Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidkommande dernäst motionärens yrkande, det hemmansegarne icke inåtte kunna åläggas att, vid andra Kronolägenheter än Wisingsborgs Kungsgård, fullgöra de dem åliggande dagsverksskyldigheter, så, emedan frågan härom angår rätta tillämpningen af gällande författningar, och, i följd deraf icke utgör föremål för Rikets Ständers pröfning samt den hemmansegare, som i berörde hänseende förmenar sig ega anledning till klagan, är obetaget att, tillvinnande af rättelse, sin talan i laga ordning utföra, hemställer Utskottet, att hvad motionären i förevarande ämne yrkat, icke må till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda.
Enär det vill synas, som genom den hemmanen Tunnersta Norregården, Wrixlösa Runskegården och Stigby Svenskgården medgifne befrielse från dagsverksskyldighetens utgörande till Wisingsborgs Kungsgård, emot vilkor att erlägga hemmantalsräntan efter markegång, det varit afsedt, att 4 Stats-Utskoltets Utlåtande, N\o 171. bereda nämnde hemman lättnad uti utgörandet af dem åliggande utskylder till Kronan, men, i följd af den hemmanen på Wisingsö sedermera genom Kongl.
Brefvet den 19; Juli 1834 i allmänhet medgifne rättighet att, med endast en fjerdedel af markegångspriset för dränge-dagsverken, erlägga betalning för de Kronan tillkommande, men ieke utfordrade, dagsverken , förstnämnde hemman blifvit i afseende på utskyldernes belopp försatte i ett mindre fördelagtigt förhållande, än öfrige lägenheter å berörde ö, har Utskottet trott sig böra föreslå, det Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna att, derest vederbörande det åstunda och serskildta hinder icke möta, bifalla, att, i enlighet med motionärens alternativt framställde begäran, hemmanen Tunnersta Norregården, Wrixlösa Runskegården och Stigby Svenskgården må, med befrielse från hemmantalsräntas utgörande, i likhet med öfriga hemman på Wisingsö, deltaga i dagsverksskyldigheten till Kronan, och, så vida dessa dagsverken icke in natura utfordras, erlägga lösen derför med en fjerdedel af Länets markegångspris å dränge-dagsverken.
Hvad slutligen beträffar motionärens förslag, i afseende på hemmanen Ed Storegården, Torp Norrgården och Timner sta Skattegården, hvilkas räntor blifvit Landt-Räntmästaren i Jönköpings
Län på lön anslagne, så enär Utskottet, uti serskildt utlåtande, tillstyrkt, att de till Verk och Stater samt embetsmäns aflöning indeldte heminansräntor, med deruti inbegripne dagsverken, måtte till Kronan indragas, dock att de löntagare, som det åstunda, ega att, för deras tjenstetid, dervid orubbade bibehållas, i hvilket fall, i afseende å deras utgörande, borde, efter nu gällande stadganden, tillgå, finner Utskottet sig böra hemställa, att, så länge Landt-Räntmästaren i Jönköpings
Län vid berörde hemmans räntor bibehålles, någon rubbning deruti icke må ega rum; men att Rikets Ständer deremot ville bifalla, att, så snart desamma till Stats-Verket indragas, med dessa hemmans dagsverksskyldighet må komma att förhållas på enahanda sätt, som med öfrige här förut omförmäldte hemman på Wisingsö.
Stockholm den 16 Juni 1840. Stats-Utskotttets Utlåtande, IV.-o 172.
5 N:o 172.
Ank till Exp. Utsls. den 17 Juni, kl. 3 e. m.
Utlåtande, i anledning af väclit motion, angående revision öfver förvaltningen af de för Minister-staten anslagne medel. (I. A.)
I sammanhang med afgifne anmärkningar, i anledning af Stats-Utskottets utlåtande N:o 40, i hvad detsamma angår frågan om anslaget till Minister-staten, har hos Högvördige Preste-Ståndet, Herr Prosten Lindmark väckt motion, det Rikets Ständer måtte besluta att, uti en till Kongl. Majit afgående underdånig skrifvelse, reclamera deras grundlagsenliga rättighet att, genom deras Revisorer, granska förvaltningen af de för Minister-staten anslagne medel; hvilken rättighet, i motionärens tanke, vore obestridlig och en gifven följd, af det i 57 § Regerings-formen Svenska folket tillerkända prerogativ att allena sig beskatta.
