Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Båtsmän vöre väl, såsom både .Collegierne och Landshöfdingen anmärkt, ganska kännbar, men derförutan skulle ofelbart inträffa, att, då, i en af Rikets fruktbaraste provincer, sådan, nedsättning medgifvits, den jemväl komme att yrkas för de öfrige proviucerne.
På svagare grunder bifallen för en mera bördig ort, bunde den rättvisligen icke förvägras
Rikets vanlottade bygder på giltigare skäl; men deraf skulle åter uppkomma -en Kongl. Majus Nådiga Proposition N:o 26.
23’ allmän rubbning i Rikets rotering, samt förminskning i Rikets försvarsstyr-- ka både till lands och sjös, samt Rikets säkerhet såmedelst försättas i våda.
De rustande, som önska jemkningsförslagets bestånd, hafva viii åberopat helgden af Konungens och Ständernes i frågan redan vidtagne beslut; men Kongl. Majrts Nådiga Beslut är vilkorligt, ärendet till sin natur underkastadt förändrad behandling, efter tillkomne upplysningar och förändrade omständigheter; och anser Kongl. Maj:t för öfrigt, vid bestämmandet af allmänna besvär, allmän rättvisa och Rikets välfärd vara de föremål, sorn framför andra fordra helgd.
Med anledning af alla dessa förhållanden och då i förberörde måtto sig visat, att den förminskning i Blekingska Båtsmansliållet, som Jemkningscommissionen föreslagit, icke har fullkomligt stöd af Comiterades inslruction eller är vorden af Kongl.
Majrt uttryckeligen bestämd och föreskrifven, enär samma förminskning icke heller befunnits vara påkallad af andra serskilda omständigheter och för öfrigt till sina följder befinnes så eftertänklig; har Kongl. Majrt, begagnande det förbehåll, Dess Nådiga Proposition i ämnet till Ständerne innehåller, och med afseende på den utveckling, ärendet under tiden vunnit och på de deruti nu mera tillkomne flera väsendtliga upplysningar; funnit, med ogillande och upphäfvande af Comiterades jemkningsförslag, att ingen nedsättning eller förminskning i Blekingska båtsmansindelningen bör ega rum, utan att provincen hädanefter, som tillförene, bör sine i,5oo Indelnings-Båtsmän uppsätta och utrusta; i följd hvaraf ytterligare begagnande af den förmon att hafva 46 numer vacante, som i Kongl. Brefvet den 17 Maji 1822 de rustande tills vidare medgifvits, nu mera kommer att upphöra , äfvensom Författningarne om Blekingska båtsmanshållet böra, äfven i de under jemkningsförrättningen ifrågakomne serskilda delar lända vederbörande till efterrättelse; hvarjemte ej mindre alla öfver jemkningsåtgärderne anförde underdåniga besvär, än de serskilde underdåniga framställningarne af Riksdagsfullmägtige för Bonde-Ståndet i Blekinge samfälldt och af vice Talmannen Jon Jonsson enskildt vore såsom förfallne att anse.
Enär i målets sålunda förändrade skick ingen jemkning med nedsättning i båtsmanshållets numertal kunde af Kongl.
Majrt medgifvas, komme alltså all annan jemkning deruti att angå endast
Rusthållarne sjelfve och för dem medföra ömsom vinst och förlust sålunda, att det rustningsbesvär, som tilläfventyrs för en del hemman minskas, verkar tillökning i samma besvär för andra hemman.
Men tillökning lärer dock ingen Rusthållare godvilligt sig åtaga, hvarken på grund af nya ref- och skatllägg - Kongl. Majit s 'Nacligti Skrifvelse N:o 26. ningar, livilia håde de rustande sjelfve och Läns-styrelsen funnit så bctänklige, ej heller på grund af någon förändring med hemmanens rusluingsdalerlal; och utan Euslhållarnes förnyade underdåniga ansökan om en så beskaffad, på egnnderätten ännu mera inverkande jemkning vill Kgl. Maj:t Nådigt utlåtande derom icke meddela.
