Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse IS:o 181. 37 Statens rätt, som med den enskildes fördel mest öfverensstämmande att i ofvan antydda fallet i § 7 stadga, att näringsidkares inkomst för löpande året icke får, äfven om han under nästloregångna året gjort förluster, beräknas till lägre belopp, än hvad en sådan rörelse, som den han drifver, i medeltal anses afkasta, liksom ock uti Instruktionens 21 § föreskrifva, att förluster, af hvilka kapitalet drabbats under året näst före det, hvarför bevillning påföres, skola afräknas frän egarens kapitalförmögenhet och bevillning erläggas för den afkastning, återstående kapitalbeloppet anses lemna.
På det att inkomstbeskattningen icke må komma att drabba den, som icke eger större tillgångar, fin som oundgängligen fordras för fyllande af de nödvändigaste lefnadsbehofven, hafva Rikets Ständer i § 8 beslutat att bevillning för inkomst af kapital eller arbete icke skall ega rum, när alla de utaf kapital eller arbete uppkomna årsinkomster, sammanräknade, icke uppgå till 400 R:dr, fifvensoin att, när årsinkomsterna sammanräknade icke öfverstiga 1,800 R:dr, 300 R:dr deraf skola vara fria från bevillning.
1 öfrigt hafva Rikets Ständer, som ansett den allmänna grundsatsen om lika beskattning böra i möjligaste måtto utsträckas, funnit åtskilliga af de uti 140—146 §§ af nu gällande Bevillningsstadga införda undantag och lindringar i bevillningeus utgörande böra ur den nya Bevillningssladgan uteslutas.
Under denna artikel hafva Rikets Ständer upptagit föreskrifterna om den bevillning, som på grund af särskilda förhållanden och vissa medgifna förmåner för närvarande utgår: a) af frälseegeadomar ; b) för post- och lotshemman; c) för rättighet lill skogs/äng pä allmänningar; d) för Dylta brukstillverka ing a r; e) af Baal, bolag' med sedelutgif/tingsrätt; J) af utländske handlande och handelsexpeditör ; g) af utlänningar pir k anser ler och dramatiska eller andra föreställningar; h) af gåfva, testamente, fideikommiss, arf och fynd; i) för spelkort; 4) för tidningar och periodiska skrifter samt /) för karaklersfullmakter.
I afseende å den särskilda bevillningen för Dylta brukstillverkningar hafva Rikets Ständer skolat erinra, att, i händelse en reglering af detta bruks förmåner och skyldigheter kan komma att tillvägabringas och dervid, bland annat, den särskilda bevillningen för brukets tillverkningar skulle försvinna, Bevillningssladgans § 14 rörande denna bevillning bör anses halva förfallit.
Bankbolag med sede/ulgifningsräft hafva Rikets Ständer ålagt, utom bevillning efter 2:dra Art., en afgift af 2 R:dr för hvarje Tusen Riksdaler af det högsta belopp af Bankens sedlar, som på en gång under näsllöregående året varit ullemnade i rörelsen.
Den af utländske handlande och handelsexpeditör hittills utgående bevillning hafva Rikets Ständer funnit skäligt till beloppet fördubbla samt i afseende å algiltens behöriga erläggande stadgat förändrade kontroller, på sätt § 16 gifver vid banden.
Rikets Ständer, som ansett att Svensk undersåte, som gifver konsert eller annan föreställning bör, liksom hvarje annan yrkesidkare, i sin mantalsskrifningsort erlägga bevillning endast i förhållande till sin behållna årsinkomst, hafva derföre uti § 17 endast lör utländningar bibehållit den särskilda bevillning, sorn i nu gällande
Bevillningsförordning lör dylika föreställningar finnes stadgad samt dessutom föreskrifvit förändrade kontroller för afgiftens behöriga utgörande.
