Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Förhållanderna under sist förflutna qvinqvennium hafva i många afseenden varit mindre gynsamma: 184d års skörd var i sin helhet någorlunda fördelaktig, utom i afseende 9 afseende på fodertillgången, som var under medelmåttan; 1844 visade sig förhållandet med höet enahanda som föregångna året, ehuru det var mindre väl bergadt: sädesgrödan var, i anseende lill qvanliteten-, fullt medelmåttig, men såsom vuxen och mognad under ovanligt ofördelaktig våt väderlek, lill qvaliteten i allmänhet så dålig, att den vid brödbakning måste uppblandas med gammal säd; och den fortfarande regniga väderleken försvårade äfven höstutsädet; 1845 var grödan af alla slag, utom af hvete, under medelmåttan; af råg hade under föregående höst icke kunnat utsås så mycket, som vanligt, och hvad som blifvit sådt lemnade, till följd af ihållande sommartorka, svag, ehuru väl bergad afkastning; samma orsak verkade äfven ofördelaktigt på vår-rågen och öfriga vårsäden, af hvilken sednare bergningen dessutom försvarades genom inlräffadt länge fortfarande regn, så att ännu i medlet af Oktober månad en stor del deraf omogen stod på rot och sedermera blef alldeles oanvändbar.
Potatesväxten fanns derjemte mera allmänt angripen af röta; gräsväxten hade visserligen lemnat god och väl bergad skörd, men fodertillgången var dock otillräcklig, i anseende till bristen på halm; 1846 års skörd utföll likaledes under medelmåttan: höet var en tredjedel mindre än nästföregående år, och den redan till en början ringa afkaslningen af potates, som inom större delen af länet var i till och med hälften mindre an vanligt, förminskades ytterligare genom förruttnelse till följd af den sa kallade polatessjukan.
Följderna af dessa förhållanden blefvo ock märkbarare tidigt påföljde vår: potates utgör den hufvudsakligaste födan, särdeles för de fattigare klasserne, och då nu till bristen derpå, jemte varans synnerliga fördyrande, kom en alldeles utomordentlig stegring af priserne å spannmål, såsom följd af missväxten inom de fleste länder i Europa, äfvensom lill en början inom orten saknades tillgång på spannmål, så inträffade verklig hungersnöd bland de fattigare klasserne; men denna förmildrades dock snart och de svåraste följderne afbjelptes genom de understöd, som dels af Kongl. Maj:t nådigst förunnades, medelst ett anslag af 50,000 R:dr Banko, deraf 1,000 R:dr såsom gäfva och resten såsom räntefritt lån, dels ock genom enskilda bidrag till belopp af omkring 12,000 R:dr; äfvensom genom den hjelp länets bättre lottade invånare omedelbarligen lemnade åt nödlidande.
Vid förvaltningen och fördelningen af undsättningsmedlen erhöll Länsstyrelsen lika nitiskt som verksamt biträde af så väl härvarande hushållningssällskaps förvaltningsutskott, som en särskildt bildad undsättningskomité, och det blef genom de gemensamma bernödanderne möjligt, alt icke allenast tillhandahålla hvad som oundgängligen erfordrades till brödföda och utsäde, utan ock Berättelse öfver Blekinge Län för åren 1843—1847. 2 10 bespara af statsmedlen närmare 14,000
R:dr samt af gåfvomedlen för framlida behof 2,000 R:dr.
Vigtig var ock den hjelp, som i nödens stund, då alla andra tillgångar å spannmål voro medtagne, erhölls derigenom, att Kongl. Majit tillät utlemnande från Flottans magasiner i Carlskrona af 6 å 700 tunnor spannmål.
Sistlidet år 1847 lemnade i afseende på skörden ett ganska fördelaktigt resultat.
Hvete och råg gaf fullgod eller mera än medelmåttig afkastning och enahanda förhållande ägde rum med ärtor, bönor och vicker; hafre och synnerligast kornskörden blef väl under medelmåttan, men potäterne lemnade en vida större qvantitet än föregående Aret, ehuru till en del angripen af röta: och foderväxterne så af gräs som halm, med undantag af kornhalmen, lemnade fullgod skörd.
Ue lyckliga följderna häraf hafva ock varit, alt den vid innevarande års början till betalning förfallna hälft af undsättningslånet utan några rester och ulskylderne i allmänhet på lika sätt som förut kunnat utgå, samt att de skaror af tiggare, som under föregående årets nöd öfversvämmade stad oell land, åter försvunnit.