Genom upphäfvande af jemkningsanstalten, sådan densamma af Corn i tern de föreslagits, återstår alltså till Nådig pröfning endast frågan, om sättet för öfverskottsräntornes prestation, derom Kongl. Maj:t redan under den 26 April 1814 förklarat en reglering nödig, sorn återförde^ Indelningsverket och Båtsmans-contractet till sine hufvudgrunder och rätta tillämpning.
För denna pröfning har hos Kongl. Maj:t i öfvervägande kommit, huru med berörde räntor och deras licjuidation sig hittills förhållit.
Blekingska hemmanen deltaga nemligen i bålsmanshållet, i nion af deras grundräntor, men för öfrigt efter hemmanens vid indehiingstiden befunna beskaffenhet så, alt bättre hemman rusta för lägre , men sämre hemman för högre ruslningsdalertal af hemmanens räntor.
Dessa dalertal variera, såsom ofvan är omförmäldt, emellan 16 och 31.
Endast ett mindre antal hemman hafva räntor, jemt motsvarande rustnings-dalertalen, hvilka hemman alltså hvarken betala öfverskolts- eller erhållna tilJskotts-räntor.
Men sådane Kqvider inträffa deremot för de öfrige hemmanen sålunda, att, der räntan utgör a4 daler, men rustningsdalertalet blott 18, praesterar hemmanet Båtsman för dessa 18 daler, hvaremot ränteöf verskotte t 6 dale)' erlägges till Uppbördsmannen.
Der åter förhållandet är omvändt, så att räntan är mindre, än rustnings-dalertalet, får hemmanet af Uppbördsmannen ett, differencen grundräntan och rustningens dalertal emellan, jernnt motsvarande tillskott.
Det är här ofvan utredt, att rustningskostnaden för hel Båtsman utgjorde, Indelningstiden, 24 daler, och att alltså, den liden, G daler svarade jftot circa fjerdedelen af utgiften för hel bålsmansrustning; men genom försämradt myntvärde inträffade sedermera andra förhållanden.
Länge licjuiderades emedlertid öfversko!tsräntorne efter den primitiva grunden.
De förhöjdes väl 177 6, men blott efter allmänna välva t ion en å 3 daler silfvermynt R:drn, och utgöra alltså, under nu för tiden uppslegrade pris., allenast en ringa del af verkliga rustningskostnaden.
Maj:ts Nådiga uppmärksamhet har .det icke undfallit, alt, ehuru den förvandling och indelning till effectiv rustnings postation af ifrågavarande räntor, sorn Jemknings-Commissionen föreslagit, skulle för egarnc af de ränteöfverskottsgifvande hemmanen blifva mindre kännbar derigenom, .Kongl- Majit s Nådiga Skrifvelse N:o 26. si5 nom, att äfven deras hemman förslagsvis fått delaktighet i den nedsättning af Båtsmansnnmertalet, som Comiterade tillstyrkt, samma förvandling och indelning likväl utgjort ett hufvudsakligt föremål för besvären öfver Comiterades åtgärder; äfvensom alt, då nu mera berörde nedsättning icke finge ega rum, en jemkning, som blott afser öfverskollsräntornas förvandling till effectiv rustning, k om me för de räntegifvande Åboerne att medföra större gravation än den, som, af Comiterade föreslagen, blifvit af Åboerne öfverklagad.
Och anser Kongl. Majrt, vid sådant förhållande, äfven denna del af målet fordra varsam behandling.
Vid betraktande af förhållandet med ifrågavarande räntor, under Indelningstiden, befinues, att ränta och rustningskostnad då voro hvarandra nära motsvarande.
Det var jordegaren då likgiltigt om han, i stället att betala öfverskottsränta, presterade för denna ränta motsvarande effectiv rustning.
Också afsågs, nämnde tid, att all den till Bålsmanshållet an slagne jord skulle deltaga i rustningen lika.
Då förutsågs icke det ojemna förhållande emellan räntor och effectiv rustning, som i framtiden myntets försämring skulle vålla.
