 42 § tillstyrker Utskottet, att en anmärkning må förfalla, som af Rovisorerne blifvit gjord emot Akademiska Konsistoriets i Lund åtgärd, att å akademie-kas«an utanordna kostnader för affärdande af en deputation till Hans Maj:t Konungen vid Ljungby bed, hvilken åtgärd af Slats-Utskotlet ogillas.
I närvarande 13 § tillstyrker
Utskottet underdånig skrifvelse för alt utkräfva ersättning för af Linköpings Domkapitel åt arkitekten Åbom beviljadt ytterligare arfvode af 200 R:dr årligen utöfver, enligt förut afslutadt kontrakt, honom tillerkända 1,000 R:dr för arkitektstillsyn vid läroverksbyggnaden i Linköping.
För min del klandrar jag ingalunda Utskottets förslag i den 12:te punkten; jag endast anmärker den skriande kontrasten emot förslaget i den 15:de.
Har Linköpings Konsistorium i förevarande läll gått utöfver sin befogenhet?
Svaret måste utfalla nekande, då man besinnar Konsistorii ställning till frågan.
Konsistorium är förvaltare af stiftets byggnadskassa.
Konsistorium åligger att uppgöra kontrakter i afseende på byggnadsföretag, sorn af byggnadskassan skola bekostas.
Om nu ett kontrakt betinnes för arbetsgifvaren vara alltför ofördelaktigt, så att fara är att arbetsföretaget kan lida, derest ej någon tillökning i betalningen lemnäs, så är Konsistorium den myndighet, som bör ingå i pröfning häraf, och utfaller pröfningen så, att förhöjning bör ega rum, så befinner sig Konsistorium i sin goda rätt, när det beviljar den tillökning, som kan vara af behofvet påkallad.
Del enda, som i afseende härpå kan anmärkas emot Linköpings
Domkapitel är, att det icke varit nog försigtigt, alt underställa det förändrade kontraktet Kongl. Maj.ts nådiga pröfning och bifall.
Hade sådant skett, skulle ingen anmärkning kunnat rimligen göras hvarken af Bevisorerne eller Stats-Utskotlet.
Skall nu en sådan bristande försigtighet hafva den påföljd, att en åtgärd, vidtagen synbarligen för att betrygga arbetets solida utförande, straffas med att af Konsistorium utkräfva det angifna beloppet, så ser man illa till godo vården om dylika byggnadsföretag, enär hvarje förändring, än så nödig, icke kan företagas ulan våda att af embetsmvndigheten sjelf få bekostas.
Hvarken Revisorerne eller Slals-Utskot tet hafva ens försökt att visa, det ett arkitektsarfvode af -1,200 R:dr årligen vore för högt för tillsynen af ett arbete af den storlek, som läroverkshuset i Linköping.
Under sådant, förhållande måste jag yrka, att Revisorernes anmärkning i della afseende icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.” uti hvilken reservation Grefve Cronstedt, Fr., instämt; och Bih. till B.
4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 6 Eäft. 3 18 Stats-UtsJcottets Utlåtande N:o 148. d) af Prosten Sondén: ”Det lian icke bestridas att Linköpings Konsistorium förbisett åtminstone vådan deraf, att, utan Kongl.
Majlis särskilda tillslånd, bevilja tillökning af elt genom kontrakt belingadt arfvode.
Detta lörbiseende kan jag dock icke anse vara ett fel, som framför andra förljenar Rikets Ständers synnerliga beif— rande.
Den tillsyn oell öfriga arbete arkitekten Åbom genom kontraktet sig åtagit, år af den beskaffenhet, alt dels på dess noggranna och omsorgsfulla verkställande den betydliga byggnadens ändamålsenliga uppförande och framlida bestånd i väsendtlig ilian beror, dels ock att icke kunna af Herr Åbom utkräfvas annorlunda än på det sätt bans eget nit och hederskänsla föreskrifva.