Jemte det Rikets Stander beslutat att testamenten och fuleikommissbref skola från all stämpelafgift befrias och de derom uti nu gällande Slämpelpapperslörordning 38 Exp editions- Ut sko t tels Förslag till anderd.
Skrifvelse lS:o '187. intagna stadganden från den nja författningen i detta ämne helt och hållet uteslutas, hafva Rikets Ständer nedsatt den, enligt 36 § af nu gällande Bevillningsförordning stadgade bevillning för gåfva, testamente, fideikommiss, arf och fynd sålunda, alt algiften beslämts: för gåfva, testamente och äldre fideikommiss lill 5, i stället för nu stadgade 6 procent; för förste mottagaren af nysliftadt fideikommiss äfven lill 5, i stället för nu löreskrifna 10 procent, för arf till fjermare skyldeman lill 2, i stället för 3 procent, semt för fynd, hvars värde uppgår till 1000 R:dr till 4, i stället för hittills, ulan afseende å fyndets större eller mindre värde, löreskrifna 5 procent; och hafva Rikets Ständer tillika stadgat, att då fideikommiss öfvergår till person, som, enligt 3;dje mom. § 18, är skyldig derför erlägga bevillning, den nye fideikommissinnehafvaren bör inom ett år från fideikommissets tillträdande hafva lill vederbörande uppbördsman antingen inbetalt den stadgade bevillningen, eller ock, derest tvist om fideikommissrätlen uppstått, ställt godkänd borgen för bevillningens erläggande sednast inom ett år sedan tvisten blifvit genom laga kraft egande beslut afgjord; hvarjemte Rikets Ständer, för underlåtenhet att sådant fullgöra stadgat böter till 10 procent af bevillningens belopp, hvilka böter skola tillfalla åklagaren.
Afgifterna för stämpling af spelkort och för stämpling af tidningar utgå för närvarande i enlighet med föreskrifter, som finnas införda i särskilda författningar, och gälla i afseende på den förstnämnda afgiften, som finnes omnämnd pag. 28 i nu gällande Bevillningsförordning, föreskrifterna i Kongl. Kungörelsen den 15 December 1854.
Afgiften för stämpling af Tidningar har deremot hittills ansetts såsom stämpeipappersafgift och utgått pä grund af Kcfngl.
Kungörelsen den 27 November 1857.
Sorn likväl
Stämpelpappersafgiften eller de s. k.
Kartasigillafa-medlen ingå till Kongl. Statskontoret, men tidningsslämpelalgiften, liksom kortstämpelafgiflen, inflyter lill Riksgäldskontoret, hafva båda sistnämnda afgiller ansetts vara så beskaffade bevillningsafgifter, alt desamma böra i bevillningsstadgan omnämnas.
Rikets Ständer, som ansett mindre lämpligt, att föreskrifterna om (idningsslämplingen qvarstå i Slämpelpappérsförordningen, hafva ock derföre, på sätt i Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 15 nästlidne September omförmäles, beslutat en särskild författning angående tidningsstämplingsafgiften, hvarigenom denna afgift helt och hållet erhåller samina bevillningsegenskap, som kortstämpelafgiften.
Uti §§ 25—30 meddelas föreskrifter om de officiella och andra uppgifter rörande fast egendoms värde samt beloppet af skattskyldigs inkomster rn. m., hvilka Rikets Ständer funnit nödvändiga till upplysning och ledning vid bestämmande af bevillningsafgilternas belopp.
För laxeringarnes underlättande hafva Rikets Ständer ansett lämpligt att en Beredning föregår, som samlar och ordnar taxeringsuppgifterna samt föreslår den på taxering beroende bevillningsafgift, hvar och en skattskyldig anses böra erlägga.
