Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
hade ingen erfarenhet, endast litet god vilja.
att sätta dig in i allt.
Jag har nog hört talas om
Och intelligens och kunskaper och otrolig förmåga
edra resonnemang i röda salongen om aftnarna.
I början tyckte jag det var roligt att höra honom berätta alla detaljer om Munkeborg och dig, men så små-
ningom förlorade jag den sympati jag haft för dig, när jag ännu föreställde mig dig ensam och sörjande i de stora slottsgemaken.
Han be-
skref dig så, att jag ovilkorligen måste få det intryck, att du var en lärd i stubb och en briljant världsmänniska, som bara tyckte om att resonera och diskutera varelser, stackars små mammor, som inte voro lärda och öfverlägsna.
H ELENA .
med herrar, och som säkerligen såg ned på obetydliga
lida onåd för, när han härnäst kommer hit.
Annie, hvad
Det skall han
234 går åt dig?
A NNIE . H ELENA (går ett steg öfver golfvet.
Hon är smått otålig, men hennes goda lynne återvid
Annie och lutar sig smeHar jag varit stygg mot dig?
Bråkar jag med kande mot henne).
vänder.
Hon sätter sig bred-
dig?
Jag kom visst olägligt, midt A NNIE . H ELENA . A NNIE .
i en storstädning eller hvad det var.
samma dag, och jag fick själf se efter barnen.
Barnjungfrun hade flyttat
mig komma just då?
Men hvarför lät din man
Därför att han alltid har för vana, att
glömma det man säger till honom, åtminstone glömmer han det jag säger till honom.
Jag väntade dig hvar dag, sedan du sagt, att du skulle följa med Erik hem för att göra min bekantskap och se på barnen. du inte fick komma, tog han dig med sig.
Och den dagen jag särskildt hade sagt till honom, att
borde ha kommit först till mig.
gick hit upp, men jag kunde inte komma ifrån.
Du var dig full-
Erik ville ha mig med redan första dagen han
komligt lik, sade han, endast yngre och vackrare än dig.
Det var en charme att se och höra
H ELENA (höjer på axlarna).
in alla möjliga leksaker i vårt lilla förmak.
Barnen hade släpat
som Sven lagt sin smörgås på.
Jag satte mig på den,
236 A NNIE .
han visa dig.
Och Einar hade skurit sig i fingret, och det ville H ELENA .
kysste fingret, skulle det bli bra.
Men Lilly skrek hela A NNIE .
Han sade, att om jag
tiden.
Det är minsann ingen konst jungfru som klär sig --
att se ut som en drottning, när man har en kammarH ELENA . A NNIE (utan att höra på henne).
Ser du, att du var kritisk.
hem och har bonne och guvernant för sitt enda barn.
Jag undrade om din man lefvat, och du varit i små ekonomiska omständigheter och haft tre barn, om du då också skulle haft tid att gå upp i hans intressen och egna dig åt honom som du ville -- om du då H ELENA .
Och när man slipper att göra något själf i sitt
skulle haft tillfälle att utbilda dig -- bli den du är.
Det var egendomligt, det tänkte jag också på, och
då jag kände på mig, hvilket fiasko jag skulle gjort under sådana förhållanden, beundrade jag dig dess mig hem.
Det sade jag också till din man, då han följde
när han kom tillbaka och jag satt och grät öfver att
Han berättade mig, att du sagt det,
du kommit just då, när allt var så otrefligt och bråvar synd om honom.
kigt, att du ovilkorligen skulle få det intryck, att det H ELENA .
ögon följde honom och svepte in honom i den mest
Synd om honom!
När jag såg hur dina blå duf-
beundrande, tillbedjande ömhet och karlek, och när
hemmet så alltigenom gaf intrycket af ett varmt omnet!
Kära Annie, så ömklig psykolog är jag väl inte, att jag inte såg allt det där öfver och under och
bonadt näste för de små barnen -- och det stora bar-
bakom det tillfälliga.