Att vägra den af honom begärda förhöjningen skulle icke hafva Ijenat att lifva bans nit vid den ifrågavarande tillsynen, utan att tvärtom sätta det på det svåra prof, som omsorgen om eget bästa innebär.
Då Konsistorium beviljade samma tillökning, afsåg det således otvifvelaktig! sjelfva byggnadsföretagets gagn, hvilket genom de anmärkta medlen otvif— velaktigt befrämjas, och icke något främmande ändamål och ännu mindre egen nytta.
Vid ett sådant förhållande, och hvilken vigt man än må fästa dervid alt ett embetsverk, efter uppgörande af ett kontrakt, må befinnas obevekligt root den andra kontrahentens försök att, utöfver betingad arbetslön eller arfvode, bereda sig en förmån, vågar jag för min del tillstyrka, alt ifrågavarande anmärkning icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.” Slockholm, tryckt hos N. Marcus, 1865. Sials-Utskvttels Ullålande N:o' 143» 1 JMo 149.
Utlåtande, i anledning af väckt motion angående extra statsregteringens öfver flyttande på Kongl. Stats-Kontoret.
(I. A.) Enligt hvad anföres uti ofvanberörda, af Grefve Cronstedt, F., hos Ridderskapet oell Adeln väckta, till Stats-Utskottet remitterade motion, N:o 205, hafva Rikets Ständers är 18G0 församlade Revisorer fästat uppmärksamhet på nödvändigheten deraf, att söka tillvägabringa jemnvigt i förhållandet emellan Kongl. Stats-kontorets inkomster och utgifter, samt sätta nämnda embetsverk i stånd att vid alla tillfällen kunna verkställa de utbetalningar, som detsamma ålåge.
Den svårighet, som i nämnda hänseende stundom för Stats-kontoret uppstått, vore, enligt Revisorernes åsigt en följd, bland annat, af den omständigheten att, vid de 2:ne nästförutgångna riksdagarne, de så kallade extra anslagen i allmänhet anvisats att från Riksgälds-kontoret utbetalas, ehuru en stor del af dem icke utginge direkte från detta Kontor till de allmänna verk eller enskilde personer, som skulle medlen uppbära, utan först af desse reqvirerades hos Stats-kontoret, hvilket embetsverk åter i sin ordning hos Riksgälds-kontoret lyftade ett motsvarande belopp.
Till följd häraf hade åtskilliga utgifter af enahanda beskaffenhet med dem, hvilka tillförene blifvit bestridda af Stats-kontorets inkomster, på sednare tider blifvit öfverflyttade på Riksgälds-kontorets stat, hvadan och då Statsverkets inkomster, synnerligast till följd af den betydliga förhöjningen i tulloch bränvinsbränningsmedlen, blifvit mer än tillräckliga för de å Stats-kontoret anvisade utgifter, ett öfverskott vid berörde 2:ne riksdagar beräknats uppkomma, hvilket Rikets Ständer beslutat böra ined ett visst belopp hvarje år till Bih, lill R.
Sl. Fröt. 1S63 & 1863. 4 Sami. 1 Afd, 3 Band. 7 Uä[t. 1 2 Slals-Utskotlets Utlåtande K:o lis.
Riksgäl ds-kontoret öfverlemnas, för att användas till utgifter, som blifvit på sistnämnda verk anvisade.
Från lång tid tillbaka och ända tili och med 1850 — 1851 års riksdag, hade deremot alltid Statsregleringarne utfallit så, att på Kongl. Stats-kontoret anvisades utgifter utöfver de inkomster, som beräknades till nämnde Kontor inflyta, och för den skilnad, som sålunda uppstod, anslogs under namn af s ta tsfylin ads summ a ett deremot svarande belopp, att, efter ingången af Mars månad hvarje år, uppå Stats-kontorets reqvisition, från Riksgälds-kontoret utbetalas.
I sjelfva verket vore denna statsfyllnadssumma att betrakta såsom ett på Riksgälds-kontoret anvisadt kreditiv, enär densamma kunde af Stats-kontoret disponeras innan dess egentliga inkomster för året börjat inflyta.