Åt E. K. Maj:ts Befallningshafvande har blifvit öfverlemnadt dels att bestämma antalet af dylika Beredningar samt de distrikt desamma komma att omfatta dels ock utse Ordförande i dessa Beredningar, hvars öfrige ledamöter skola utväljas i Stockholm af Sockenstämmonämnden eller den myndighet, som framdeles kan komma alt motsvara densamma, samt i öfriga städer inIÖ r Magi strålén af de på Sockenstämma röstberättigade och efter samma grund för röstberäkningen, som enligt förordningen om sockenstämmor är gällande.
På landet åter böra dessa ledamöter utses på sockenstämma.
De föreskrifter, som i afseende på ifrågavarande Beredningar blifvit fastställda, innefattas i §§ 31—42. Eccpeditions-Ulskottcts Förslag till underd.
39 §§ 47 och 72 innehålla föreskrifterna för Taxerings- och Pröfnings-kommittéerna.
Med upphäfvande af nuvarande sladganden angående taxeringsmannaval eller Stånd ock klasser, hafva Rikets Ständer beslutat att någon annan qvalifikation för att vara valbar till ledamot i taxerings-kommitlé icke erfordras, än all inom taxeringsdistriktet hafva under näst föregångna året utgjort allmän bevillning, efter 2:dra Artikeln, äfvensom att Pröfnings-kommilléns ledamöter, hvilkas antal kan utgöra högst trettio, böra lill minst hälften beslå af egare af fast egendom; Och har E. K. Majlis Befallningshafvande blifvit tillerkänd rättighet alt hädanefter, såsom hittills, utse ledamölerne i sistnämnda Kommitté samt alt deruti vara Ordförande och deltaga i öfverläggningarne; dock hafva Rikets Ständer icke funnit lämpligt alt E. K.
Maj:ls Befallningshafvande i Kommitléens beslut deltager.
Öfriga §§ af Stadgan innefatta vissa allmänna föreskrifter rörande Beredningarne samt Taxerings- och Pröfnings-kommittéerna samt angående uppbörd, afkortning och redovisning, till större del öfverensstämmande med de i dessa hänseenden nu gällande sladganden.
Efter att sålunda hafva antjdt hufvuddragen af den nva Bevillnings-stadga, Rikets Ständer uppgjort och antagit, få Rikets Ständer, i afseende å instruktionen för Taxeringsförrältningarne anföra, att densamma dels står i öfverensstämmelse med åtskilliga i nu gällande Bevillningsstadga intagna föreskrifter, dels grundar sig på den nya Bevillningsstadgan, och loide således någon närmare redogörelse för densammas innehåll icke erfordras.
Ständer anse sig dock böra fästa uppmärksamhet å följande omständighet, nemligen:
Uti § 9 är stadgadt, att, till ledning vid bestämmande af värdet å stångjernsbrukens samt masugnarnes tillverkningar, skola antagas de i derom utfärdade Kungörelser sednast fastställda lösningspris för kronans hammarskallsjern samt tionde- och persedellackjern från samma bruk, äfvensom alt behörigt afseende å dessa utskylder skall fästas; men då Rikets.Ständer, för deras del redan beslutat, att så väl hammarskatten, som tiondetackjerns-algilien skall under vissa vilkor för framtiden upphöra, bör, i händelse delta beslut varder af E. K. Maj:t stad lastad l, nämnde § i instruktionen utgå.
Majit uti ofvanomförmälda nådiga skrifvelse den 10 sistlidne Januari förklarat sig vara betänkt, alt, eller inheintande af' Rikets Sländers beslut i afseende å bestämmelserna rörande allmänna bevillningens beräkning, påförande, uppbörd och redovisning, till nådig pröfning företaga Irågan om uya sladganden rörande mantalsoch skaltskrilningarne, hafva Rikets Ständer likväl, då dessa förrättningar ligga till grund för bevillningens utgörande, ansett sig böra, i sammanhang med uppgörandet af den nya Bevillningsstadgan, tillse huruvida det af ofvanbemälde
Kommitlerade algifna förslag till mantals- och skallskrifningsförordning i berörde hänseende innefattade fullt tillräckliga bestämmelser; och halva Rikets Ständer, efter verkställd granskning deraf, för sin del godkänt ett förslag till förordning, angående mantals- och skatlskrifningarnes förrättande, hvilket förslag Rikets Ständer härmed få till E. K.