Jag kan förstå, att du tagit dig
det när, om jag kommit som resande på en dag, men
när jag stannade i staden och du visste, att jag skulle sina vackra blommor och sina vackra barn! -- Och du själf sen!
Du tror kanske inte, att du är något att se på i det hemmet!
Och när du så märkte, att jag inte alls tyckte, att Erik var beklagansvärd, så började du hålla af mig litet, inte sant?
få så många tillfällen att se ditt förtjusande hem med
jag haft tid, hade jag alltid följt med honom, när han gick hit.
Jag förstår så väl, att det är en njutning för herrar att sitta och tala med dig här i ditt förkänner detsamma.
Jag blef snart lika intagen i dig som han.
tjusande hem, där allt är så harmoniskt och lugnt.
238 H ELENA .
minst för mig.
Ja, det har varit ett lyckligt år för oss alla, inte A NNIE (fortsättande sin tankegång).
utgör en sådan tjusning för honom.
Det är inte bara din begåfning och din personlighet, men du har alltid tid, du är aldrig jäktad och trött och utsliten.
Jag förstår också så väl hvad det är hos dig, som
nan kvinna kan arrangera sig så, att hon alltid visar
Kära Annie, det är ju en erkänd sak, att en an-
sin älskvärda, mest tilldragande sida för en man, under det mannens hustru af omständigheterna tvingas att vara journalière.
Hos henne får han se det älskvärda och mindre älskvärda i karaktären, se henne i stämning och utan stämning. -- Men, kära du, tror är precis detsamma med männen.
Tror du inte jag till exempel, kan vara -- hvad skall jag kalla det du bara, att det är förhållandet vis-à-vis kvinnor!
Det förstår, att en sådan stämningsmänniska, som din man för, så att du inte blir stött -- en liten, liten smula bångstyrig ibland i hemmet.
Det är han aldrig här, nej, jag försäkrar dig aldrig.
Han får naturligtvis
lägga band på sig -- därför att jag inte är hans hu-
stru.
Du skrattar, ja, det gör du rätt i.
Äktenskapet generar sig för hvarandra.
har sina små nackdelar, bland annat den, att man inte A NNIE .
Erik vet nog, att jag är lika intresserad af hans
arbete som du, och jag tror, att han skulle låta mig
göra afskrifter och utdrag åt honom, som jag gjorde du kan.
Ibland säger han:
»Hör, Annie, vill du
de första åren, om jag kunde disponera min tid, som vara snäll att hjälpa mig med det här!»
Om du visste, hvad jag blir glad!
Och jag vill så gärna, men kan omöjligen komma ifrån just då -- och när jag gör mig fri, är det vanligen för sent. -- Börjar jag, blir jag jämnt störd: än komma jungfrurna in och vilja ha besked om det ena eller andra, så faller Lilly och börnar och skall ha mat.
Jag undrar inte på att Erik blir trött och uttråkad.
H ELENA . jar gråta, eller Einar och Sven slås, eller Kurre vak-
om dig med den största beundran, berättar mig om din otroliga energi och hur märkvärdigt förståndig och praktisk du är.
När han håller länge på så där, har jag en känsla af att han riktigt vill visa mig, ser mig vara.
-- Då visar jag hvad jag duger till.
Det säger han aldrig.
Tvärtom, han talar alltid
hvilken onyttig praktblomma eller lyxkvinna han an-
det ofta till mig själf, och det borde tillfredsställa mig; men det gör det inte.
Jag vill vara mer, mycket mer för honom.
Ingen kan hålla af sina småt-
Jag vet, att han anser mig praktisk.
Han säger
tingar mer än jag gör; men jag kan inte låta bli att
tänka ibland, att man bör vara rik för att ha råd att ha så många, som vi.
Tiden räcker inte till för mig
240 att egna mig både åt dem och åt honom.
(Ett ögonblicks paus).
Helena, älskade, det hjälper inte, jag måste tala! H ELENA (allvarligt). A NNIE . H ELENA .
Är det alldeles nödvändigt, Annie?
så förfärligt mycket allvar i mitt lif, ser du.