Då statsfylinadssumman vanligen uppginge till omkring 2 millioner R:dr Runt och stundom deröfver, beredde densamma tillgång till bestridande af icke obetydliga utgifter, för hvilka Stats-kontoret nu icke utan svårighet måste reservera sina tillgångar.
Enligt revisorernes åsigt skulle det alltså kunna lända till icke ringa lättnad vid fullgörandet af Stats-kontorets utbetalningar om vid blifvande statsregleringar åtskilliga af de utgifter, som tillhöra den s. k. extra statsregleringen, men äro af den beskaffenhet att de böra genom Stats-kontoret hos Riksgälds-kontoret reqvireras, hädanefter, istället att utgå från sistnämnda verk, upptoges till utgående direkte från Siats-kontoret, så att Stats-kontorets vid statsregleringen beräknade utgifter alltid komma att med omkring 2 millioner Riksdaler öfverskjuta dess beräknade inkomster, samt en deremot svarande statsfyllnadssumma anvisades på Riksgäldskontoret, att, efter Mars månads ingång, af Stats-kontoret disponeras.
Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande förklarade Kongl. Stats-kontoret, att den föreslagna åtgärden visserligen borde leda till det af Revisorerna afsedda ändamålet att underlätta Stats-kontorets penningerörelse; men, i afseende på verkställigheten anmärktes, att ett hufvudsakligt hinder emot berörda anordning mötte deruti, att de i Riksstaten beräknade inkomsterna under dåvarande förhållande öfverstege utgifterna, så att någon statsfyllnadssumma icke kunde komma att på Riksgälds-kontoret anvisas, synnerligast om, såsom hittills, den väsendtligaste af statsinkomsterna, eller tullmedlen, skulle visa sig fortfarande vara i stigande.
Då alltså Stats-kontoret ansett åtgärden kunna underlätta dess penningerörelse, samt, enligt hvad inhemtades af det vid Kongl.
Maj:ts under innevarande riksdag aflåtna nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, fogade utdrag af Statsråds-Protokollet öfver Finansärenden den 14 Oktober sistlidet år, Herr Finansministern uttalat den åsigt, att den föreslagna anordningen, att på Stats-kontoret öfverflytta sådana på den s. k. extra statsregleringen uppförda anslag, som äro af mera permanent egenskap, skulle medföra reda och enkelhet i fiirvaltningen, hade motionären deraf hemtat ytterligare anledning att erinra om angelägenheten deraf, att Riksgälds-kontorets verksamhet så ordnades, Slals-Ulskoltels Utlåtande S:oti9. att aila de göromål, som egentligen borde tillhöra Stats-kontoret, men alltsedan 1840 års riksdag tid efter annan öfverleinnats till Riksgälds-kontoret, måtte till förstnämnda verk återföras, saint Riksgäids-kontorets hufvudsakliga verksamhet begränsas inom egenskapen af att vara: dels en förvaltning för ombesörjande af Svenska Statens skuld, med uppdrag att uppbära de medel, Rikets Ständer för skuldens förräntande och amorterande anvisa, samt, i saknad af annan tillgång för anvisade utgifter, upplåna dertill erforderliga penningar, dels en upp- och utlåningsanstalt för befordrande af allmänt nyttiga produktiva företag, dels ock en Svenska Statens Besparingskassa, till hvilken uppkommande öfverskott och besparingar å Statsverkets inkomster och utgifter böra ingå och der förvaltas, intill dess desamma af kommande Rikets Ständer disponeras, samt slutligen en förvaltning för Rikets Ständers ekonomi såväl emellan som under riksdagarne.