Majit i underdånighet öfverlemna.
Rikets Ständer, hos hvilka fråga uppstått derom, huruvida ofvanberörde af Rikets Ständer antagna nya Bevillningsstadga, skulle med början af nästkommande år 40 Expcdilions-Utskotlels Förslag lill underd.
Skrifvelse N:o 487. lända till efterrättelse, eller om med tillämpningen af densamma till större eller mindre del borde uppskjutas, hafva dervid icke kunnat förbise, att fullständig kännedom om innehållet af denna författning, hvilken skall tillämpas af en stor mängd personer, svårligen toide kunna vinnas under den korta tiden intill nästa års böljan.
Då härtill kommer alt äfven Förordningen angående mantals- och skattskriliiingarne borde redan före den nja Bevillningsstadgan vara satt i tillämpning samt att de officiella uppgifter, som för laxeringarne erfordras, svårligen torde hinna införskaffas i tillräckligt god tid för alt redan nästa Ar kunna begagnas; hafva Rikets Ständer beslutat, att nu gällande
Bevillningsstadga fortfarande skall äfven under år 1861 vara gällande och tillämpas, sami att den nya Bevillningsstadgan, jemte dertill hörande Instruktion för Taxeringslörrältningarne, försl med år 1862 skall träda i gällande krall: anhållande Rikets Ständer, att E. K. Maj:t, eller öfvervägande af hvad i den nya Bevillningsstadgan förekommer, i fråga om så väl bölesbeslämmelser, som öfriga föreskrifter i afseende å verkställigheten hvilka äro af den beskaffenhet, alt de grundlagsenlig! erfordra E. K.
Maj:ts nådiga godkännande, täcktes låta hvad Rikets Ständer sålunda i afseende å allmänna bevillningen beslutat lill allmän efterrättelse kungöra.
Då Riks-Slånden i afseende på uppställningen af de vid Bevillningsstadgan fogade formulären Niis 7, 8, 9, 13, 14 och 15 lättat skiljaktiga beslut i så målto, att Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet godkänt dessa formulär, sådana de finnas häthos hilagda, hvaremot Preste- och Bonde-Stånden i afseende å samma formulär fattat de beslut, som inhemtas af i underdånighet bifogade utdrag af dessa Stånds protokoll, få Rikets Ständer hos E. K.
Majit, i sammanhang med pröfningen af öfrige föreskrifter, som alse verkställigheten, och om hvilken pröfning Rikets Ständer nu gjort underdånig framställning, täcktes taga under nådigt öfvervägande, huruvida några förändringar eller tillägg i afseende pä ofvannämnda 6 formulär kunna finnas erforderliga, för att bringa desamma till full öfverensstämmelse med Bevillningssladgans föreskrifter, samt att dessa formulär, sådana de varda af E. K. Maj:t fastställda, måtte, jemte de öfriga formulären, den nja Bevillningsstadgan i vanlig ordning bifogas. 1 sammanhang härmed anhålla Rikets Ständer i underdånighet att den Förordning angående mantals- och skaltskrifningarnes förrättande, som varder af E. K.
Majit i nåder beslutad, mätte utlärdas så tidigt, all densamma från och med nästkommande år må kunna tillämpas.
Slutligen och då de särskilda stadganden, hvilka för närvarande äro gällande i fråga om manlalspenningarnes utgörande samt om befrielse derifrån för vissa fall, finnas spridda uti en mängd, äldre och yngre, författningar samt Kongl. Skrifvelse!-, hafva Rikets Ständer, enär dertill kommer, att hvad i nämnda hänseende för närvarande finnes uli Bevillningsstadgan intaget, ur den nja Stadgan blifvit helt och hållet uteslutet, skolat hos E. K.