Den tiden jag var gammal -- A NNIE .
Det är eget.
Jag har ingen lust.
Den tiden du var gammal?
död.
Eller det var snarare en känsla, som om jag
Ja, de fem, sex åren, som följde på min mans
blifvit lämnad ensam kvar, under det lifvets kurirtåg brusade vidare, som om min vagn plötsligen blifvit om du visste hur förfärlig den känslan är.
Jag har något eller någon skall framkalla den.
Låt oss när jag bara tänker på det. afkopplad, stod stilla, orörlig, på ett sidospår.
Ack, en sådan ångest för att den skall komma igen, att inte tala om det!
Det går en dödsköld genom mig, A NNIE .
Du har inte mer den känslan?
Nej, åhnej!
Jag vet inte hvarför, men jag känH ELENA .
ner mig på en gång så ung, med så många intressen, åter få lida.
så många skälfvande nerver, så många möjligheter att A NNIE .
är just det jag inte gör.
Jag tycker ofta, att jag är lig.
Åh, hvad jag afundas dig!
Hvad du är lycklig, som känner dig ung!
äldst af oss två.
Jag känner mig så tung, så omöjH ELENA (som låter sig ryckas
med af sina tankar, snarare till sig själf än till Annie).
sena ungdomen inom mig gör mig förskräckt.
Jag känner mig inte längre själf.
Det är som om jag inte kunde lita på mig, som om jag vore en helt annan än förr.
Det sjuder i mina ådror en febril ånatt jag har så kort tid på mig, några få år, kanske dagar, timmar.
Jag har aldrig anat, att det inom mig fanns ett sådant behof af lycka.
Jag känner ut sitt lifs lyckokraf -- att göra sig betald.
Inte på andras bekostnad.
A NNIE ( hastigt).
A NNIE . gest för att jag inte skall hinna med.
-- Jag vet ju,
Åh nej, åh nej, det är ingen lycka.
Den där
mig som en fordringsägare, som har rättighet att få
Jag känner dig tillräckligt för att
242 vara fullkomligt viss om att det ej vore någon frestelse för dig att stjäla.
bara, att om jag vore rädd för den där frestelsen att stjäla, som du säger, så skulle jag inte våga trotsa.
Jag skulle hålla händerna för öronen, så här, för att en gång våga lita på det, jag, som har grefvinnan Ulrikas och alla de andras blod i mina ådror.
Frestelse!
Ack, jag känner mig ju inte, jag vet
slippa lyssna till lockelsesången.
Nej, jag skulle inte
skulle fly och inte känna mig säker (ett ögonblicks
paus, som om hon tänkte efter, med ett vemodigt leende) mig trygg där.
förr än jag kommit öfver på andra stranden och kände A NNIE .
är, som gör att du känner dig ung.
Så vet jag desto mal --
Ack, Helena!
Du säger, att du inte vet hvad det
bättre, hvad det är, som gör, att jag känner mig gamH ELENA (rycker sig ur sin stämOch melankolisk och allvarlig, som min lilla ning, i lätt skämtande ton).
kvitterfågel är i afton.
Jag vet också hvad det är. -- Det är därför att här är mörkt.
ängslande tankar följa med skymningen.
(Hon ringer.
Kammarjungfrun kommer in).
Var snäll och under det kammarjungfrun sysslar därmed).
Och kallt är det också därborta, köld för också tänd lamporna och se om elden!
(Hon fortsätter
med sig isande allvar.
Kom hit och sätt dig framför kaminen och låt oss tala om något annat!
Gör dig det riktigt bekvämt i farfarsstolen!
Så sätter jag mig på den här braskudden för att bli
riktigt genomvarm.
Jag är så god, när jag är varm, det vet du väl.
(Kammarjungfrun går.
Helena sitter med händerna knäppta öfver knäna och med blicman här på en evighet.
Jag saknar honom mycket.
Han är väl inte alltjämt sjuk?
ken riktad mot elden).
Apropos, jag har inte sett din
längre än några dagar, men han var riktigt angripen då.