Genom en sådan begränsning af Riksgäids-kontorets verksamhet, skulle, enligt motionärens åsigt, vinnas större reda och enkelhet i afseende å öfversigten af Statsverkets ställning, enär Riksstaten komine att omfatta alla utan återbetalningsskyldighet anvisade statsanslag, hvilka af landets skattebidrag borde bestridas, hvaremot
Riksgäids-kontorets utgiftsstat komine att upptaga, dels utbetalningen af sådana genom upplåning anskaffade medel, sorn, i mån af behof, borde å runda summor till
Stats-kontoret levereras för att till de anvisade behofven användas, dels sådane direkte från Riksgälds-kontoret till vederbörande korporationer m. fl. utgående låneunderstöd, som Rikets Ständer funne för godt att bevilja och hvilka icke rätteligen kunde betraktas såsom tillhörande budgeten, enär sådana lån, äfven om de äro räntelösa, icke förminska Statens redan egande kapital, då Riksgälds-kontoret för hvarje sålunda utbetald lånesumma erhåller en motsvarande fordran.
Ett sådant ordnande af de anslags- och lånesummor, Rikets Ständer vid hvarje riksdag bevilja, ansåg motionären i alla hänseenden mera systematiskt och ändamålsenligt, än den hittills följda praxis att till Riksgäids-kontorets utgifter hänföra hela den s. k. extra statsregl er ingen, eller icke allenast låneunderstöden, utan ock alla de egentliga anslag, som äro af en mera tillfällig beskaffenhet, samt erinrade, såsom exempel på den oformlighet, hvartill denna praxis ledde, huruledes, enligt sednaste riksdags statsreglering, en mängd aflöningar till Statens embets- och tjenstemän blifvit anvisade att utgå från Riksgälds-kontoret, så att Stats-kontoret först måste i särskilda omgångar begära att hos Riksgälds-kontoret utbekomma det anvisade beloppet.
På sådant sätt måste Stats-kontoret dels qvartaliter, dels halfårsvis från Riksgälds-kontoret reqvirera aflöning till skeppsbyggeri-institutet i Carlskrona, aflöning till Styrelsen för Allmänna Väg- och Vattenbyggnader, arfvoden till lärare vid Mariebergs läroverk, hyresersättning ät Chefen för Kongl. Ecklesiastik-dcpartementet, aflöning till en Antiqvitetsintendent o. s, v. Vid 1356—1858 arens riksdag anvisades till och med lör ka - 4 Slats-Ulskottets Utlåtande N:o 1i9. mereraren i Stats-kontorets Kammar-kontor, för ökade göromål, ett belopp af 1,000 R:dr, som Stats-kontoret måste qvartaliter hos Riksgälds-kontoret reqvirera, inan Stats-kontoret kunde till sin egen tjensteman utbetala denna honom tillagda tillfälliga löneförbättring.
I afseende å de invändningar, som emot förslaget kunde framställas, anförde motionären, beträffande Stats-kontorets erinran att någon statsfyllnadssumma icke skulle kunna ifrågakomma, att, derest icke blott de extra anslag, som beviljades att, med lika belopp hvarje år, utgå, utan äfven alla öfriga extra statsutgifter, hvaribland anslagen till jern vägsbyggnader, i Riksstaten upptoges. -en ganska betydlig statsfyllnadssumma, i form af tillskott från Riksgälds-kontoret till Stats-kontoret, skulle erfordras, hvartill
Riksgälds-kontoret egde att använda ej mindre sina egna betydliga intrader, hvaribland de genom upplåning anskaffade jernvägsbyggnadsmedlen, än äfven, i händelse af behof, sitt på Rikets Ständers Bank anvisade kreditiv.
Vidkommande åter den möjliga invändningen, att förslagets utförande skulle erfordra en tillökning i Stats-kontorets nuvarande tjenstemanna-personal, ansåg motionären denna anmärkning böra förfalla, om i betraktande toges, dels att den täta skriftvexlingen mellan Stats- och Riksgälds-kontoren för reqvirerande af extra anslagsbeloppen komme att helt och hållet upphöra, dels att Stats-kontoret rudan nu måste bokföra större delen af extra Statsanslagen, enär desamma, efter att hafva blifvit från Riksgälds-kontoret reqvirerade, ifrån Stats-kontoret utbetalas.