Majit täcktes uti en enda Förordning låla sammanföra de i ofvannämnda hänseende gällande föreskrifter, äfvensom i nåder tillse, i hvad mån en förenkling af dessa föreskrifter må finnas af behofvet påkallad, samt, derest E. K.
Majit skulle finna en sådan förenkling erforderlig, derom till Rikets näslsammanlrädande
Ständer aflåta nådig framställning.
Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 28 Oktober 1860.
N:o 188. Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse IS’:o 188. 41 i\:« ISS. llppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2S Okt. rsco. Presle-Ståndet den 26 — — Borgare-Ståndet den 26 — — Bonde-Ståndet den 26 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående beviljade låneunderstöd för föreslagna jernvägsanläggningar.
(Stats-Ulskoltels Ullålanden N:is 160 & 205.) S. A. K.
Efter det Rikets Ständer, som i underdånig Skrifvelse den 6 sistlidne Juni meddelat sina beslut angående fortsättning af Statens jernvägsbyggnader, till pröfning jemväl förebaft åtskillige under innevarande riksdag, på enskild väg och förmedelst en af E. K. Maj:t i nåder aflåten skrifvelse, gjorda framställningar i fråga om Statens medverkan och bidrag för föreslagna jernvägsanläggningar inom flera delar af riket, hafva Rikets Ständer för nedannämnde jernvägsbyggnadsförelag, ämnade att genom enskild försorg utföras, beslutat anvisande af låneunderstöd, till belopp samt med förbehåll och vilkor, som i det följande om förmälas. l:o. ingående jernvägsanlägyning från Borås till vestra stambanan.
1 anledning af framställningar, genom hvilka den redan vid sistlidne riksdag väckta frågan om statsbidrag för jernvägsförbindelses åstadkommande mellan staden Rörås och Statens vestra stambana blifvit Rikets Ständers förnyade pröfning underställd, hafva Rikets Ständer tagit kännedom af den förberedande behandling, denna angelägenhet hittills erhållit, och de åsigter angående företagets nödvändighet och nytta, äfvensom angående planen för dess verkställighet, hvilka dels inom orten allmänt gifBili. till R.
Prot. 1859 f 1860. 10 Sami. 1 Afd.
Q Band.
Supp!. 6 42 Exp e d il io n s - Uts kolt e ts Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 188. vit sig tillkänna, dels blifvit yttrade af vederbörande embetsmyndigheter.
Sedan, uppå ansökning af Bestyrclsen för det bolag, som bildat sig för alt åstadkomma en bibana från Borås till nämnde stambana, E. K.
Maj:ls Befallningshafvande i Elfsborgs län, i början af år 1856 ingått till E. K. Maj:t med underdånig framställning om låneunderstöds beviljande för anläggningen af en sådan jernväg, hvilken ansågs böra i närheten af Wårgårda förena sig med stambanan, oell E. K.
Majit i anledning deraf förklarat sig vilja, efter det vederbörande afgifvit fullständig plan äfvensom kostnadsförslag i alseende på detta företags utförande, taga i öfvervägande, huruvida nådig Proposition angående ett lån af allmänna medel för detsaminas understödjande i större eller mindre mån, borde till Rikets Ständer aflålas, blefvo, under Chefens för Statens jernvägsbyggnader Öfversten m. m.