Äfven om frågan betraktas med inskränkning blott till jorden, är ostridigt, att det ena hemmanet icke bör draga rustning för det andra, mot en ringa och obetydlig ersättning, utan att rustningsbesvärets fördelning bör för alla vara jemlik och rättvis.
Men betraktas frågan i sin helhet, så vidt den angår både jord och jordegare, visar sig saken i det förändrade skick, att äfven eganderätten bör afses i följd af jordens åtkomst och vilkoren dervid.
Liksom, vid fastighetsköp i all mänhet, de fastigheterna åtföljande besvär inverka på köpeskillihgarne, så har ock det olika förhållandet med de Blekingska hemmanens rustningsskyldiglret inverkat på de köpevilkor, som för dessa hemman betingats.
För ett hemman med rustning öfver räntan afsågs besväret, som den tyngre rustningen medförde, och det otillräckliga vederlaget af tillskottsränlan.
Köpesumman lämpades alltså derefter och nedsatles; men, för ett hemman åter med lägre rustning än räntan, kom i betraktande förmonen att få utgöra ränteåterstoden med en ringa penning, såsom öfverskott, och denna förmon har alltså verkat köpeskillingens stegring.
Skulle nu dessa skiljaktiga förhållanden sättas å sido, och alla ifrågavarande hemman åläggas att genast i rustningen deltaga lika, inträffade oundvikligen, att en del Åboer utan vederlag åtkomme förmonen al en ränteförhöjning, som drabbade andre Åboer, hvilka för samma förmon utgifvit lösen.
Vrot. 1834- « Sami. 1 Af del, 4 Kongl. Majus Kådiga Skrifvelse I\!:o 3(j.
Den serskilda betänklighet förekommer här dessutom, att, efter hvad handling,!! ne i målet tillförlitligen upplysa, en del räntegifvande hemman lätt skatlläggningstideu så höga, hemmansegovälden nu för liden icke motsvarande räntor sig åsatte, att desse räntor, förvandlade från ett ringa penn ingebelopp till effectiv rustningskostnad, skulle tilläfventyrs kunna förorsaka hemmanens ödesmål och undergång.
Kongl. Maj:t, sorn, efter denna öfversigt af förhållandet med öfverskottsräntorna, finner dessa räntors förvandling, lill effectiv rustning eller deremot svarande penningehelopp väl vara af Kongl. M;.j:t bifallen redan den 26 April 1814, och sedermera uti Instruetionen, den i3 November 1821, i Nåder förordnad, såsom befordrande ludehtings-Jemkningens egentlig3 syftemål, jemlik rustning Rusthållare och Räntegifvare emellan, anser likväl samma förvandling, så vidt den utan uppskof och utan undanlag träffade nuvarande Åboer, icke vara fullkomligt rättvis.
Det är tiden, som successivt vållat missförhållandet emellan räntebeloppen och rustningskostnaden, ech detta missförhållande bör, utan våldsam inverkan hvarken på egande rätten eller på hemmanens bestånd, äfven af tiden botås.
Utgående från denna grundsalts, finner Kongl. Maj:t alltså, att Blekingska öfverskottsräntorna väl böra till
Räntetagarnes förmon framdeles utgöras med förvandling efter årlig markegång å de till Båtsmansrustningen, enligt i685 års contract, hörande praestationer, men icke egentligen under nuvarande räntegifvande Hemmansegares åbolid.
Och som under en tid af 20 år åboombylen vanligen inträffa, och under sådan tid blifvande Aboer kunna på räntornes förändrade liqvidationssätt förberedas, helst det tidelopp af mer än a3 år, som nu mera förflutit, sedan frågan om Indelningsjemkningen först väcktes, måst redan på köpeafhandlingarne om de räntebetalande hemmanen hafva inverkat; så anser Kongl. Majit att, först efter förloppet af 20 år, räknade från och med år 1834, öfverskotls- och reservräntorna i Blekinge böra betalas efter ofvannämnde grund, med förhöjning efter markegång.