Råg, korn och, elmin i mindre mån, hafre äro, jemte potates, länets hufvudsäden.
Af hvete utsås blott omkring 1,000 tunnor; vår-råg, äfvensom kålrötter och rofvor, brukas egentligen i skogstrakterne; utsädet af ärter, vicker och blandsäd sker hufvudsakligen för eget behof; och lika förhållande är med lin och hampa.
Sädesprodhktionen inom länet skulle otvifvelaktig! fullt motsvara dess invånares behof, om icke en stor del af skörden åtgick för bränvinstillverkning, samt för detta ändamål alltför mycken jord användes lill potatesplantering, så att enligt bifogade tabell, då det öfriga utsädet sammanlagd! utgör omkring 32,000 tunnor, uppgår potatesutsädet ensamt till nära 38,000 tunnor, hvilket utsäde fordrar en jordrymd af 7 å 8,000 tunnland och upptager ungefärligen J af hela den åkerjord, som årligen besås.
Nu förbrukas här mycket spannmål, som hitföres från andra orter, hufvudsakligast från Skåne och Öland.
Huruvida Bränvinstillverkningen inom länet under sednare åren på det hela blifvit ökad eller minskad eller varit lika med hvad den tillförene utgjort, är nästan omöjligt, att med säkerhet bestämma.
År 1828 var pannornas antal 2,424 och år 1847 utgjorde antalet af till begagnande för bränvinslillverkning å landet anmäldta redskap blott 1,062, men genom förbättrade methoder vid tillverkningen och särdeles användandet af ångapparater, torde dock ett i det närmaste lika stort lillverkningsbelopp som tillförene hafva åstadkommits.
Emellertid har hränvinsbränningen verkligen aftagit inom östra delen af länet, / 11 der många bland så väl ståndspersoner sorn allmoge nedlagt sina brännerier eller endast begagna dem, då sådant anses nödigt för att tillgodogöra skadad eller för förskämning utsatt potates, och hvarest för öfrigt blott tinnes ett ångbränneri samt 2:ne pannor i andra klassen, då alla öfrige lilhöra l:sta klassen; hvaremot inom vestra fbgderiet linnas flere ångbrännerier.
O ö Angsodlingen och Boskapsskötseln synes numera omfattas med någon större uppmärksamhet äfven af allmogen.
De förmögnare deribland hafva, i likhet med hvad ståndspersoner iakttaga, börjat med odling af klöfver och thimotej samt införandet af artiliciella ängar; och bar hushållnings-sällskapets förvaltningsutskott biträdt med anskaffande af frö till foderväxter, hufvudsakligast klöfver.
Kreaturen äro dock i allmänhet små och foderbristen under några af de förflutna åren, synnerligast 1846, föranledde, att många kreatur måste slägtas, så att antalet deraf betydligt minskats, hvilket verkat stegring af priserne, som åter i sin mån lockat till ytterligare försäljning.
Från några delar af länet försäljes årligen ett icke obetydligt antal slagtboskap, nämligen från Jemshögs, Bäckaryds och Tvings socknar, hvilket säkerligen så från dessa som från andra trakter skulle vara än betydligare, om allmogen mindre befattade sig med körslor, särdeles af ved och virke till städerne, hvarigenom dels behofvet af dragare blir större, dels ock dessa försvagas och blifva magra, helst oxen merändels alltför tidigt begagnas såsom dragare.
De närmast städerne belägne gårdar och hemman afyttra der mjölk och fiirskt smör samt hemta häraf en god inkomst; men städernes hufvudsakliga behof af smör och ost hitföres från Småland.
Svinskötseln drifves, i anseende till bränvinsbränningen, i stor skala och med fördel inom vestra fögderiet, hvarifrån mycket fläsk årligen afyttras.
Fårafveln är ringa och i allmänhet har allmogen ej flere får, än som erfordras för eget behof.
Blott på Johanneshus säteri, tillhörigt Grefvinnan A. Wachtmeister, linnes ett större schäferi, der under sistlidet år underhöllos 625 får, hvilka lemnade 1,112 U. ull, som i INorrköping försåldes till 1 R:dr 28 sk. banko per U..
Vanliga priset här i orten å finare ull är 40 sk. å 1 R:dr och för gröfre 32 sk. banko per U.
Hästafvel'n har blifvit betydligt förbättrad derigenom, att landtbeskalare från Flyinge hingstdepot årligen varit här stationerade.