Han hade feber.
Nej, han är frisk nu.
Hela sjukdomen varade inte
så tomt efter honom.
Det har blifvit en sådan vana
Det är väl, att han är återställd.
för mig att se honom nästan dagligen här, om det så blott är några minuter.
Jag kan aldrig upptäcka något förläst hos honom.
Hit kommer han alltid som en frisk vind från den yttre världen.
Nu skall det ting mera att göra.
Han får ge mig mer arbete. särskildt bli roligt att råka honom.
Jag har ingenDu kan inte tänka dig hur intressanta sådana där gamla bref äro.
Jag undrar om din man blir nöjd med mig eller om jag också nu tagit för mycket med -- du skall inte tro, att han är så lätt att göra till pass kanta, och han blir riktigt ond på mig och ger mig nu, som han var på Munkeborg.
Nu äro vi mera bebannor, om jag skrifvit af mera, än han behöfver eller
244 annat än det han vill ha, och det är inte så lätt att alltid gissa mig till, när han inte ger sig tid att förklara, utan »litar på mitt omdöme», som han säger. nom, därför att han aldrig kommer hit.
Har han mycket att göra?
A NNIE . Men nu skall det emellertid bli jag, som bannar ho-
Inte som jag vet.... kanske han tror -- -- -- Han kan omöjligt tro, att han inte är välkomA NNIE (tvekande).
men?
komma så ofta.
Kanske han anser det rättast, klokast, att inte H ELENA (efter ett ögonblicks paus).
det jag kommit hit i afton för att säga.
H ELENA (häftigt). A NNIE .
Om du visste hur svårt det är för mig att säga
Är det något från din man?
vill tala med dig om, något som det kanske inte
Nej, det vore inte så svårt.
Nej, det är något jag
skulle falla en kvinna bland tusende in att säga till en
annan under samma förhållanden -- och jag vet inte -- H ELENA (lugnt).
som har sagt din man, att han inte bör komma hit
Jag kan tänka mig hvad det är.
Det är någon,
så ofta, att mitt rykte kan lida eller lider af det.
Det är därför han håller sig borta.
Man har troligen sagt det är svårt -- därför att det rör din man.
Ack, dig detsamma, och du vill varna mig, men tycker att kära du, jag har länge förstått, att den goda staden pratar, men det frågar jag alldeles inte efter.
Jag kan tala öppet med din man, som med en god vän, och jag skall tala med honom om det här, när han kommer.
Och säger han något till dig innan dess,
eller gör han sig några skrupler af att komma hit, så berätta honom hvad jag sagt.
Det faller mig inte in att låta de kära skvallersystrarna taga ifrån mig en enda timme af den tid han vill skänka mig.
Därtill
frågar jag alldeles för litet efter dem och för mycket efOm du inte visste af det -- om du hade något emot det -- det vore en annan sak.
Nå, ser du, det var
ter det innehåll sammanvaron med honom ger åt mitt lif.
inte kinkigare än så, och det har du grufvat dig för; jag visste det förut, det hör du ju. -- Annie, om du dig, det kan du väl förstå -- vill, får du naturligtvis gärna ta de här brefven med A NNIE .
något ömtåligare, svårare.
Helena, du misstar dig, det var inte det.
Det är (Hon lägger handen öfver ögonen).
246 H ELENA (upprörd).
alla de där förberedelserna.
-- Jag skall inte tycka något är besynnerligt.
-- Jag skall inte känna mig sårad.
Hvad det än är -- säg det bara utan omA NNIE .
Hvad är det, Annie?
Du gör mig nervös med
svep. -- Jag skall inte se på dig, om det går lättare.
Jag sade ju för en stund sedan, att jag inte för-
mådde vara det jag gärna ville -- att jag inte kunde förstå. -- Men du har inte förstått, eller inte velat förstå.
Jag kan ej strida mot dig.
Du har alla fördelar på din sida.
Det inser du nog själf.
-- Och du kan inte vilja begagna dig.
