Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Memorial, i anledning af erhållen återrerniss å Ullätandet M 125, angående vackt motion om rättighet får åboerne d ätskillige Wisingsö skolegods-hemman att få desamma till skatte losa. (I. A.) Ronde-Ståndet har till Stats-Utskottet återremitterat förenämnda utlåtande; men som detsamma är af de tre öfriga Riks-Stånden bifallet och frågan således enligt 75 § Riksdags-Ordningen blifvit af Rikets Ständer afgjord, kan Utskottet dermed icke taga vidare befattning.
Memorial, i anledning af erhållen återrerniss å Utlåtandet J\s 126, angående vackt motion om förändring i tiden får hållande af uppbårdsstdmmorna å Oland. (I. A.)
Förenämnda utlåtande har blifvit återremitteradt af Bonde-Ståndet; men som detsamma är af de tre öfriga Riks-Stånden bifallet och således, jemlikt 75 § Riksdags-Ordningen, utgör Rikets Ständers beslut, kan den erhållna återremisseu icke till vidare åtgärd föranleda.
Slals-Ulskoltcts Memorial, Jtf 221 & 222. 3 JM 221.
ÅDk. till Eip.-Utsk. d. 4 Aug. 1854, kl. 1 e. ra.
Memorial, i anledning af erhållen ålerremiss å Utlåtandet JM 129, angående väckt motion om förändring i Kongl.
Förordningen den 16 Oktober 1723, rörande Presterskapets i Skåne uppbörd. (I. A.) Ofvanberörda utlåtande är återremitteradt af Bonde-Ståndet; men som de tre öfriga Riks-Stånden bifallit samma utlåtande, hvilket således, jemlikt 73 § Riksdags-Ordningen, utgör Rikets Ständers beslut, finnér Utskottet den erhållna återremissen icke kunna till vidare åtgärd föranleda.
Stockholm den 3 Augusti 1834.
JM 222.
Memorial, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet JM 130. (I. A.)
Utaf ofvanberörda utlåtande har sednare punkten, hvari Utskottet tillstyrkt, att väckta motioner om rättighet för åboerne å de inom Götheborgs stift varande Mensal-hemman att få desamma till skatte lösa, mätte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende, blifvit af Bonde-Ståndet lill Stats-Utskottet återremitterad; men som nämnde punkt är af de tre öfrige Riks-Stånden bifallen och frågan således, enligt 73 § Riksdags-Ordningen, blifvit af Rikets Ständer afgjord, kan Utskottet dermed icke taga vidare befattning.
Stockholm den 3 Augusti 1834. 4 Stats-Ulskollets Utlåtande, J\1 225.
M 223.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 Aug. 1854, kl. t e. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. }laj:ts Nådiga Proposition, angående ifrågastdlldt utbyte af kronan tillhörig jord emot enskild mans i och för utvidgning af 2 :dra Lif-GrenadierRegementets lägerplats Malmen. (I. A.)