Skogarne vårdas i allmänhet icke bättre än tillförene; dock har inom några trakter ett bättre hushållningssätt och mera sparsamhet i deras anlitande börjat iakttagas.
Vid de under Johanneshus ofvanberörda säteri lydande högst betydliga skogar i Hjortsberga och Edestads med flera socknar af Medelstads härad är en Tysk Forster antagen, och exemplet af der införda rationella hushållningssält verkar fördelaktigt i afseende på skogsbruket inom angränsande 12 trakter.
Härförutan finnas betydliga skogstillgångar inom Jemshögs och Tvings socknar samt tili en del äfven inom Bäckaryds socken och å vissa hemman i Christianopels socken.
Deremot äro hemmanen inom de så kallade skogsby gderne af Augerums och Rödeby socknar snart alldeles blottade på skog, hvartill, jemte det oförståndiga hushållningssätt, hvilket der som i de fleste andre bygder fortsattes, i betydlig mån bidrager, att skog och mark användes till svedjande, för att åt den talrika befolkningen å de i små delar klufna hemmanen bereda tillgång på säd till brödfödan; och föga hopp är för band, alt härmed skall ske något återhåll, då åkerjorden är högst inskränkt och af mindre bördig beskaffenhet, så alt begagnandet af svedjeland numera är ett nödvändigt ondt.
På sednare åren har emellertid mycken skog blifvit besparad derigenom, att man börjat mera allmänt anlägga stenmurar, äfvensom i denna ort förut okända eller åtminstone obegagnade tillgångar på bränntorf blifvit upptäckta och använda, som jemväl medfört minskning i skogsåtgången.
Bland binäringar bär i länet intaga fiskerierne, synnerligast sill- eller strömmingsfisket, första rummet.
En stor del al invånarne icke allenast i skärgården, utan äfven de vid kusterne bosatte, hafva deraf haft sin bergning; men denna näring bar år efter annat blifvit allt mindre lönande, så att strömmingsfisket sistlidet år nära nog icke gaf mer än hvad som åtgick för fiskrarnes eget behof, och i bredd dermed synes det öfriga skärgårdsfisket af torsk, gäddor, flundror, aborrar och ål vara i jemnt aftagande.
Följderne häraf äro ganska menliga, icke allenast för fiskrarne sjelfve, utan ock för den fattigare befolkningen i öfrigt, hvars hufvudsakliga födoämne utgjorts af fisk jemte potates, då de tillförene kunnat för en ringa penning förse sig med hvad de af den förra behöft, men priset derå numera betydligt stigit, utan att likväl en sådan prisförhöjning på långt när ersatt fiskrarne hvad de genom minskad fångst förlorat.
Der fiskrarne varit ägare af jord, och denna lill omfång och beskaffenhet tillika sådan, att de såsom jordbrukare kunnat deraf hafva sin bergning, hafva de öfvergifvit fisket och i stället egnat sig åt jordbruk.
Fördelen häraf har snart visat sig, och i stället för fattiga, ofta till seder och lefnadssätt mindre ordentliga fiskare, hafva de blifvit välmående bönder.
Detta är hufvudsakligen förhållandet med dem, som bebo de fruktbara öarne Senoren i Ramdala socken och Sturkö, hvilken sednare, med 10| mantal, bildar en särskild socken och hvarest numera endast finnas 2 så kallade vrak-ekor för hafsfisket och en fiskare, som icke är hemmansägare; hvarjemte brott och utmätningar der äro högst sällsynta oell de behöfvandes antal icke uppgår till stort mera än en procent af befolkningens antal.
Några andra öar finnas vis - 13 serligen, likasom de förra belägna i östra skärgården, hvilka äro satte i hemmantal eller der jordbruk idkas, nämligen Tjurkö, Aspö och Hasselö, samt Utlängan, Inlängan och Östra Hästholmen med flera; men dels är jorden derstädes icke lika fruktbar som på Senoren och Sturkö och dels är den mera styckad och ägolotterne alltför små, att jordbruket ensamt skulle lemna tillräckligt för bergmngen.
Fisket fortsattes således derifrån både af hemmansägarne sjelfve och af andre personer, som med deras tillstånd bosatt sig der; och utkomsten är i allmänhet knapp.
Än mera svår är ställningen för dem, som bo på de nästan alldeles ofruktbara klipporna i yttre skärgården, eller på kusten af fasta landet.
Det största antalet sådane fiskare finnes inom Mellby socken, der vid 7 särskilda så kallade fiskelägen emellan 2 och 300 fiskarehushåll, med öfver 1,200 personer, äro bosatte på andras jord.