-- Åhnej -- det är H ELENA (med ett utrop).
räcka till -- under det du -- Jag hoppades du skulle
omöjligt att säga.
Jo, Helena, min man älskar dig!
Det är något du inbillar dig,
något, man inbillat dig.
Han tycker om mig, är intresserad af att tala vid mig -- ger mig sysselsättning.
Han trifs här liksom du. -- Han älskar dig.
A NNIE . H ELENA .
komma, det förstör allt. -- Jag var så lycklig -- Jag började lefva upp -- få intressen -- A NNIE (vemodigt).
Nej, du får inte säga så.
Åh, att det skulle
Känna dig ung, med så många skälfvande nerver,
Och så många möjligheter att ännu få lida -- Jag förstod hvad det betydde, om också du inte H ELENA . A NNIE .
H ELENA (sakta).
ville göra det.
vara svartsjuk på mig, du har ju aldrig förrän i dag
Annie, Annie, du får inte säga det, du får inte
låtit mig ana, att du var det; -- Du liksom jag, liksom han, tog det så naturligt, som det ju också var -- som det är.
Du kan inte begära, att jag skall
låta honom försvinna ur mitt lif, därför att människor inbillat dig -- Du vet allt som tilldragit sig och tilldrager sig mellan oss, allt, allt, och du tror mig ju, när jag försäkrar, att han aldrig med ett ord -- aldrig med en stafvelse.
din man så litet, att du inte vet, att det skulle vara det sista, han skulle anförtro någon?
Och hvarför säga det. skulle han?
-- Jag vill veta hvem som hört honom A NNIE .
Han skulle -- Nej, det är inte sant!
Känner du
sjuk.
Nej, han yrade inte.
Jag vaknade vid att höra
Härom natten, när han var
honom tala halfhögt, men sammanhängande.
-- Han
248 sade allt, allt.
Det var förfärligt -- i mörkret, i den djupa tystnaden -- att ligga orörlig och höra det.
Jag vet, att han inte har sagt det till dig.
Han är sade också det.
Jag blef inte sparad något.
Å, Annie, Annie! H ELENA . A NNIE . (Helena gör en rörelse).
Du behöfver inte försvara dig. inte ens säker på att hans kärlek är besvarad.
också du -- det vill jag inte ha reda på -- det är
Om du medvetet eller omedvetet anat detta -- om
ju detsamma, hufvudsaken är, att du nu vet det och att jag vet, att du vet det.
(Det ringer.
Annie reser gå!
Jag vill inte, att han skall se, att jag gråtit -- tro, att något förefallit oss emellan.
H ELENA . sig hastigt upp).
Det är Erik som kommer.
Det var inte hans ringning.
K AMMARJUNGFRUN (kommer in och Ett paket från bokhandlaren till fru grefvinnan.
Det är bra, lägg det där!
H ELENA . lämnar Helena en bok).
Efter en paus).
Du har drömt allt det där.
Det kan aldrig ha gått till på det viset.
kanske först till klarhet den där natten, och nu försöker han --
Hvarför har han inte varit här sedan dess?
Hvad har du sagt till honom?
Jag har ingenting sagt.
Jag har inte låtit honom H ELENA . A NNIE . A NNIE .
märka -- att jag var vaken -- att jag hörde.
Hur har du kunnat?
långsamt).
Det är som om en eldsvåda härjat hemmet och endast lämnat de kala murarne kvar.
Man vågar inte tala, knappast göra en rörelse, så att de H ELENA .
Å, Helena, man kan allt, allt.
(Drömmande och
ej skola störta samman öfver en själf -- och barnen.
Men om du ingentig sagt till honom, så anar han
ju inte att du -- att jag vet, och då kan ju allt vara som förr.
Kan det, Helena?
Är du så säker på dig själf?
H ELENA (tiger). -- Jag har tänkt dessa dagar, att om jag bara får A NNIE (hastigt).
andrum, får hjälp, åtminstone inte hindras, så kan det ju vara en möjlighet att jag kan bygga upp något af spillrorna -- om inte lycka, så -- (Hon brister i gråt).