Af högstberörde, frän samtliga Riks-Stånden till Stats-Utskottet remitterade, nådiga Proposition inhemtas, att, sedan Chefs-Embetet vid Andra Lif-GrenadierRegementet, i ändamål att tillvägabringa en af behofvet påkallad utvidgning af nämnde Regementes lägerplats å Malmen, hvartill egaren af tillgränsande kronoskattehemmanet % mantal Sjövalla, beläget i Kärna socken och Hanekinds härad af Östergöthlands
Län, samtyckt att afstå jord af hemmanets ego-område, emot ersättning dels från nuvarande lägerplatsen och dels från kronoparken Vestra Malmskogen, enligt ett af förste Landtmätaren i Länet uppgjordt förslag, till Kongl. Majit i underdånighet insändt det vid landtmäteri-lörrättningen den 12 sist— lidne
December förda protokoll med tillhörande karta och beskrifning, hvaraf visade sig, att af Sjövalla hemmans egor skulle till lägerplatsen utläggas en jordrymd af 2 Tunne- och 7 kappland, emot vederlag af jord å gamla lägerplatsen till 1 Tunne- 10'/io kappland och å kronoparken till 28:i/io kappland, hvilken mark, vid derå anställd vederbörlig besigtning, befunnits å ömse sidor vara af lika värde, att den å marken befintliga skog ömsesidigt komme att utbytas och att Sjövalla hemmansegare, lör afstående af 22'/2 kappland åker tillkomme en odlingsersättning af 7 R:dr, hvilken kostnad, likasom utgiften för första flyttningen och uppsättningen af den nya stängseln, Regementet åtagit sig att bestrida; så hade Krigs- och Kammar-kollegierna, öfver berörde utbyte hörde, till Kongl. Maj:t öfverlemnat de yttranden, som för ärendets utredning blifvit infordrade från Kongl. Moj:ts Befallningshafvande i ofvannämnda län och öfrige vederbörande, af hvilka Öfver-Jägmästaren i länet ansett hinder emot det föreslagna jordbytet icke möta, enär den skogsmark, som skulle från kronoparken afgå, vöre belägen inom 2:dra perioden af den för kronoparken fastställda hvggesordning och i sammanhang dermed nu förekomme lill afverkning, men dock hemställt, att, då en, förminskning af periodens område skulle, vid framtida förnyad afverkning, föranleda rubbning i hyggesordningen och minskning i den påräknade skogsafkastningen, åt kronoparken måtte, om det begärda egobytet bifölles, till fyllnad i skogsmar - Slals-Utskotlels Utlåtande, JYi 224. 5 ken tilldess motsvarig ersättning af Regementets mötesplats i dess nordöstliga hörn, hvilken ersättningsmark kunde genom ofördröjligen verkställd skogs-sådd, försättas i skogsbördigt skick och sedan tilläggas hyggesordningens 2:dra period vid nästkommande afverkning, samt, dä såväl förste Landtmätaren och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet, som Regementets
Chef funnit det sålunda föreslagna förbehållet vara lämpligt och utan skada för mötésplatsen kunna ega rum, i underdånighet tillstyrkt, att det sökta jordbytet måtte, på det sätt Ofver-Jägmästaren derom hemställt, varda bifallet.
Efter hvad sålunda förekommit, samt enär den utvidgning af Andra Lif— Grenadier-Regementets lägerplats, som här ifrågakommit, hufvudsakligen afsåge att der kunna vidtaga åtskilliga helsovården inom
Regementet under dess årliga vapenöfningar befrämjande anordningar, har Kongl. Maj:t täckts i nåder föreslå Rikets Ständer, att till det ifrågaställa jordbytet, uppå det af Öfver-Jdgmästaren i länet föreslagna vilkor, samtycka; och då den genom jordhytet åsyftade fördel kan, enligt hvad utredt blifvit, vinnas utan någon förlust för staten, anser Utskottet sig ega fullt skäl att tillstyrka Rikets Ständers bifall till hvad Kongl.
Majit i berörde hänseende föreslagit.
Stockholm den 3 Augusti 1854. JW 224.
Ank. till Exp.-Utsk. d. A Aug.
A8SA, kl. 1 e. m.
Utlåtande, t anledning af väckt motion om tillägg i de angående markegångs-sältningen antagne bestämmelser. (I. A.)
Uti en inom Högvördiga Preste-Ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion har Herr Prosten P. C. Arosenius andragit, hurusom, sedan den ömsesidiga uppsägningsrätten för räntegifvare och räntetagare bl i I vi t borttagen, behof inträdt af närmare bestämmelser, angående markegångs-sättningen till beredande af största möjliga öfverensstämmelse emellan markegångsprisen och de uti markegångstaxan upptagne persedlars gångbara värde.