Laxfisket vid Edeholm bar lemnat betydlig behållning, och kronolaxfisket vid Mörrum har jemväl under dessa åren varit bortarrenderadt för 2,950
Några andra binäringar af betydenhet idkas icke inom länet.
Salpetertillverkningen hade nästan alldeles upphört, men torde, i följd af de understöd, som från salpeterfonden blifvit lemnade, ånyo upplifvas.
Linne-, Ylle- och Bomullsväfnader tillverkas egentligen endast för eget behof.
Antalet af Bruk, Färgerier, Garfveriet• med flere dylika anläggningar är i bifogade tabell upptaget.
Främsta rummet deribland intager Strömma Bomullsspinneri vid Carlshamn, hvilket under sednare åren blifvit mycket förbättradt och tillökt.
Handeln inskränker sig till afsättning af potates, bränvin, viktualier och skogseffekter.
Priserne hafva under de förflutna åren stigit betydligt, hvilket ostridigt är gynsamt för landtmannen, blott han icke derigenom later förleda sig, att vända sin omtanka från det egentliga jordbruket lill bränvinsfabrikationen eller att alltför mycket anlita skogarne.
Lättade Kommunikationer befordra en lilligare rörelse, som åter framkallar ökad produktion både af jordbruket och industrien.
Något är i delta afseende redan tillgjordt genom åtskilliga vägars förbättring, dertill bidrag af statsmedel nådigst blifvit beviijade; men mycket återstår ännu.
Folket är villigt, att härtill bidraga, men förmår icke allt af egen kraft'och ytterligare understöd för arbeten i samma riglning hafva således blifvit i underdånighet begärde.
Enahanda är förhållandet med större odlings- och vattenaltappningsarbeten.
Många nyodlingar hafva redan blifvit verkställde äfven å mark så stenig och oländig, att man vid dess betraktande i ouppodladt skick skulle anse den icke vara arbetet värd, samt att i andra provinser, der marken i allmänhet är 14 mera jemn och stenfri, ingen skulle på odlingen af sådan jord nedlägga arbete; dock lönar det sig ganska väl, och odlaren erhåller i blifvande skördar full ersättning för använd kostnad och möda.
Emellertid finnes, på sätt här ofvan i beskrifningen, angående länets allmänna beskaffenhet, blifvit uppgifvet, högst betydliga ägovidder, bestående af madängar och kärrtrakter, lill flere tusen tunnlands vidd, hvilkas uttorkande och odling vore synnerligen önskvärd både för alt derigenom öppna nya näringsulvägar för den talrika befolkningen inom provinsen och för att betrygga skördarne å den redan odlade jorden, hvilken nu, genom inflytelsen från dessa vattensjuka trakter, är utsatt för skada, dels af öfversvämning och dels af frost; men enär delägarne icke förmå, att utan understöd af lån från statens sida verkställa de arbeten, som i nämnde afseende erfordras, och några medel härtill för närvarande icke lära vara anslagne, är föga utsigt för hand, att desamma skola företagas. § 4- Hammarverk.
Den till denna berättelse hörande tabell visar, att länets sammanräknade förmedlade hemmantal utgör 1,083; varande naturen af de särskilda hemmanen och af ätskillige andre lägenheter likaledes i tabellen upptagen.
Sjelfägande jordbrukare utgöra ett antal af 5,968, arrendatorer och brukare af andras jord 468; äfven sedan sista Fem årsberättelsen afgafs, har hemmansklyfningen fortgått.
Hela antalet af utklufua hemmansdelar, under {■ mantal, utgör omkring 2,070, bland hvilka 1,040 äro mindre än mantal; dock bör härvid anmärkas, att sådane mindre hemmansdelar ofta nos: äro förenade till sambruk 7 O med annat större hemman och tillhör samma ägare.
Den starkaste klyfningen förekommer i allmänhet inom skogsbygderne och, isynnerhet på öarne samla hemman vid kusten, hvilkas innehafvare idka fiske; och må såsom exempel i sistnämnde afseenden anföras, att 1 mantal i Sanda, beläget på Sturkö, men tillhörande Läsens socken, är deladt i 16 lotter, deribland de fjorton gå under i mantal ända ned till TJs:del; att på Tjurkö, som tillhör Augerums soc ken, förekomma åbolotter om blott TJT mantal, då på fasta landet af samma socken, oaktadt klyfningen äfven der är högst betydlig, minsta hemmandel, som tillhör särskilt åbo, är -f'B mantal; alt Hasselö mantal i Förkärla socken är fördelad i 107 delar, deribland 95 äro under TV mantal ända ned till ^dels; äfven på fasta landet förekomma icke sällan dylika mindre åbolotter, såsom 7vdel, 1pg:del och så vidare till och med T^:del.