250 H ELENA (lägger sin hand på Hvad vill du jag skall göra?
Hvad fordrar du A NNIE (betänkande sig; med eftertryck). hennes axel).
af mig?
dig tillräckligt för att veta, att du inte passar för en tarflig roll, när du själf inser, att den är tarflig, och att den inte kan förgyllas upp.
Jag kan tänka mig, med kännedom om din svärmiska och entusiastiska natur, att du trodde dig spela Beatrice eller Svanhild, de rollerna ligga för dig, men dem har du väl man, åtminstone kan du inte begära, att jag skall tycka det.
H ELENA (häftigt).
Jag fordrar ingenting, men jag tror jag känner
strängt taget inte rättighet att spela gent emot min
Tror du inte jag
Jag begär ingenting, ingenting.
Du har rätt från
inser, att det är som du säger, att det ingen konst är att spela inspirerande en gång hvarannan dag, hvarannan månad, hvartannat eller hvart femte år, när
när man bara behöfver visa sig i sina bästa ögonblick, Visst har du rätt.
Hustrun har ju alltid rätt.
För det mesta.
A NNIE . (Lång paus).
H ELENA (som häftigt gått fram
då man känner sig ung, trotsig, modig, hänsynslös. --
och tillbaka stannar framVet du hur det käns, när man får höra, att det för Annie).
enda man kan göra för sina vänners lycka är att gå
ur vägen för dem?
-- Men du har rätt: man kan allt -- isynnerhet när man inte har något val.
(I annan ton, som tyder på inre strid, med nervös hast).
var väl, att jag inte följde ditt råd och skref kontrakt för flera år på den här våningen.
Jag ville först se var.
Jag har trifts här.
Jag har varit lycklig här. hur jag skulle trifvas, innan jag slog mig ned på allMen vårt egentliga hem är ju i alla fall Munkeborg.
Jag behöfver bara skrifva, att man eldar upp våningen -- vi kunna vara där om en vecka, till julen -- A NNIE (har rest sig upp, fatgår förbi, och drar henne till sig).
tar Helenas hand, då denna
H ELENA (med ett sorgset småDet är inte smickrande det där från en vän.
Det är inte många, som man skulle kunna bedja om A NNIE . leende) .
något sådant och som man kan tacka för det.
kanske inte hjälper. -- Det är troligt, att det inte H ELENA (tiger).
Helena!
A NNIE (blygt).
252 H ELENA . A NNIE .
själf --
Ser du, att jag kände dig bättre, än du kände dig H ELENA .
aldrig så hungrig, så stjäl man inte från någon, som
(Häftigt).
Men man må vara
öppnar dörrar och fönster på vid gafvel och säger: jag är försvarslös, tag, om du har hjärta till det, men tar du en enda liten smula, så svälter jag och barnen
ihjäl -- det är ingen frestelse, (sakta) åtminstone ingen, som inte måste öfvervinnas.
För öfrigt tycker skildt tycker inte om att vara det.
Det ligger inte för oss. man inte om att bli ansedd för tarflig, och jag sär-
A NNIE (håller hennes hand i Jag kände dig tillräckligt för att våga öppna dör(sin.
rar och fönster och låta dig se hur det stod till i mitt hem.
Och nu käns det på en gång, som om jag ute i mörkret. stängt det för dig, som om jag läte dig stå ensam H ELENA .
vet, att jag alltid sagt, att det är först, när man själf kan förstå att helt och hållet egna sig åt sina barn
Jag har min lilla flicka.
är gammal, jag menar, känner sig gammal, som man -- inte ha någon annan framtid, intet annat lycko-
kraf än deras.
Du är ett undantag; det har jag alltid tyckt.
Du glömmer aldrig ett ögonblick dina barn.
Det är första gången det händt dig nu.
I afton har har du glömt Kurre, klockan är sju.
Då får jag gå.
Godnatt, Helena!
God natt, Annie! H ELENA .