Stats-Utskottet, till hvars handläggning omförmälde motion blifvit remitterad , har tagit detta ärende i öfvervägande; och då den andel af ifrågavarande anslag, som utgår till aflöning åt de i diplomatiska befattningar anställde embets- och tjenstemän, redovisas uti Kongl. Stats-Contorets räkenskaper, samt förvaltningen af denna andel följagtligen redan är Rikets Ständers och deras Revisorers granskning underkastad, och i afseende på återstoden af berörde anslag, hvilket städse varit till Kongl.
Majrts Nådiga disposition öfverlemnadt, förekommer, att de utgifter, som häraf bestridas, till en del äro af den beskaffenhet, att de icke lämpligen böra komma till allmän kännedom, har Utskottet icke funnit skäl tillstyrka, att den af Herr Prosten Lind mark i ofvanberörde afseende väckte motion må till någon åtgärd å Rikets Ständei’s sida föranleda.
Stockholm den 16 Juni 1840. 6 Stats-TJtskottets Utlåtande, N:o 173.
Ani;, till Exp.-Utsk. den 17 Juni, bl. 3 e. m.
Maj:ts Nådiga skrifvelse, angående f. d.
Landshöfdingen, Stats-Rådet af Wingårds underdåniga anhållan om befrielse från ränta för en del honom till ersättning ådömde balance-medel. (I. A.) Sedan Rikets Ständer vid 1828—1830 årens Riksdag, genom underdånig skrifvelse N:o 338, förklarat, att, så vida dåvarande Landshöfdingen, numera Stats-Rådet m. m. J. aj Wingård, visade sig inom fem år derefter hafva till fullo betalt de, genom Kongl. Majrts
Utslag den 12 Aug. 1825, i följd af förre Lands-Secreteraren G. B.
Klemans iråkade balance, Stats-Rådet till ersättning ådömde skuldbelopp till enskilde personer och sådane publika Cassör, hvilka icke voro ställde under Rikets Ständers disposition, Stats-Rådet finge njuta befrielse från allt ersättningsansvar för de Rikets Ständers Bank och Riksgälds-Contoret, Kongl. Stats-Contoret, General-Tullstyrelsen samt Banco-Disconten, genom omförmäldte NådigaUtslag tillerkände medel, hvaremot Rikets Ständer funnit någon eftergift icke kunna ega rum, hvarken af en post å 5,000
R:dr, utgörande ett anslag till Invalid-inrättningen i Carlstad, eller å fyra poster å tillsammans 4,979 R:dr 23 sk. 7 r:st., utgörande bland annat medel tillhörige Wadstena Krigsmanshus-Cassa, Passevolance-Cassan och Adelsfane-Iiegeinentet; så har Stats-Rådet af Wingård, uti en till Kongl. Maj:t i underdånighet ingifven skrift, jemte förmälan, att, efter det han, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers förenämnde beslut, till Kongl.
Stats-Contoret inbetalt 1,533 R:dr 13 sk. 7 r:st., utgörande återstoden af Adelsfane-Regeinentets i Wermland indrifne hemmansräntor för år 1820, hvilka räntor numera blifvit till Stats-Verket öfverlåtne, och Kongl. Maj:t, genom Nådig skrifvelse den 7 Februari 1835, förklarat, att Stats-Rådet af Wingårds ansvarighet för ifrågavarande balance-medel upphört, Kongl.