Att ingen åbo 15 kan vara besuten 5 så ringa hemmantal är uppenbart; men emellertid måste, till följd, af hemmanens olika storlek o,eli godhet, mantalet i fråga om besutenhet alltid blifva en osäker mätare: sålunda visar sig ock, att oaktadt socknarne Sturkö med 68, Sillhöfda med 76 och Backaryd med 88 utklufna lotter under ett J- mantal, i förhållande till hemmantalet företer den starkaste klyfningen, hemmansinnehafvarne der i allmänhet dock berga sig bättre än de, hvilka inom andra socknar bebo vida större hemmansdelar.
Inom Sillhöfda socken linnes 1 mantal Baggetånga med 1$ åboer samt en befolkning af 317 personer; och det oaktadt berga de sig i allmänhet väl.
Till posthemman äro anslagne 11 yj mantal och 6|J- mantal utgöra gästgifveri.
Skiftesverket har fortgått till allmän belåtenhet.
Under näslförflutna fem år hafva 52?V mantal undergått laga skifte, och sådant har blifvit hegardt, men ännu ej lullbordadt å 57fj mantal; oberäknade hemmansklyfningar, som blifvit verkställde å förut genom enskilte eller laga skifte utbrutne hemman, så att numera knappt y af all jord inom länet, efter hemmantal räknadt, återstår, hvarå skifte icke är ifrågasatt; och med undantag af några få större byelag äro de fleste återstående hemmanen antingen enstaka gårdar, eller utgöra de delar af någre inom länet befintlige större possessioner, bland hvilka Johanneshus och Tromtö fideikommissegendom ensamt innefatta 5(J}| mantal.
Statsbidragen äro i tabellen lör landet beräknade till sammunlagdt 273,628 R:dr 23 sk. 1 rst.
En icke obetydlig tillökning i vissa hemmansutskylder har uppkommit, dels derigenom, att hemman, hvilka förut varit fria från rotering, blifvit sådan ålagd och måste erlägga vacance-afgift med efterräkning från år 1835; dels ock dymedelst, att de så kallade öfverskottsräntorne från och med år 1844- utgå med förvandling efter markegångspris.
I Blekinge äro nämligen jordeboks- och hemmantalsräntorne indelade till båtsmanshållet sålunda, alt för vissa dalers ränta skall hållas en båtsman; och då ett hemman har större ränta, än som motsvaras af dess rustning, skall öfverskottet deraf utgifvas och tillfalla andra hemman, hvilkas räntor, efter fastställde grunder, icke motsvara rustningskostnaden.
Dessa öfverskoltsräntor erlades tillförene med blott 16 sk. banko för hvarje räntedaler, men utgå nu med förvandling efter den i markegångstaxan bestämda kostnaden för effektiv rustning.
Ordningens vidmakthållande besörjes å landet af tvänne Kronofogdar med 9 länsmän, jemte kronofjerdingsmän och byordningsmän.
Dessutom finnas i länet två Landsfiskaler.
I afseende på den verksamhet, som i lika ändamål borde kunna påräknas af socknenämnder och tillsyningsmän, är 16 ännu mycket öfrigt att önska; ofta förspörjes klagan öfver brott emot person och isynnerhet emot ägande rätt; men man besinnar icke, alt dessa lika otta hafva sin orsak i omöjligheten för den en gång brottslige, att på ärligt sätt förtjena sitt uppehälle, då den bättre lottade är obenägen, att härtill lemna honom tillfälle, sorn orsaken till brottet är, att söka i den brottsliges egen förderf vade natur och onda böjelser; och ett säkert bevis för sanningen häraf finnes uti mängden af sådane, som dels, ehuru berättigade att frigifvas från härvarande afdelning af kronoarbetskorpsen, dock frivilligt der qvarstanna, dels ock anmäla sig, alt åter blifva derstädes anställde såsom frivillige, ja lill och med anhålla, att blifva dömde till en sådan förlust af friheten.
Vid de resor jag gjort i länet, har jag ock iakttagit tillfället, att fästa folkets uppmärksamhet på dessa förhållanden, äfvensom derpå, att det för den fåtaliga ordinarie kronobetjeningen är omöjligt, att, som sig bör, upprätthålla ordningen, så vida icke invånarne sjelfve dertill medverka; och i den mån öfvertygelsen härom hinner vinna insteg, skola de institutioner, som i sådant ändamål tillkommit, säkerligen till allmän nytta mera utvecklas och blifva verksamma.