Räntebetalande Hemmansinnehafvare, hvilka, hellre än att räntorna sålunda liqvidera, önska deltaga i effectiv rustning med närbelägne rusthåll, som böra åtnjuta motsvarande rustningslillskott, vill Kongl.
Maj:t tillåta, att om slikt deltagande vända sig med ansökan till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, som, sedan vederbörande blifvit hörde, skulle ega att sådane ansökningar bifalla, om hinder dervid icke mota.
Egare åter af hemman, som för svaghets skull och gamla räntans högre belopp, anses icke tåla den stadgade förhöjningen, vill Kongl. Majit förunna att inom viss lämplig, af Kongl. Majrts Befallningshafvande bestämd och kungjord.
Korsg/.
Majus Nådiga Skrifvelse N:o 16. tid, söka räntans nedsättning lill likhet med räntorne af andra lika beskaffade hemman.
Och skulle det åligga Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att, på grund af efter skattläggningsgrunder på stället hållna undersökningar och efter vederbörandes hörande, jemväl sådane ansökningar pröfva och afgöra, hvarvid hufvudsakligen borde af.ses jemlikt deltagande i rustningsbesväret jemngoda hemman emellan, äfvensom iakttagas borde, att, derest räntan nedsaltes, utslagen Kammar-Collegium underställdes.
Den räntenedsättning, sorn sålunda genom förmedling erhölies, lomme dock icke att tillgodonjutas förr än vid den tid, då räntornas förvandling till effectiv rustning, eller deremot efter markegång svarande penningehelopp skulle taga sin början.
Hemmans förmedlingar verka väl, enligt Författningarne, i allmänhet icke på knektehållet, men med de räntebetalande hemmanen i Blekinge visar sig ett skiljaktigt, till undantag ledande förhållande, då effectiv rustning för dem hittills icke prassterats och följaktligen, innan skyldigheten°att sådan rustning fullgöra inträder, densamma bör för svaga hemman, som blifvit för högt skattlagde, jemkas, dock utan ali inverkan af sådan jemkning för öfrigt på hemmantalen och i mon deraf utgående andre allmänna besvär.
I frågan om beläckandet af den brist, som genom så beskaffad räntenedsättning inträffar för de räntetillskottstagande Ruslhallarne, har, i anledning af vederbörandes förslag, hos Kongl. Majit vidare i Nådigt öfvervägande kommit, att, jemte Kronans behållne indelningsöfverskotts-eller reserviäntor, som hittills utgjort circa 5o R:dr, de i Blekinge, vid 1826 ars extra roterings-jemkning tillkomne, nya ordinarie
Båtsmansrotärne skulle till detta ändamål kunna lämpligen användas.
Väl kan hvarken berörde brist nu bestämmas, innan alla frågor om ränlenedsätlningen förekommit och hunnit vederbörligen- pröfvas, ej heller rätta antalet af de nya ordinarie rotarne, hvilka 1826 års Comilerade uppgifvit lill a5, utrönas med säkerhet, innan af Kongl.
Maj:t förordnade rättelser i samma Comilerades åtgärder hunnit fullgöras; men, efter hvad handlingarne föranleda, skall ifrågavarande brist otvifvelaktigt af förrberörde räntor och nya orclinaiie lolai betäckas, så vida från och med nästkommande år bägge finge komma gamla Båtsmans-indelningen till godo, och för de nya rotarne erlades en efter markegång rustningskostnaden motsvarande vacanceafgift.
Desse anslag skulle under Kongl. Majlis
Befallningshafvandes och serskild af Rusthållare sammansatt
Directions vård osli förvaltning tillsvidare helt och hållet, och i framtiden, så vidt anslagen erfordrades, disponeras och förräntas, såsom Kongl.
Majit.!
Nådiga Skrifvelse No 26. fond lill understöd för Blekingska Båtsmanshållet, efler Reglemente, som Kongl. -Maj:ts Befallningshafvande borde i underdånighet föreslå.