Krigs-Collegii Advocat-FiscalsEmbete i exsecutiv väg sökt att af Stats-Rådet utbekomma ränta å berörde 1,533 R:dr 13 sk. 7 r:st. ifrån den tid, medlen till Landshöfdinge-Embetet influtit, intilldess betalningen deraf i Kongl. Stats-Contoret erlagts, på anförde skäl, anhållit om befrielse från utgörande af omförmäldte räntebelopp; och har Kongl. Maj:t, sedan Kongl. Stats-Contoret blifvit i ämnet hördt Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 173. 7 oell sig afstyrkande yttrat, uti till Stats-Utskottet aflåten Nådig skrifvelse af d. 24 sistl.
Mars (införd under N:o 58 uti Bih. lill R.
Prot. 1 sami. 1 afd.), enär frågan om den af Krigs-Collegii Advocat-Fiscals-Embete yrkade ränteberäkning berodde påen närmare förklaring af Rikets Ständer, rörande tillämpningen af deras vid 1828—1830 årens Riksdag fattade beslut, i afseende på Stats-Rådet af Wingårds ansvarighet för f. d. Lands-Secreteraren Klemans balance, till Rikets Ständers pröfning och afgörande öfverlemna!, huruvida eftergift af ifrågavarande ränta, i likhet med hvad Rikets Ständer för andra statsmedel, hörande till Klemanska balancen förut beviljat, må Stats-Rådet af Wingård förunnas.
Utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande; och enär Stats-Rådet af Wingård, genom Kongl. Maj:ts förenämnde Utslag af den 12 Aug. 1825, jemte ådömd ansvars- och ersättningsskyldighet för en del af de utaf f. d. Lands-Secreteraren Kleman tillgripne och förskingrade medel, tillika blifvit förpligtigad att å samtlige ådömde ersättningsposter erlägga behörig ränta, samt, på sätt ofvan omförmäldt är, den af Rikets Sländer, vid 1828—1830 årens Riksdag, Stats-Rådet af Wingård beviljade eftergift af åtskillige bland de balancerade summorne, icke sträckt sig till AdelsfaneRegementets ifrågavarande för år 1820 i Wermland indrifne hemmansräntor, alltså och utan afseende derå, att berörde hemmansräntor sedermera blifvit till Stats-Verket öfverlåtne, anser Utskottet det, i följd af Rikets Ständers meranämnde beslut, ostridigt åligga Stats-Rådet aj Wingård att för ifrågavarande; hemmans räntor, ifrån den tid, desamma till Landshöfdinge-Embetet influtit, intilldess betalningen deraf hos Kongl. StatsGontoret verkställts, erlägga belöpande ränta; hvadan Utskottet, under åberopande i öfrigt af hvad Kongl. Stats-Contorets uti den Nådiga skrifvelsen intagne yttrande i ämnet innehåller, funnit sig icke kunna tillstyrka, att den sökte befrielsen från utgörande af ifrågaställde ränte-belopp må Stats-Rådet af Wingård beviljas.
Stockholm den 16 Juni 1840. 8 iStats-Utskottets Utlåtande} N:o 174.
Auli. till Exp. Utsk. d. 17 Juni, kl. 3 e. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om upplåtande till Upsala Central-Hospital af någre Kronoparken Asen och Ulltuna Kungsladugård tillhörige jordar.
Med anledning af gjord underdånig framställning, rörande behofvet af utvidgad local för det vid Upsala inrättade Central-Hospital, hvarmedelst utrymme kunde vinnas, dels för anläggning af en begrafningsplats, dels för hospitalshjonens curativa behandling genom deras vistande och ändamålsenliga sysselsättande i fria luften, äfvensom för inrättandet framdeles, när Hospitals-fondens tillgångar sådant medgåfve, af en serskild curanstalt för vansinnige personer af den bildade classen, har Kongl. Majit, uti en till Rikets Ständer den 8 sistl.
Februari i Nåder aflåten och från samtliga Riks-Stånden till Stats-Utskottet remitterad Proposition (införd under Nio 25 i 1 sami. 1 afd. af Bill. till Rikets Ständers Prot.), i öfverensstämmelse med Kongl.