Rikets Ständer hade ock vid 1850 och 1851 årens riksdag för deras del beslutat det korrektiv härutinnan, som förmenades vara att finna i en förändrad sammansättning af de Nämnder, hvilka egde att priskuranterne upprätta.
Men då de deputerade icke voro 6 Slals-Ulslcoltcts Utlåtande, JV? 224. ovilkorligen förpligtade att, på grund af priskuranternes medelpris, bestämma det så kallade årspriset, fann motionären i dessa stadganden intet sådant korrektiv, som betryggade samhället om tillförlitliga och skäliga markegångspris, enär en tillfällig öfvervigt å någondera sidan kunde medföra bestämmelser, obilliga än för räntegifvaren och än för räntetagare!); och återstode, när behof af rättelse förelunnes, icke annan utväg, än att söka den genom besvär hos Kongl. Kammarkollegium, hvilken utväg dock hittills, då befintliga ojemnbeter derförutan genom uppsägningsrätten lätt kunnat undanrödjas, blott undantagsvis blifvit af enskilde begagnade, utan hade den rättelse, som Kong).
Kammar-kollegium stundom före— skrifvit i markegångsprisen, nästan alltid varit föranledd af besvär, dem kronans ombud anfört och hvilka i följd häraf endast gällt kronans rätt.
Men det vore otvilvelaktigt endast en begäran af den enklaste billighet, om åt den enskilde förvarades samma garanti emot ett tillfälligt eller konstant lidande, som kronan åt sig förbehållit, och att samma rättelse, som tilldömdes kronan, också tillfölle hennes rättsinnehafvare, den indelade räutetagaren, som mot sin vilja underkastades samma äfventyr, som kronan sig godvilligt åtagit.
Denna billiga fordran kunde väl sägas vara vederbörligen beaktad genom den åt alla behållna besvärsrätten.
Undersöktes likväl frågan något närmare, uppmärksammades alla de omgångar och kostnader, som voro förenade med den enskildes besvärslalan, eftersinnades det med hvarje tvist om mitt och ditt förenade obehag, så torde förmånen af nämnde besvärsrätt endast vara skenbar.
En förändring härutinnan vore jemväl nödvändig, enär, derest den uteblefve, en ny men motsatt ojemnhet skulle efter och genom skatteförenklingen åstadkommas, i stället för den man sagt sig vilja undanrödja.
Man hade nemligen bland de kraftigaste skälen för hela åtgärden anfört den olikhet, som egt rum ränlegifvarne emellan, i det de, hvilka allemnade sina skatter direkte till kronan, finge göra det efter markegångspris, under det andra, hvilkas afgäld girige till särskilda inrättningar eller korporationer, nödgades antingen leverera in natura eller betala efter gångbart, stundom högre pris. satt förhållande ofta nog inträffa, så att den kronan behållna räntan måste liqvideras efter det af Kongl. Kammar-kollegium förändrade priset, men den indelade lösas efter det oförändrade, af länets deputerade bestämda.
Härförutan måste, då besvärsrätten troligen komme att af många enskilda åsidosättas, minst två markegångspris inom hvarje distrikt uträknas, af hvilka pris det ena då skulle bestämmas med afseende på kronans rätt, när deruti någon ändring skett och det andra för dem, hvilka åtnöjt sig med deputerades pris.
Den oreda, som härigenom torde uppkomma, kunde emedlertid afhjelpas, så snart stadgadt blifvit, att de af en högre auktoritet bestämda förändringarne voro generela, hvarefter alla liqvider inom distriktet skulle uppgöras; och har motionären, på grund af hvad sålunda blifvit anfördt, föreslagit det tillägg eller förtydligande i de bestämmelser om Stats-Ulshollets Ullålande, Jtä 223. 7 markegångs-sättningen, hvilka redan med hänseende til! skatleförenklingen voro antagne, att de förändringar i årspris eller medel-markegångspris, hvilka i mer eller mindre enstaka fall af Kongl.