Och finner Kongl. Majrt det för Blekingska Indelningen sålunda föreslagna understöd desto mera billigt, sorn pro v in ceus Båtsmanshåll, ehuru icke mera tryckande, än Soldathållet i allmänhet, likväl befinnes vara kostsammare, äu Båtsmanshåll et annorstädes.
I sammanhang med förevarande fråga, har väl blifvit Kongl. Majrt underställdt, huruvida vacance-afgiflen i Blekinge, för ledige Båtsmansnumer ef gamla stammen, skall utöfver de 8 Rrdr, hvarmed sådan afgift hittills utgått, hädanefter förhöjas; men sådan förhöjning, såsom ökande rustningshesvnret. finnér Kongl. Majrl. ieke lämplig, minst innan de rustande kommit af tillskottsränlornas förhöjning i åtnjutande., I följd af hvad Kongl. Maj:t sålunda i detta ämne för
Sin del i Nåder pröfvat skäligt, skulle Biket nu och framgent bibehålla de i5oo Indelnings-Båtsmän, som Blekingska provincen hittills uppsatt; Indelnings-verket till sina hufvudgrunder och dess rälta tillämpning återföras så, att tillskotlsräntetagare framdeles komma i åtnjutande af sina räntor lill det belopp., som efter markegångsförvandling motsvarar den effectiva rustning, de för räntorna prasstera, men öfverskottsgifvarne likväl undgå allt våldsamt ingrepp i deras eganderält och derföre åtnjuta 20 års ytterligare anstånd med ränteförhöjningen och derjemte skälig lindring i räntebeloppet, der hemman befinnas deraf mera betungade, än andra med dem jemngoda i orten; oeh för öfrigt anslag, utan Stats-Yerkets gravalion, inom provincen användas till betäckande af den brist, som för räntetagare, förmedelst berörde lindring, uppkommer, och till säkerhet för Blekingska Indelnings-verkels framtida orubbade bestånd.
Och finner Kongl. Maj:t, att denna reglering, som, med afseende på allas rätt, afhjelper den öfverklagade ojemnheten i fördelningen af ortens rustningsbesvar, utan förlust för riket i dess sjöförsvar och utan rubbning af allmänna förhållandet med Knekte- och Båtsmans-praestantionerna, Rikets provincer emelian, vara både i allmänt och enskildt afseende rättvis och för Blekinge medföra all den förmon, sorn af Kongl. Maj:ts, i frågan förut vidtagne, Nådiga Beslut skäligen bort hoppats.
För öfrigt har Kongl. Maj:t, vidkommande de rustandes och Båtsmännens ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, funnit, att, enär legning af Båtsmän, likasom af soldater, beror på frivillig öfverenskommelse rotar och manskap emellan, och bestämd föreskrift om de förmoner, hvarom vederbörande finge contrahera, vöre emot naturen af frivilliga contraet stridande - Kongl, Majus Nådiga Skrifvelse N',o 3.6. 2.g dande och sk dle för Buslhållarne försvåra den dem vid ansvar åliggande recrulerings-sh yldigheten, helst Båtsmannens rättigheter måste lämpas, hvad legan och lönen angar, efter ett omvexlande myntvärde, och hans öfriga förmoner efter mångfaldigt olika, både locala och individueia förhållanden och behof, som icke kunna ens förutses, än mindre
Sill de i oändlighet skiftande detailerne bestämmas, det alltså på Rusthållarne och Båtsmännen sjelfve ankomma borde, att med hvarandra contrahera om sina inbördes rättigheter och skyldigheter i allmänhet, men alt, beträffande de vilkor, som antingen leda sin grund från Indelnings-verkets natur eller afse
Båtsmannens tjenstbarhet och angå torpet samt beklädnaden och utredningen, de i dessa ämnen- redan utkomna Författningar borde äfven framgent lända vederbörande till efterrättelse.