Seraphimer-Ordens-Gillets och öfrige i ämnet hörde auctoriteters tillstyrkanden, föreslagit, att, till Upsala Central-Hospital måtte upplåtas såväl 7 tunnland 6‘ kappland ofruktbar sand- och mojord å den invid Hospitalet belägne Kronoparken Åsen, som ock 6 tunnland 28i kappland mark af Ulltuna Kungsladugårds ägor, efter det tiden för nuvarande arrende derå tilländagått; hvarjemte Kongl. Majit åt Rikets Ständer öfverlemnat att i sistnämnde fall bestämma den afgift, som pröfvades skäligen böra af Hospitalet utgöras; varande i afseende härå af Directionen för Upsala Hospital föreslaget, att afgiften till Kronan för den andel af Ulltuna Kungsladugårds ägor, som skulle komma att till Hospitalet upplåtas, måtte, derest en så beskaffad afgift ansåges böra ega rum, fastställas till högst 6 kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, efter markegångspris, för ängsmarken, 4 kappar för hagmarken och 2 kappar för den del, som endast utgjordes af sandbacke.
Då nyttan och behöfligheten af den sökte upplåtelsen till Hospitalet af ifrågavarande jordlägenheter finnes behörigen vitsordad, och upplyst blifvit, dels att den mark, som från Kronoparken Åsen ansetts behöflig, är af ofruktbar beskaffenhet, hvadan genom densammas afträdande någon förlust Kronan icke tillskyndas, dels att Stats-Utskottets Utlåtandej N',o 175. 9 att ofvanberörde andel af Ulltuna Kungs-ladugårds egor, utan olägenhet för Kungsladugården, kan derifrån afsöndras, har Utskottet funnit sig ega skäl tillstyrka, att Upsala Central-Hospital måtte undfå rättighet att, i enlighet med år 1837 upprättad, vid de med Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition ankomne handlingar, fogad charta, på Kronoparken Åsen, inhägna och begagna ifrågavarande 7 tunnland 6* kappland jord, samt när nuvarande arrende å Ulltuna Kungs-ladugård upphör, af Kungs-ladugårdens egor intaga och använda förenämnde 6 tunnland 28! kappland äng och beteshage; hemställande Utskottet derjemte, att
Hospitalet må frikallas från erläggande af någon afgift till Kongl. Maj:t och Kronan för de jordlägenheter, hvilka sålunda skulle komma att detsamma upplåtas.
Stockholm den 16 Juni 18/jo. N:o 175.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, att åbo- och besittningsrätten till Kronohemmanet Sunnegata måtte återgå till Fröken Anna Sophia Bratt, eller hon, i annat fall, erhålla ersättning af Statsmedlen. (I. A.)
Uti en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt, till Stats-Utskotlet remitterad, motion, har Riksdagsfullmägtigen från Skaraborgs Län Fr. von Zveigbergk föreslagit, att besittningsrätten till hemmanet Sunnegata Uppegården i Kållands härad och Kollandsö socken af Skaraborgs Län, hvilken, enligt motionärens förmenande, blifvit obehörigen frånkänd aflidne Löjtnanten C. G. Bratts och dess äfven aflidna hustrus A. E.
Christjernins omyndiga dotter, Anna Sophia Bratt, för hvilken motionären är förmyndare, måtte henne återställas, eller, derest sådant ej kan ske, sedan hemmanet Bih. till R.
St, Prot. 18^0.
4 Sami, 1 A/d, 51 Hafi, 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande, JV:o 175, numera blifvit anslaget till Bohemman åt Häradshöfdingen i Wiste, Åse och Kållands häraders
Domsaga, motsvarande ersättning af statsmedlen henne tilläggas.
Af de vid motionen fogade handlingar samt den undersökning, som Utskottet, för att kunna närmare utreda förhållandet, anställt, har inhemtats, att, sedan genom Kongl. Brefvet den 8 November 1751 blifvit förordnadt, att när något hemman på Kållandsö utom börd komme att försäljas, detsamma skulle till Kronan inlösas; och genom Kongl. Brefvet den 29 Januari 1754 stadgats, det besittningsrätten å sådane till Kronan löste hemman endast skulle för åbons lifstid medgifvas, hade Cornetten Abraham Bratt, som, år 1753, mot erhållen löseskilling, till Kronan utom börd hemmanet Sunnegata försålt, fått, i anseende till af honom å egendomen gjorde förbättringar, till följd af Kongl.