Men äfven om, emot förmodan, någon tillökning i Stats-kontorets personal till följd häraf skulle befinnas erforderlig, komme den kostnad, som härigenom förorsakades, att blifva obetydlig i förhållande till de fördelar, som genom förslagets antagande otvifvelaktigt borde vinnas.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, hade motionären föreslagit: l:o) att alia de anslag utan återbetalnings-skyldighet, som Rikets
Ständer under innevarande riksdag komma att bevilja, ehvad desamma tillhöra den ordinarie eller den extra statsregleringen, måtte anvisas att utgå från Stats-kontoret; 2:o) att samtliga dessa anslag måtte, på sätt 62 § Regeringsformen föreskrifver, under bestämda hufvudtitlar i Riksstaten uppföras, dock så att, sedan de ordinarie anslagen först blifvit under hvarje hufvudtitel upptagne, extra statsregleringen för hvarje hufvudtitel för hela statsregleringsperioden utföres: 3:o) att de anslag, som för jernvägsbyggnaderna eller andra ändamål varda beviljade att utgå af upplånade medel eller andra sådana tillgångar, som stå under Riksgälds-kontorets förvaltning (såsom t. ex. anslagen till folkundervisningen m. m.), och hvilka samtliga anslag, såsom tillhörande den extra statsregleringen, jemväl böra å Riksstaten upptagas, må i mån af behof utaf Stats-kontoret i runda summor från Riksgälds-kontoret reqvireras; Stats-Utskotlels Utlåtande iV.-o 149. 5 4:o) att deremot alla lån, som af Rikets
Ständer varda för särskilda ändamål beviljade, hädanefter såsom hittills må anvisas att utgå från Riksgälds-kontoret, som bör hafva skyldighet, icke blott att tillse, att de för lånen aflemnade skuldförbindelser och öfriga handlingar öfverensstämma med de af Rikets Ständer, vare sig i allmänhet eller för särskilda fall, stadgade lånevilkor och att öfriga föreskrifter varda behörigen iakttagne, utan ock att vaka öfver lånehandlingarnes bibehållande vid gällande kraft, samt tillse att deri förskrifne kapital- och ränte-inbetalningar varda behörigen fullgjorda; 5:o) att i den mån Statsverkets för tillfället egande kontanta kassabehållning är större, än som kan anses nödigt för bestridande af Stats-kontorets löpande utgifter för den närmaste framtiden, öfverskottet bör till Riksgälds-kontoret öfverlemnas, för att, så vidt ske kan, göras räntebärande och hållas allmänna rörelsen tillhanda, dock alltid med rättighet för Stats-kontoret att, efter högst en månads föregående tillsägelse eller inom den kortare tid, som för särskilda tillfällen kan vid medlens levererande varda förbehållen, från Riksgälds-kontoret återbekomma större eller mindre del af de insatta kapitalbeloppen; 6:0) att öfverskotten å Statsverkets inkomster samt besparingarne å dess utgifter hädanefter såsom hittills böra, så fort ske kan, till Riksgälds-kontoret från Statsverket levereras; samt 7:o) att för den händelse att Kongl. Majit för utförande af nu ifrågavarande förslag möjligen skulle linna en tillökning oundgängligen nödig i den för Statskontorets embets- och tjenstemän anslagna aflöning, erforderliga medel måtte ställas till Kongl. Majits nådiga disposition, att användas till arfvoden för det eller de tjenstebiträden, som kunna blifva behöflige för verkställigheten af detta förslag.