Friherre Ericsons ledning och inseende, undersökningar lör ifrågavarande jernvägsanläggnings verkställande, sagda år, förrättade å flera linier, och en fullständig, af kostnadsförslag åtföljd, arbetsplan för jernbanan i den vid undersökningarna lämpligast befunna riktningen, elier från Borås till Herrljunga, uppgjord, dervid kostnaden för en 3 mil 32,890 fot lång jernväg mellan nämnde ställen med enkelt spår af 5 fots vidd, beräknades till 1,705,856 R:dr B:ko. lili afgifvet yttrande öfver denna, af Löjtnanten i väg- och valtenbyggnadskorpsen C. Wennerström upprättade plan och kostnadsberäkning, tillkännagaf Ofverste Ericson, att ehuru han, i fråga om den punkt, der den föreslagna jernvägen skulle förena sig med stambanan, förut varit af den åsigt, att, för den framtida rörelsen, Sköfde vore en fördelaktigare punkt än det l| mil längre från Göteborg belägna Herrljunga, ansåge han sig likväl, med afseende å det väckta förslaget att sammanbinda Lidköping med vestra stambanan genom en bibana, som skulle genomgå den sädesrika del af Skaraborgs län, hvilken allmänt benämndes Lerslätten, äfven böra tillstyrka Boråsbanans ledning öfver Borgstena till Herrljunga, hvarigenom denna bana kornnie att möta den från Wenern och Lidköping till vestra stambanan gående bibana, och bereda direkt jernvägsförbindelse mellan nämnde stora insjö och Borås samt omgifvande landsbygd; hvarjemte, beträffande det uppgjorda kostnadsförslaget, Öfverste Ericson yttrade, att detsamma befunnits tillförlitligt och så uppstäldt, att ett enskildt bolag kunde derpå grunda sina beräkningar.
Vid den granskning samma plan och kostnadsförslag derefter ej mindre bos Styrelsen för Allmänna väg- och vattenbyggnader, än äfven af den i nåder sednast tillförordnade Jernvägs-undersöknings-kommitléen undergått, har Styrelsen, enär planen blifvit upprättad i följd af undersökningar å lokalen, kontrollerade af Chefen lör Statens jernvägsbyggnader, och bemälde Chef, som bestyrkt kostnadsförslagets tillförlitlighet, efter öfvervägande af de uppmätta och afvägda liniernas ömsesidiga svårigheter och företräden, såväl i afseende på anläggningen som framtida rörelsen vitsordat den till Herrljunga framgående liniens företräde framför de andra ifrågasatta linierim, ansett sig icke ega anledning till anmärkning emot samma plan i annat afseende, än att dimensionerna, likasom rörliga materielen, blifvit beräknade i full enlighet med de för stambanorna bestämda, ehuru, enligt Styrelsens åsigt, såsom allmän regel vore att antaga, alt bibanor borde anläggas med mindre spårvidd och mindre tunga skenor, samt följaktligen för lättare och mindre kostsam materiel än stambanornas; men, enligt hvad Styrelsen tillika förklarat, hade Styrelsen ansett Boråsbanan böra betraktas såsom ett undantag från nämnde regel, enär beskaffenheten af de varor, hvilka derå hufvudsakligen komme att föras, eljest skulle göra nödigt att för omlastningarne vid stambanan anlägga magasiner och anställa särskilde tjenstemän, samt dessutom denna jernväg i framtiden möjligen komme att utsträckas på andra sidan om Borås och således med stambanan förbinda en ej obetydlig del af det sydvest om densamma belägna landel.
Jernvägskommiltéen å sin sida har, i afseende å meranämnde Expeditions-Ulskoltets Förslag till anderd.
43 plan och förslag, jttrat, att Kommitléen dervid så mycket mindre funnit något at* erinra, som bibanans föreslagna spårvidd och byggnadssätt öfverensstämde med stambanornas, hvilken omständighet Kommitléen, enligt hvad rörande'bibanor i allmänhet blifvit uti dess underdåniga Betänkande anfördt, ansåge vara af särdeles vigt, isynnerhet för den nu ifrågavarande banan, som anslöte sig till stambanan så nära Göteborg, från och till hvilken plats banans hufvudsakligaste rörelse komtne att riktas.