Kammar-Collegii förordnande af år 1763, bibehålla besittningsrätten, hvarå han år 1793 utfärdat gåfvebref till förmon för sinson, förrbemälde Löjtnant Bratt, samt dess hustru och barn; af hvilken anledning bemälde Löjtnant äfven åtkommit åbo-rätten, som Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Skaraborgs Län, förmedelst resolution den 10 Maj 1822, för enkan fastställt; men sedan Kammar-Advocat-Fiscalen denna resolution i laga ordning öfverklagat, hade Kongl. Kammar-Collegium, genom Utslag den 29 April 1829, fråndömt henne ifrågavarande besittningsrätt, den Kongl. Maj:t, med fastställande af samma Utslag den i3 Februari i83o, likväl af Gunst och Nåd henne för lifstiden förunnat.
Då således, genom laga beslut, som icke kan blifva föremål för Rikets Ständers pröfning, hemmanet Sunnegata blifvit enkan Bratt fråndömdt och dottren alltså icke eger några rättsanspråk, hvarken å hemmanets besittning eller deremot svarande ersättning, samt skäl ej eller förekommer att, det oaktadt, serskildt medgifva den sökte besittningsrätten, hvilket dessutom förhindras deraf, att hemmanet, på sätt motionären uppgifvit, blifvit till boställe anvisadt, har Utskottet icke kunnat å motionärens framställning tillstyrka något afseende.
Stockholm den 16 Juni 1840. Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 176. 11 N:o 176.
Ani:, till Exp. Utsi:. den 17 Jani, kl. 3 e. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående öfverlåtelse till Kyrkoherde-bostullet i Vestra Tollstads Socken af Krono-ungen Skinnarvrån. (I. A.) Sedan den uti Östergöthlands
Län och Linköpings Stift belägne Vestra Tollstads församlings kyrkogård, innehållande omkring 8 kappland, befunnits otillräcklig för den derstädes beslutade nya kyrkobyggnad med tillhörande grifteplats, och alltså borde tillökas med jordegor af Kyrkoherdeboställets område till 1 tunland bördig mark, men församlingen saknade utväg att gälda Kyrkoherdeboställets, genom en sådan jordafsöndring, uppkommande förlust, samt socknemännen hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit om Nådigt samtycke dertill, att Kronoängen Skinnarvrån, utgörande 2 tunne- och 28 kappland mindre bördig jord, i ofvannämnde församling, finge, till ersättning för Kyrkoherdebostället, i omförmäldte afseende, för everdliga tider öfverlåtas, har Kongl.
Majit, enär ifrågavarande Kronolägenhet vore bland antalet af dem, hvilka icke kunna, utan Rikets Ständers medgifvande, Kronan afhändas, jemlikt Regeringsformens 77 §, uti Nådig Proposition af den i5sistlidne Februari, (Nio 29 1 Sami. 1 Afd. af Bih. till Riks-Ståndens Protocoll), hvartill Utskottet får hänvisa, till Rikets Ständer öfverlemnat, huruvida och med hvad vilkor den sålunda gjorda underdåniga anhållan må kunna bifallas.
Efter öfvervägande af de i den Nådiga Propositionen fullständigt utredde förhållanden, och med afseende å församlingens behof af ökadt utrymme för den nya kyrkobyggnaden, samt då den ifrågaställde upplåtelsen icke skulle för Stats-Verket medföra någon förlust, anser Utskottet sig böra föreslå Rikets Ständer, att Kronoängen Skinnarvrån må af Vestra Tollstads sockens invånare under everdlig besittningsrätt få öfvertagas, på de vilkor, Kongl.
Maj:t för nyttjande-rätten deraf i Nåder funnit för godt tills vidare bestämma, eller en årlig afgift af 27 R:dr 24 sk.