Kammar-kollegium pröfvades rättvisa, skulle blifva gällande för hela det markegångs-distrikt, hvars föreslagna pris sålunda blifvit rät— tadt, och tjena till efterrättelse' vid alla de liqvider, som der lagligen och på grund af markegång borde uppgöras emellan räntegifvare och räntetagare.
Utskottet har hvad sålunda anfördt och föreslagit blifvit i öfvervägande tagit; roen som förändrade stadganden i afseende å markegångs-sättningen, först vid sednaste riksdag blifvit i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts då a(- låtna nådiga Proposition i ämnet, af Rikets Ständer antagne och Utskottet således icke kunnat komma i erfarenhet af den verkan, berörde stadganden medföra; finner Utskottet, för sin del, frågan om förändring uti desamma vara för tidigt vackt och hemställer derföre, att ifrågavarande förslag icke må för närvarande till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda.
Utlåtande, i anledning af vackt motion om tiondegifvares ratt att losa den till Professorerne i Land anslagna tiondespanmäl efter markegångspris, med förhöjning af 16 sk. per tunna. (I. A.)
Uti en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt och till Stals-Utskotlet remitterad motion, har Uiksdagsfullmäktigen Johannes Nilsson från Malmöhus Län, under förmälan, hurusom den Professorerne i Lund medgifna rättighet att få den dem anslagna tionde-spanmålen levererad på sex mils afstånd från deras hem, ganska ofta begagnades sålunda, att tiondegifvaren, för att undgå att i dåligt väglag på en, snart sagdt, ofarbar väg forsla spanmålen sex mil och dertill vid framkomsten få densamma med eller utan skäl kasserad, såge sig tvungen att med 5 å 4-ja till och med 5 R:dr utöfver gällande värden lösa spanmålen, föreslagit, beträffande dylik aflönings-spanmål till Akademi-staten i Lund, att då löntagaren icke funne sig belåten med sådan spanmål, som tiondegifvaren erbjöde sig lemna till den vigt, som i orten ansåges vara vanlig att antaga eller omkring 14 Lisp. s Stats-Utskoltets Utlåtande, JM 22S. för en tunna råg och 11 Lisp. för en tunna korn och hvilken vigt borde i markegångstaxan vara bestämd, tiondegifvaren då måtte vara berättigad att lösa löningssäden efter det löpande årets markegångspris, med förhöjning af 16 sk. per tunna.
Utskottet har hvad sålunda förekommit i öfvervägande tagit; men som Rikets Ständer vid sistfördutna riksdag i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t behagat i nåder föreslå, beslutat, att de åt embets- och tjenstemän på lön indelade räntor och tionde-anslag skulle i den mån, de från embetet eller tjensten afginge, få af räntegifvarue lösas med penningar efter ett hvarje år för de tio sista åren bestämdt medelpris, utan rättighet för räntetagarne att något af berörde anslag till leverering in natura uppsäga samt, då detta beslut träder i verkställighet, all anledning till sådant missbruk, som af motionären blifvit anmärkt, kommer att upphöra; så och då dessutom bifall till motionärens förslag skulle för dem af embets- och tjenstemännen vid Lunds Akademi, hvilka ej ingå på sagde förändring och för hvilka ej eller förbehåll derom blifvit i fullmakten eller konstitutorialet gjordt, innefatta ingrepp uti de dem tillförsäkrade löneförmåner, får Utskottet hemställa, att ifrågavarande motion ej måtte till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda.
Rättelser uti Stats-Utskottets Utlåtande M 93, i anledning af Kongl.
Maj:ts nådiga Proposition, angående uppbörden af den åtskilliga hamnar åliggande skyldighet att utgöra dagsverken in natura till kungsgårdar och andra kronolägenheter.
Sid. 6 rad. 21 uppfr. st. 33619/ l. 35619/I4t » 8 » 1 » » Halleröds » Mölleröds » 13 » 14 » » 993 R:dr 39 sk. » 993 R:dr 2 sk. 10 rst.