Fröken Julie
Fröken Julie Ett naturalistiskt sorgespel af
Med ett förord af författaren
STOCKHOLM JOS.
SELIGMANNS FÖRLAG.
____________________________________________ Pris: 1: 50.
FRÖKEN JULIE ETT NATURALISTISKT SORGESPEL AF
AUGUST STRINDBERG MED ETT FÖRORD AF FÖRFATTAREN
JOS.
STOCKHOLM ISAAC MARCUS'
BOKTRYCKERI-AKTIEBOLAG 1888.
FÖRORD. _______
konsten öfverhufvud en Biblia pauperum, en
Teatern har länge förefallit mig vara liksom
bibel i bild för dem som icke kunna läsa skrifvet eller tryckt, och teaterförfattaren en lekmannapredikant som kolporterar tidens tankar i populär form, så populär att medelklassen, som hufvudsakligen befolkar teatern, kan utan mycket hufför alltid varit en folkskola för ungdom, halfvudbry fatta hvarom frågan är.
Teatern har derbildade och qvinnor, hvilka ännu ega qvar den lägre förmågan att bedraga sig sjelfva och låta sig bedras, det vill saga få illusion, emottaga
suggestionen af författaren.
Det har derför i vår
tid, då det rudimentära, ofullständiga tänkandet,
som försiggår genom fantasien, synes utveckla sig som om teatern, liksom religionen, vore stadd på väg att läggas ner som en utdöende form,
till reflexion, undersökning, pröfning, förefallit mig
till hvars njutande vi sakna de erforderliga vilkoren.
För detta antagande talar den genomoch icke minst den omständigheten att i de gående teaterkrisen, som nu regerar hela Europa, kulturland der tidehvarfvets största tänkare alstrats,
nämligen England och Tyskland, dramatiken är I andra länder åter har man trott sig kunna
död, likasom mestadels de andra sköna konsterna. skapa ett nytt drama genom att fylla de gamla ha de nya tankarne ännu icke haft tid att
formerna med nyare tidens innehåll; men dels populariseras, så att publiken egt förståndet att fatta hvarom fråga var, dels ha partistriderna hettat upp sinnena, så att en ren ointresserad
njutning icke kunnat inträda, der man blifvit motsagd i sitt innersta, och der en applåderande eller hvisslande majoritet öfvat sitt förtryck så offentligt som ske kan i en teatersalong, dels har man icke fatt den nya formen åt det nya innehållet, så att det nya vinet sprängt de gamla flaskorna.
göra något nytt -- ty det kan man inte -- utan
I föreliggande dram har jag sökt, icke att
endast att modernisera formen efter de fordringar jag tänkt mig tidens nya menniskor skulle ställa på denna konst.
Och till den andan har jag valt eller låtit mig gripas af ett motiv som kan
sägas ligga utanför dagens partistrider, emedan högre eller lägre, bättre eller sämre, man eller qvinna, är, har varit och skall bli af bestående dant jag hörde det omtalas för ett antal år se-
problemet om socialt stigande eller fallande, om
intresse.
När jag tog, detta motiv ur lifvet, sådan, då händelsen gjorde ett starkt intryck på
mig, fann jag det lämpa sig för sorgespelet, ty
ännu gör det ett sorgligt intryck att se en lyckdö ut.
Men det skall kanske komma en tid, då vi blifvit så utvecklade, så upplysta, att vi med likgiltighet åse det nu råa, cyniska, hjertlösa skådespel lifvet erbjuder, då vi igenlagt dessa
ligt lottad individ gå under, mycket mer en slägt
lägre, opålitliga tankemaskiner som kallas känslor, hvilka blifva öfverflödiga och skadliga, när våra omdömesorgan vuxit ut.
Detta att hjeltinnan väcker medlidande beror endast på vår svaghet
att icke kunna motstå känslan af fruktan för att
samma öde skulle kunna öfvergå oss.
Den mycket känslige åskådaren skall ändock kanske icke vara med tron skall kanske fordra några positiva förslag till det ondas afhjelpande, ett stycke program med andra ord.