Med anledning häraf hade Stats-Utskottet genom skrifvelser den 18
December sistlidet år anmodat Kongl. Stats-kontoret samt Fullmägtige i Rikets Ständers Riksgälds-kontor att häröfver meddela yttranden; och sedan, uppå underdånig framställning, Stats-kontoret. den 30 i samma månad erhållit nådigt tillstånd att sådant yttrande afgifva, hade Stats-kontoret den 23 Januari innevarande är sig i ämnet utlåtit, samt dervid, med erinran, hurusom Rikets Ständer uti .skrifvelsen N:o 181 den 22 Oktober 1860 uttalat de allmänna satser, watt en förenklad förvaltning af Statsverkets medel erfordrades, att dessa ej borde förvaltas af särskilda styrelser samt att man måste å ett ställe samla spridda delar, som böra vara förenade», hufvudsakligen yttrat, att den af motionären föreslagna anordning i väsendtlig mån skulle bidraga att befordra reda och enkelhet uti samt lättad öfversigt af statsmedels-förvaltningen, ehuruväl detta mål icke kunde vinnas med mindre, att reformer vidtoges icke allenast i afseende å utgifterna utan äfven med hänsyn till inkomsterna, så att alla verkliga statsinkomster, hvilka nu inflyta till Rikets Ständers Riksgälds-kontor, ingingc tili Stats-kontoret, som, & Siats-Utskottets Utlåtande N:o 149. titan att befatta sig med utlåningar, fonders förvaltande, myntärenden m. m,, skulle mottaga alla Statsverkets inkomster och bestrida alla dess utgifter.
Vid förslaget hade Stats-kontoret ansett sig allenast böra göra följande erinringar nemi. att vid de tillfällen, då en och samma kommun, menighet eller enskild person fått sig beviljade både lån och anslag, det utan tvifvel skulle föranleda till oreda och uppehåll, om lånet erhölles ur det ena verket och an slaget från det andra, hvadan för sådana fall syntes lämpligast, att Riksgäldskontoret, efter granskning af säkerhets-handlingarne, anordnade både lånet och anslagssumman samt sedermera förvarade låneakten; att hvad anslagen till folkundervisningen beträffade, till hvilkas bestridande nu användes hälften af den till
Riksgäld s-kontoret inflytande personliga skyddsafgiften, samma anslag torde, så länge nuvarande förhållande med hänseende till uppbörden af Statens medel fortfore, böra å 8:de Hufvudtiteln uppföras, utan något särskildt stadgande, att dessa summor skola utgå af någon viss inkomsttitel, så att Kongl. Stats-kontoret, i afseende å de medel, som för ofvanberörda ändamål beviljades, hade att, oberoende af skyddsafgiftens högre eller lägre belopp, dessa liksom andra medel af befintlige kassatillgångar vid behof utanordna och i räkenskaperna låta afföra; att vidare, vid 6:te punkten af förslaget angående Kongl.
Stats-kontorets skyldighet att till Riksgälds-kontoret öfverlemna öfverskotten å inkomsterna och besparingar å utgifterna, Kongl.
Stats-kontoret ansåge sig böra fästa uppmärksamheten derpå, att, jemlikt nu gällande stadganden, endast besparingar å förslagsanslagen skulle Riksgälds-kontoret vid de årliga liqviderna tillgodoföras, samt att angeläget vore att vid samma föreskrifter fortfarande finge förblifva; samt slutligen att, ehuru frågan om minskning af tjenstemanna-personal i det ena Verket och ökning i det andra samt om arfvoden för trägnare tjenstgöring för det närvarande icke torde behöfva närmare utredas; det likväl syntes Stats-kontoret uppenbart, att Stats-kontoret om än skriftvexlingen med Riksgäldskontoret till någon del upphörde, finge, genom åliggandet att pröfva en mängd nya utgiftsfrågor, vidkännas ökadt arbete och ansvar, på samma gång som tjenstemännens gransknings- och expeditionsgöromål blefve mera betungande än förut; hvadan Stats-kontoret, i händelse förändringen nu komme till stånd, ansåge lämpligast, att ett årligt anslag tills vidare ställdes till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, för att efter behof användas till dess erfarenheten visat hvad som för framtiden kunde på ordinarie stat erfordras.
Uti sitt den 19 sistlidne Mars afgifna utlåtande, hafva Herrar Fullmägtige i Rikets Ständers Riksgälds-kontor, till en början lemnat en redogörelse för den. s. k.