STOCKHOLM, TRYCKT HOS J0H. BECKMAN, l8Si. Stats-Utskollets Utlåtande, Jtä 226.
I jn 226.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 12 Aug. 18S4, kl. 2 e. ra.
Utlåtande, i anledning af vackt motion om upplåtelse åt staden Köping af en del utaf kronolägenheten Hushagen.
Uti en inom Vällofl. Borgare-Ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion har Herr Oskar Schenström, med förmälan, hurusom den del af kronolägenheten Hushagen, hvarå Köpings stads skeppsvarf för närvarande vore beläget, nu mera, enligt hvad en af motionären i annat ämne afgifven motion upplyste, torde komma att försvinna i och för utvidgande af Köpings å, men detla varf vore af synnerlig nytta för både i Köping varande rederi och flera hamnar i Mälaren, anhållit, att Köpings stad kunde till område för sitt varf utaf besagde kronolägenhet undfå till evärdeligt nyttjande en plats örn 1 tunnland 13,6 kappland, å en motionen bilagd karta upptagen under JV2 10, emot proportionerligl deltagande i det för kronolägenheten Hushagen under återstående tjugu år ålöpaude arrende, men deremot att efter denna arreudetids slut fritt innehafvas.
Då emedlertid Utskottet, i saknad af vederbörande Embels-myndighelers utlåtanden, icke är i tillfälle att bedöma, huruvida hela den för närvarande (ill skeppsvarf begagnade platsen är för Köpings-åns utvidgande oundgängligen behöflig eller om det nu till upplåtelse åt
Köpings stad ifrågasatta området är för andra vigtigare ändamål umbärligt, samt frågan jemväl i öfrigt saknar nödig utredning, finner Utskottet sig icke kunna till ifrågavarande motion tillstyrka Rikets Ständers bifall.
Stockholm den 3 Augusti 18S4. v Reservation: af Herr Wcern: »Emot
Utskottets förestående afstyrkan får jag mig reservera.
Då behofvet af användandet utaf en del af den nu till Köpings stads skeppsvarf uppBih. till R.
Prot. 1853 & 1854. 4 Sami. 1 Åfd. 2 Rand. 56 Haft. 1 2 Siats-Utskottets Utlåtande, M 226. låtna del af kronolägenheten Hushagen till utvidgande af Köpings å, först sistlidne höst blef för stadens innevånare känd samt ett sådant användande stod i omedelbart samband med Rikets Ständers först denna sommar beslutade medgifvande af anslag och lån till åns utvidgning, hvarförutan det ej kunde komma i fråga, så har det för stadens auktoriteter varit omöjligt att i behörig tid ingå till Kongl. Majit med begäran om en af fullständig utredning åtföljd nådig proposition i ämnet till Rikets Ständer.
Det återstod för dem således blott att genom enskild motion söka vinna afhjelpande af behofvet och jag kan ej anse bristen af en fullständig utredning, då en sådan omöjligen kunnat medhinnas, men behofvet det oaktadt är omedelbart, vara ett tillräckligt skäl, att ovilkorligen afslå deras begäran.
Att en del af den utaf den lili skeppsvarf nu upplåtna plats måste för åns utvidgning afstås, är fullständigt utredt och Rikets Ständer hafva dertill medgifvit lån och anslag.
Behofvet af lika stort utrymme, som hittills, för varfvet, måste också med en tilltagande trafik anses gifvet.
Att detta behof är omedelbart, lärer ej heller kunna nekas, och fråga är om varfvet ens utan detsamma kan begagnas.
Hvad som deremot icke är fullständigt utredt, är huruvida utrymmet af den jord, som måste afstås, uppgår till det af motionären angifna belopp, likasom ingen utredning förefinnes, huruvida någon äldre disposition af kronolägenheten Hushagen lägger hinder i vägen för det begärda upplåtandet af en del deraf.