Banco, utgörande medeltalet af hvad ängen efter de sista 10 årens markegångspris af kastat; samt att socknemännen för denna arrendesumma gemensamt ansvara.
Stockholm den 16 Juni 1840. 12 Stats-Utskottets Utlåtande , N.o 177.
Anis. till Exp. Utsk. den 17 Juni, kl. 3 e. m.
Utlåtande angående väckt motion, i fråga om beskaffenheten af den spanmål, sorn af Tiondegifvare bär levereras. (I. A.)
Uti ett från Hedervärda Bonde-Ståndet till Stats-Utskottet remitteradt memorial, hafva Riksdagsfulirnägtige från Jemtlands Län Erik Nilsson och Anders Mårtensson anfört, att, ehuruväl tid efter annan åtskilliga socknar inom berörde Län med Kongl. Majit och Kronan afslutat contract om en ständig tiondesättning, under vilkor, att tiondegifvare i ond och god tid skulle utgöra ett visst qvantum Korn utaf årets gröda, sådant det å hemmanet växte, hvilka contract jemväl blifvit af Kongl. Majit i Nåder stadfästade att gälla för all framtid, så hade likväl, genom Kongl. Majits Nådiga Kungörelse den ii November 1834» i strid häremot, blifvit föreskrifva, ”alt endast väl rensad och strid säd må såsom levereringsgild, till Kronan och Räntetagare ansesmed anledning hvaraf och då isynnerhet i vissa socknar i Jemtlands skogsbygd och äfven i andra provinser i Norrland det förhållande egde rum, att, i anseende till de tidigt inträffande frostnätterne knappast hvart 5:te eller 6:te år derstädes finge skördas strid och fröhår säd, hvadan, med tillämpning af Högstberörde Kongl. Kungörelse, jordbrukaren vid de i dessa provinser ofta infällande svåra missvextår skulle nödsakas att antingen från Rikets södra orter anskaffa sin kronotionde eller ock till räntetagaren erlägga lösen för densamma efter det pris, hvartill så beskaffad med långväga transportkostnad belastad spanmål skulle uppgå, hvilket för en mängd räntegifvare vore omöjligt och vid contractens upprättande ingalunda varit afsedt, motionärerne hemställt, det ville Rikets Ständer hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla, att tiondegifvare måtte få tillgodonjuta sina redan ingångna och af Kongl. Maj:t i Nåder fastställde contract rörande beskaffenheten af Kronotionde-spanmålen.
Enär Utskottet till Rikets Ständer afgifvit serskildt betänkande, innefatiände hemställan, att den till vissa Verk och Stater samt embetsmäns aflöning indeldte kronotionde-spanmål må, i mon af nuvarande indelningshafvares afgång, till Kronan indragas, hvaremot contant ersättning för dessa sålunda indragne räntor skulle vederbörande af Statsverket tilldelas, äfvensom - Stais-Utskott?ts Utlåtande, N.s 178'.
13 sorn att ali kronotionde- och afrads-spanmål, som till Kronan hör utgöras* måtte få lösas -med penningar efter ett bestämdt pris, har Utskottet, under förutsättning, att hvad i berörde afseende blifvit hemställdt, torde af Rikets Ständer bifallas, ansett den af Erik Nilsson och Juders Mårtensson gjorde framställning om förändring i föreskrifterne, rörande beskaffenheten om levereringsgild Kronotionde-spanmål, för närvarande icke påkalla någon åtgärd å Rikets Ständers sida.
Stockholm, den 16 Juni s84o.
Auli. till Ejp.-L’tsl(„|den 17 Juni, lil. 3 e. m.
Utlät ande, i anledning af vacht motion om rättighet för shattshi/ldige inom Ölands Norra Mot att uti Borgholms Krono Magasin fä leverera Kronoliondc-spanmul. (I. A.)