Folkundervisningen är inom alla församlingar i länet, med undantag af trenne, ordnad i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts nådiga stadga den 18 Juni 184-2 och bestrides af vederbörligen examinerade lärare dels i fasta och dels i flyttbara skolor.
De tre socknar, der sådant ännu icke skett, äro Listerby, hvarest anledningen dertill är, att en till skolhus inköpt byggnad icke fått tillträdas och hunnit iordningställas så tidigt, att skolan före den i allmänhet bestämda tiden kunnat öppnas; samt Ramdala och Jemjö församlingar, der klagan blifvit förd öfver de i detta afseende fattade beslut.
Denna har inom alla församlingar blifvit organiserad, med iakttagande af föreskrifterne i Kongl.
Maj:ts nådiga Förordning den 25 Maj 1847; och särskilda bestämmelser äro enligt 2 § i samma författning uppgjorde och af Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande profvade för alla de fattigvårdssamhällen, hvilka icke haft förut af Kongl. Maj:t fastställda reglementen.
De behöfvandes antal är emellertid stort, och exempel saknas icke eller, att personer söka, att obehörigen åtkomma fattighjelp; bördorna af fattigvården äro således ganska tunga; och fattigvårdssamhällen finnas, der kostnaderne härför kunna beräknas lill 100
R:dr banko af hvarje helt mantal.
Ju mera man lärer sig, att rätt uppfatta föreskrifterne i den nya Fattigvårdsförordningen, desto mera finnér man fördelarne deraf; man börjar ock allmänt inse, att, till afhjelpande för framtiden af det onda, som för närvarande så mycket öfver klagas, 17 klagas, eller lättjan och liderligheten hos mängden af den lösa befolkningen, hvarigenom äter alstras brott och oordningar af alla slag, jemte nöd och uselhet, enda och säkraste medlet är, att taga vård om de unga, så alt de i tid erhålla undervisning, vänjas lill arbete och afhållas frän bettlande.
Derföre hafva ock så väl ståndspersoner som de mera upplysta bland allmogen ådagalagt en berömvärd benägenhet, att, med kännbara uppoffringar, bidraga till skole- och fatligväsendets ordnande, och på flere ställen bar man, såsom ett tjenlig! medel, alt förmå barnen till begagnande af skolundervisningen, gjort sådant lill vilkor för fattigunderstöds åtnjutande.
Hvad man dock allmänt anmärker, såsom en olägenhet af eller rättare brist uti föreskrifterne i berörde Författning, är, alt en hemmansägare kan egenmäktigt och utan särskild påföljd för sig, genom upplåtande af mindre jordstycken lill bostäder åt persosoner, hvilka sedermera falla fattigvården till last, öka den gemensamma tungan deraf.
Det inträffar nämligen ofia, att hemmansägare, antingen sedan de kommit på obestånd och för alt skaffa sig en tillgång lör ögonblicket, eller ock eljest, af lättsinne eller med beräkning, afsöndra mindre jordstycken till personer, hvilka der bosätta sig och ingå äktenskap.
Då nu hemmanet försäljes eller innehafvaren af lägenheten, sedan han vid tillträdet, lill afbetalning å köpeskillingen, anväiult den lilla summa han förut ägt, icke kan betala hvad som återstår, blir han med hustru och barn drifven från lägenheten och deras försörjning faller då vanligen fattigvården lill last.
Denna olägenhet har dock funnits äfven före författningens utfärdande; men man försökte då, att genom öfverenskommelse!' inom socknarne lägga band på det ifrågavarande missbruket; sådant var då icke mera än nu lagligt, och blef utan verkan, då deröfver klagades; men i annat fall verkade det visserligen något.
Bland orsakerne till den mängd fattiga, som finnas å landsbygden i Blekinge, må äfven räknas den omständighet, alt provinsen håller icke mindre än 1,500 båtsmän.
Dessa äro vanligen gifta och hafva barn.
Otn de äro arbetsamma och ordentliga, berga de sig någorlunda bia, så länge de äro i tjenst; men när de afskedas eller dö, komma deras hustrur och barn merändels i nöd och måste anlita fattigvården.
Hälsovården å landet besörjes af två Provincialläkare med stationer i Carlskrona och Sölvesborg.