Ma/ L meddelar alltså Rikets Ständer, att vid de förhållanden, som i förrberörde måtto blifvit utredde, Kongl. Majrt, för Sin del, i Nåder anser Blekinge Rans Båtsmanshåll böra vid dess ursprungliga numerairc bibehållas och den deruti yrkade jemkning deremot tillvägabiingas, endast genom en på ofvannämnde stitt förändrad liquidation af reserv- och öfverskotts-räntorne; men vill Kongl. Majrt dock så väl h.äiöfver, sorn angående dispositionen till understöd för samma Båtsmanshåll af de vid 1826 års extra Rote rings- jemkning 1 provincen tillkomne circa 2 5 nya Oidinarre Båtsinansnumer, i Nåder inhemta Rikets Ständers underdåniga yttrande.
Utdrag af Protocollet öfver Krigs-Är enden, hållet inför Hans Maf:t Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott den t8 Januarii 18 3 f, Närvara ml er Hans ExceUence Justitia» Stats-Ministern Herr Grefve Rosenbladr Hans Excelience Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Grafve af Wetterstedtx % Bihang till R.
Prot. 1334. 1 Sml. r Af/t. B h-tr tfrittet... Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse N:« 38.
Sluts-Råden: lians Excellence Herr Grefve Mörner Hans Excellence Herr Grefve Lagerbjelke Hans Excellence Herr Grefve LöwenhielmA Herr Grefve .Adelsvärdj Friherre Åkerhjelm j Popp ins j Hei-Cancelleren Friherre v. Schulzenheim> T. f. Föredraganden, Lands-Kamereraren Landegren.
Maj:t i Stats-Rådet, den 26 October sistlidet Ar, hällne Prolocoll i Roteringsfragor, förfatladt Förslag lill Kongl. Majlis Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Indelnings-jemkningen i Blekinge.
På Stats-Rädets underdåniga tillstyrkande af bifall till detta Förslag, såsom öfverensstämmande med Kongl. Maj:ts förut fattade Beslut, täcktes Kongl. Maj:t samma Förslag, sådant det vid detta Protocoll finnes bilagdt, i Nåder gilla; och befallde Kongl. Maj;l, att skrifvelse, i enlighet dermed, skulle till Rikets Ständer afgå.
Ex Protocotlo • C. O. P ou gj. t STOCKHOLM, 1834; ho* E A. Walldé.
Maj:ts Nådiga Proposition N:o 27. 1 N:o 27.
Ankom i afskr. till Exp.-Utsk. den 24 Febr. kl. 10 f. m. KONGL. MAJ.TS Nådiga Proposition till Rikets Ständers Stats-Utskott om Civil-Stat ens Pensions-Cassas anspråk på Nådår s-besparing af Pensioner å Allmänna Indragnings-Staten; Gifven Stockholms Slott den 8 Fcbruarii i834- Med anmälan huruledes, vid tillämpningen i vissa delar af Kongl.
Maj:ts för Civil-Slatens Pensions-Inrättning den i5 November 1826 utfärdade Nådiga Reglemente, tvekan hos Kongl. Majits och Rikets Stals-Contor uppstått om rätta förståndet af de stadganden och föreskrifter, samma Nådiga Reglemente innehåller, rörande Pensions-Inrättningens rätt lili de Statsbidrag, hvilka, under titel lönebesparing och begrafningshjelp, blifvit af Kongl. Majit och Rikets Ständer Pensions-Inrättningen beviljade, har, uti skrifvelse af den 16 September i83o, Stats-Contoret, bland annat, i underdånighet väckt en fråga, som hvarken af de utaf Kongl. Majit lill Civila Pensions-Inrättningens reglerande i Nåder förordnade Comiterade, uti deras om Inrättningen afgifna underdåniga förslag, eller af Rikets Ständer, vid beviljandet af de åt Pensions-Inrättningen anvisade serskilda anslag, blifvit vidrörd och sålunda icke hittills varit föremål för Kongl. Majlis
Nådiga pröfning, den nemligen: ”huruvida Pensions-Inrättningens rättighet till begrafningshjelp må anses oinskränkt, så att densamma vid alla tillfällen utan undantag borde iakttagas?” Stats-Contoret har i afseende härå underdånigst anfört: att efter de dika vilkor, hvarunder afskedstagande tjenstemän afgå, desse kunde hänföras till 3:ne Classer, nemligen: de, hvilka utan något anspråk på understöd af Staten träda utur tjenst; de, hvilka efter uppnådda, i Författningarne föreskrifna ålders- och tjensteår, eller, i anseende till tidigare inträffad obotlig sjuklighet, afgå med pension af Civila PensionsCassan; och slnteligen de i tjensten till en högre ålder fortfarande, hvilka afskedas med rättighet lill pension å Allmänna Indragnings-Staten; att, efter de till de bägge första Glasserne hörande, Pensions-Inrättningen utan tvifvel vore berättigad till den henne beviljade inkomst, alldenstund stadgadt vore, att densamma må åtnjuta den begrafningshjelp, hvilken hittills i dylikt fall kommit Stals-Verket tillgodo, samt en verklig besparing i den aftjenade be Bihang till R.