Vidkommande den inom orien allmänt rådande öfvertygelse om nödvändigheten och de ekonomiska fördelarne af den föreslagna jernvägskommunikalionen, är upplyst att, vid Elfsborgs läns södra Hushållnings-sällskaps årssammanträde i Februari månad 1856, den åsigt i frågan blifvit enhälligt uttalad, att, såvida ej en bibana kommc att anläggas från Borås till stambanan mellan Göteborg och Stockholm, skulle innevånarne just i den del af nyssnämnda län, som gjort sig allmänt känd för sin industriela verksamhet, men hvarest jordbruket icke ens under ymnigare år kunde frambringa hälften af ortens spanmålsbehof, otvifvelaktig! hafva att motse en bekymmersam framtid, helst stambanan komme alt framgå genom de trakter af Skaraborgs län, från hvilka spanmål jemte andra lefnadsförnödenheter forslades till ifrågavarande landsort, men hvilkas produkter framdeles, sedan, genom den af Staten verkställda jern vägsa nläggn i ngdn ett beqvämare transportmedel för dem erhållits, sannolikt skulle komma att fraktas till Göteborg, Stockholm eller andra vid stambanan belägna orter, i stället för att, med större kostnad och tidspillan, föras på de djupa och backiga landsvägarne lill Borås.
Dessutom skulle de jemförelsevis svåra och besvärliga kommunikationerna såväl med ställen, hvarifrån materialerna till ortens industrialster hemtades, som med de orter der dessa sednare föryttrades, så fördyra desamma, att de i afseende på sitt pris ej kunde i verldsmarknaden täfla ined annorstädes tillverkade dylika varor; hvilket naturligtvis måste inverka på företagsamheten och arbetsförtjensterna inom denna ort samt möjligheten för dess talrika befolkning att, utan behof af undsättning från det allmännas sida, kunna försörja sig.
Den behållna inkomsten å en bibana emellan Borås och vestra banan, hvilken år 1853 blifvit beräknad till 68,000 R:dr B.ko årligen, kunde, enligt Hushållningssällskapets åsigt, i anseende till den sedermera ökade forslingen, antagas stiga till 50 procent derutöfver och för framtiden upptagas till än högre belopp.
I detta sistnämnda afseende, och såsom grund tillika för beräkning af den tillökning i trafik vestra stambanan skulle, efter den nu föreslagna kommunikationens öppnande, erhålla, finnes uti Bolagsbestvrelsens före innevarande riksdag tili E. K.
Majit i ämnet ingifna ansökning uppgifvet, att årligen lill och från Borås kunde antagas forslas omkring 250,000 skeppund gods. E. K. Maj:ts Befallningshafvande i Elfsborgs län, som, i anseende till företagets vigt för hela orten, och då industriens framtida bestånd och utveckling inom det betydande fabriksdistrikt, som omgåfve Borås, vore af detta företags framgång beroende, vid insändandet af Bolagsbestyrelsens före sistlidna riksdag till E. K.
Majrt ingifna ansökning om låneunderstöd för företagets utförande, anmält detsamma såsom förtjent af E. K. Maj.ts synnerliga hägn, har, i anledning af bemälda- Bestyrelses under den 16 April sistlidna år till E. K. Maj:t inkomna förnyade ansökning om dylikt understöd, jemte åberopande af förut afgifna yttranden rörande jernvägsanläggningens vigt för ifrågavarande folkrika landsbygd, i underdånighet tillagt, att, till följd af dels de af E. K. Majit och Rikets Ständer i sednaste tider beslutade förändringar i tullföriättningarne, dels ock de under år 1858 inträffade ogynsamma förhållanden inom handelsverlden, ställningen bland den idoga, med husslöjder och fabriksnäringar sysselsatta befolkningen i nämnde landsort blifvit i flere hänseenden brydsam; att, dessa förhålanden oaktadt, förläggarne af husslöjder och fabriksidkarne, icke ulan uppoffring, af 44 Expeditions-UIs kol tets Förslag till underd.