Men den svårighet, som häruti möter för behofvets afhjelpande, kan öfvervinnas derigenom, att Rikets Ständer för sin del medgifva afståendet of så mycket utaf lägenheten Hushagens jord, sorn motsvarar hvad som enligt af Kongl. Majit stadfästäd plan för åns utvidgning kan blifva skeppsvarfvet afhändt och för öfrigt underställa frågan Kongl. Majits nådiga bepröfvande.
Det har inom Stats— Utskottet blifvit anmärkt, att Rikets Ständer aldrig tillförene nekat afstående af dylik mindre jordlägenhet för allmänt nyttigt behof, och jag hemställer derföre, att Rikets Ständer, genom underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anmäla, att de för sin del medgifvit afstående af någon del af kronolägenheten Hushagen till Köpings stads skeppsvarf, samt i underdånighet anhålla, att Kongl.
Majit täcktes, såvida, efter vederbörandes hörande och fullständig utredning af frågan, intet hinder deremot förefinnes, i nåder medgifva afstående til!
Köpings stads skeppsvarf af så stor del utaf kronolägenheten Hushagen, som motsvarar hvad som, enligt af Kongl. Majit nådigst fastställd plan för Köpings ås utvidgning, kommer alt bemälda skeppsvarf afhändas. Stats-UtsJcoltets Utlåtande, M 227, 3 JW 227.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 12 Aug. 18S1, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckte motioner, angående dels rättighet för kronotionde-skyldige inom Upvidinge och Konga härader af Kronobergs och Vestra härad af Jönköpings län, att få leverera liondespanmålen in natura eller ock lösa densamma med penningar efter markegång, dels ock enahanda rättighet för räntegifvare, i afseende å räntepersedlarne. (I. A.) Efter remiss från Bonde-Ståndet har Stats-Ulskotlet fått emottaga tre särskilda motioner, hvilka, jemväl innefattande ämnen, som med den så kallade skatteförenklingen ega gemenskap, redan blifvit i dessa delar af Utskottet, i sammanhang med berörda fråga, uti dess JM 92 afgifna utlåtande besvarade; varande dessa motioner, hvilka, i afseende å hvad desamma i öfrigt innehålla, nu komma att behandlas, väckte l:o Af förre Talmannen Nils Persson från Kronobergs län, hvilken, med åberopande af vunnen erfarenhet om den svårare penningebrist, som årligen återkomme vid tiden för skattebidragens utgörande, en omständighet, som gaf anledning till den farhåga, att det i anseende till inskränkta och svåra kommunikationer skulle blifva en omöjlighet för tiondegifvare i allmänhet, alt kunna anskaffa det större penningebelopp, som erfordrades att samtidigt betala både kronoräntor, hemmansräntor och kronotionde, anhållit, att kronotionde-skyldige inom Upvidinge och Konga hära der af Kronobergs län måtte varda bibehållne vid deras urgamla rättighet att uppsäga och afleverera tionde-spanmålen in natura samt tillerkände den förmån, som redan innehades af dem, hvilka utgjorde Kronans behållna tionde, eller rättighet att betala spanmåien med penningar efter årets markegång, det ena och det andra efter tiondegifvarens eget godtfinnande; 2:o Af Riksdags-fullmäktigen A. J■ Sandstedt från Jönköpings län, hvilken gjort enahanda framställning till förmån för kronotionde-skyldige inom Westra härad af nämnde län, som, på sätt nyssberördt är, blifvit af förre Talmannen Nils Persson gjord för kronotionde-skyldige inom Upvidinge och Konga härader; samt 4 Stats-Utskoltels Utlåtande, JVI 227. 3:o Af Riksdags-fullmäktigen Mauritz Sahlén från Wester-Norrlands län, hvilken ansett det alltid böra vara räntegifvaren öppet, utan ringaste förbehåll af högre eller lägre allmänna priser, att, för undgående af räntetagares vanliga prejerier, efter förutgången uppsägning, få in natura leverera honom ålöpande räntepersedlar, och af sådan anledning föreslagit, att räntegifvare måtte hafva öppen rätt att, efter förutgången uppsägning, till Kongl.