Uti en hos Hedervärda Bonde-Ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion, har Riksdagsfullmägtigen Svett Isacsson frän (ilands Norra Mot, under anförande, hurusom, i anseende till den å nämnde ö vanligen rådande penningebrist, de skattskyldige funne med sin fördel mest öfverensstämmande attGn natura leverera den Kronotionde-spanmål, hvars utgörande vore dem ålagdt, men att transporlen af djdik spanmål till fasta landet ofta vore förenad med svårighet oell fara samt under vissa årstider alldeles icke kunde verkställas, hvaraf följden biet ve, att de skattskyldige nödgades med penningar lösa berörde tionde efter en markegång, som vanligen öfverslege det i orten gångbara spanmålspriset, oberäknadt ersättningen för spanmålens forslande, hemställt, att, då det redan vore öboerne medgifvet att å Borgholms Krono-Magasin leverera den Kronan tillkommande afrads-spanmål, rättighet jemväl måtte varda de skattskyldige inom Ölands Norra Mot förunnad, att till leverering in natura å nyssnämnde Krono-Magasin uppsäga den öfriga till serskilde Verk och Inrättningar Bih, till R, St, Prot, 1840■ 4 Sami, 1 Afd, 51 Haft, 3 14 Stids-UtskoLtcts Utlåtande, IV:o 178» samt embetsmäns aflöning anslagne Krono-tionde, hvilken det i sådant foll' skulle åligga vederbörande tionde-tagare att sjelfve derstädes afhemta, äfvensom att lionde-gifvarne måtte befrias från skyldigheten att erlägga forlön vid spnnmålens forslande från berörde Krono-Magasin.
Då Utskottet, uti serskildt betänkande, föreslagit, att all den Kronotionde-spanmål, som för närvarande är till vissa personer, stater och inrättningar anslagen, måtte till Kronan indragas, emot det att vederbörande indelningshafvare i stället egde att, från Stats-Verket utbekomma contant ersättning, samt att emedlertid och intilldess en sådan förändring, genom nuvarande indelningsbafvares afgång kan varda tillvägabragt, de angående indeldta räntors och tionde-spanmåls levererande eller godtgörande nu gällande föreskrifter må oförändrade qvarstå, hvarförutan, äfven om detta förslag ej skulle bifallas, vederbörande indelningstagare å Öland icke skäligen kunna, mera än i öfriga delar af Riket, betagas deras genom gällande författningar eganderätt att erhålla spanmålen efter behörig anvisning forslad och deremot tillförbindas att den sjelfve låta afhemta, har Utskottet funnit sig böra hemställa, att nu ifrågavarande motion må förfalla.
Stockholm den 16 Juni 1840. STOCKHOLM.
Stat S-Utskottets Memorial, iP.o tjg. t N:o 179.
Arik. till Exp. Utsk. deri 27 Juni, kl. 9 f. m.
Memorial med förslag till samman jemkning och voler in gs-pr opositioner, i anledning af olika beslut i fråga om anslag för innevarande dr till vatten-communicationer.
(U. A.) ^edan Stats-Utskottet, i anledning af ifrån Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet erhållne återremisser å utlåtandet N:o 5, hvaruti Utskottet afslyrkt det genom Kongl.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse äskade serskilda anslag af 50,000 R:dr till vatten-communicationer och andra allmänna arbeten innevarande ur, uti förnyadt utlåtande N:o 104 vidhållit det förut i ämnet afgifne yttrande; så har Borgare-Ståndet, som bifallit det förra utlåtandet, den 27 sistlidne
Maj låtit vid det senare hero och Bonde-Ståndet, i likhet med sitt förut fattade beslut den 22 i berörde månad, jemväl bifallit sistnämnde utlåtande, hvaremot Ridderskapet och Adeln den 30 i samma månad beslutat, att, förutan de reserverade 23,245 R:dr 23 sk. 9 r:st, bör anslås den summa, som är af nöden till fyllande af de 50,000 R:dr, hvilka för nyssnämnde ändamål innevarande år erfordras, samt Preste-Ståndet den 5:te innevarande bifallit, att till den förut befintliga tillgången, 23,000 R:dr, ytterligare skulle läggas 27,000 R:dr, så att för innevarande års arbeten en lika summa med den af Kongl.
Maj:t äskade, eller 50,000 R:dr, blefve att påräkna.