Prot. i83/(..
I Sami. 1 Afd. I 6. te Häftet.
a Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition N:o 27. grafningshjelpen Stats-Verket tillflutit efter de tjenstemän, hvilka afskedats utan att å Stat erhålla Pension, enär förbindelsen att, vid tjenstemannens dödsfall, nådår till Sterbhuset utbetala, genom det mellankomma afskedet upphört; men att deremot, i afseende på de lill den tredje Classen hänförde, Pensions-Inrättningens rättighet icke vore så alldeles gifven, enär Staten äfven efter afskedet fortfor att till denna Classens Embets- och Tjenstemän utbetala deras lill pensioner förvandlade löner, med derå belöpande begrafningshjelp, när de sedermera genom döden afgå, hvilken utbetalning, ehuru ej mera en gravation på andra hufvudtileln, likväl ur samma Statens Cassa bestrides; att vid dylika tillfällen sålunda icke uppkommit någon besparing, den Staten till Pensions-Inrättningen kunnat afstå, i följd hvaraf, och derest Pensions-Inrältningen egde att omedelbart efter en sådan tjenslemans erhållna afsked uppbära hans begrafningshjelp, Stats-Verket såmedelst bomme alt tvänne gånger efter samma person utgifva ersättningen för en besparing, som blott en gång till Stats-Verket ingått.
Och har Stats-Contoret, som ansett sig ej tillständigt att pröfva och bestämma rätta meningen af det genom Kongl. Maj:ts samt Rikets Ständers gemensamma beslut tillkomna stadgande i förevarande ämne, frågan derom till Kongl.
Maj:ts Nådiga afgörande i underdånighet öfverlemnat, dervid Stats-Contoret tillika underdånigst yttrat, alt en sådan utsträckning af förenämnde PensionsInrättningen tillerkända förmon, det den, utan afseende på de olika förhållanden, hvarunder de civile Tjenstemännen undfå afsked, vidalia dylika tillfällen skulle Pensions-Inrättuingen tillfalla, ej syntes hafva varit af Rikets Ständer åsyftad, enär de, vid beviljandet af detta Stats-bidrag, antagit och förutsatt, att den lönebesparing, som vid inträdet i tjenst innehålles till Stats-Verket i ändamål, att begrafningshjelp vid löntagarens död må kunna till dess Sterbhus utbetalas, förvandlat sig till Stats-inkomst, då Embets- eller Tjenstemännen tager afsked och derigenom frångår rättigheten till hegrafningshjelps utbekommande; hvilken satts icke gällde om dem, som vid afskedet med sina löner öfverflytlas på Indragnings-Staten, emedan de icke frångå utan bibehålla rättigheten till framtida begrafningshjelp, och den vid deras lönetillträde iaktlagne nådårs-besparing alltså förr eller senare skall deras Sterbhus godtgöras; hvadan Stats-Contoret, för sin del, underdånigst afstyrkte utbetalning till Pensions-Inrättningen af den löne-innehållning, som eger rum för de med pension å Indragnings-Staten afskedade Tjenstemäns efterträdare.