Majit och Kronan eller till de korpser och indelade räntetagare, som vederborde, få in natura leverera räntepersedlarne eller ock med tillagd forlön efter årets markegång dem lösa med penningar; hvilket sednare äfven skulle komma att gälla för den eller dem, som icke uppsade persedlarne till leverering in natura.
1 afseende härå får Utskottet erinra, hurusom Rikets Ständer vid sednaste Riksdag, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad Kongl. Majit då behagat uti aflåten nådig proposition föreslå, för deras del beslutat ej mindre alt räntetagarnes rätt att få de dem anvisade räntor och tionde-anslag till leverering in natura uppsäga skulle upphöra, än äfven att alla räntegifvares nuvarande rättighet att uppsäga räntorna och tionden till leverering in natura skulle, så snart nyssomförmälda förändring trädde i verkställighet, inskränkas endast till spanmål och de år, då årets markegång vore lägre än det för lösen af spanmålen bestämda medelpris, med skyldighet likväl för räntegifvaren, att vid spanmåls-leverering in natura erlägga skillnaden emellan spanmålens värde efter årets markegång och det högre medelpriset.
På grund häraf och då bifall till hvad af motionärerne, på sätt ofvan förmäles, blifvit föreslaget, skulle innefatta ett frånträdande af berörda utaf Kongl. Majit och Rikets Ständer sålunda gemensamt fattade beslut, deruti, enligt Utskottets åsigt, så väl räntetagares som räntegifvares rätt och fördel blifvit behörigen afsedde, tillstyrker Utskottet, att rnotionärernes ifrågavarande förslag icke måtte till någon åtgärd utaf Rikets Ständer föranleda.
Stats-Utskottcls Utlåtande, M 92ii, 5 M 228.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 13 Aug. 1854, kl. 3 e. ib. Utlåtande•, i anledning af vackt motion, angående ratt för tiondegifvare till ersättning af Statsverket i följd deraf att Rikets Stunders beslut om upphörande af tiondegifvares forslingsskyldighet icke ännu blifvit till verkställighet befor dr adt.
Uti en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt och lill Stats-Utskottat remitterad motion har Riksdags-fullmäkligen Peter Gabrielsson från Kronobergs län hemställt, att då Rikets Ständer vid nästförflutna Riksdag, i enlighet med hvad Kongl. Maj:t behagat föreslå, beslutat, att innehafvare af ränte- och tionde-anslag, för upphörande så väl af deras hittills åtnjutna oplions-rätt att utfordra dessa anslag in natura, som af rättigheten att utaf räntegifvarne uppbära forsellön, då lösen egde rum, skulle hållas skadeslösa på det sätt, alt de af Statsverket årligen erhöllo ersättning till samma belopp, hvartill forsellönen för närvarande tillgodonjötes, men detta beslut ännu icke blifvit till någon verkställighet befordradt, Statsverket måtte tillförbindas alt af de i och för detta ändamål reserverade medel utbetala den ersättning, som tiondegifvaren tillkoinme.
Utskottet har tagit denna fråga i öfvervägande; men då i allmänhet ett beslut icke kan tillämpas, innan detsamma blifvit i behörig ordning kungjordt; och sådant i förevarande fall ännu icke egt rum, finnér Utskottet sig böra tillstyrka, att nu ornförmälda motion måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende.
6 Sfats-VtsTcoltets Utlåtande, M 229, M 229.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 12 Aug. 18S4, kl. 2 e, m.
Utlåtande, i anledning af vacht motion om förändrad reglering af Kronoparken och Allmänningen Mosseberg.