Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 470. § 7 m. II.
De åtgärder, hvilka enligt ifrågavarande förordning hitintills verkställts af Borgerskapets äldste i stad och socknenätnnd å landet, hafva Rikets Ständer, med anledning af den förändrade kommunalrepresentalion, som genom de den 21 Mars 1862 utkomna liva kommunalförlätlningar blifvit påbjuden, ansell böra uppdragas i stad åt stadsfullinägtige eller, der sådaue ej finnas, åt allmän rådstufva, och å landet åt kommunalnämnd. § 14.
Då hvad i 2 moni af denna § stadgas i fråga, huruvida utskänkningsrätt bör upphöra, sedan liden för dess lilli aro tilländalupit, är en nödvändig följd af föreskriften i 1 morn., huru dylik utskänkningsrältighet erhålles, har 2 mom. ansetts böra så som öfverflödigt ur författningen utgå.
På enahanda grund hafva ock i 3 morn. orden "eller ock beviljade så«om rättighet upphöra" blifvit uteslutna. § 24 I afseende pä användandet och fördelningen af de för minuthandel nied och utskänkning af bränvin, så i stad som å landet, inflytande afgifler, hafva hos Rikets Ständer blifvit väckte åtskilliga förslag, bland hvilka Rikets Ständer ansett ett härvid framstäldt yrkande, ali en del af ifrågavarande medel mätte ställas (III landstingens förfogande, företrädesvis förtjent af uppmärksamhet.
Om nemligen landstinget skall kunna verksamt bidraga till jordbrukets och näringarries utveckling, till befordrande af kommunikationsväsendet, hälsovården, undervisningen och mera dylikt, så mäste ock nämnda inrättning förses med härtill erforderliga medel.
Alt för sådant ändamål uttaxera betydligare afgifler kunde från början verka till mindre belåtenhet tued denna nya inrättning, och Rikets Ständer hafva derföre ansett ändamålsenligt att af nu ifrågavarande afgilter, såväl de som inflyta från städerna som landet, lill landstinget anslå någon mindre del, den kommunerna utan allt lör kännbar olägenhet kunde undvara.
1 följd häraf hafva Rikets Ständer, som ansett Hushållningssällskaperna böra fortfarande uppbära den andel af ifrågavarande afgilter, hvilken de hitintills åtnjutit, beslutat, alt al de afgilter, som inflyta lör minuthandel med och utskänkning af bränvin, vare sig i stad eller å landet, skall, utom den femtedel, som för närvarande till faller Hushållningssällskaperna, ytterligare en femtedel insättas i landlränteriet för landstingets räkning; dock att i Stockholm hädanefter, sorn hitintills, hela afgilten må tillfalla staden. § 25.
På samma grund som bränviusminutcring och utskänkning blifvit förbjuden ä landet vid auktioner, marknader och andra till lallen, då stone folksamlingar ega rum, hafva Rikets Ständer ansett dylik försäljning äfven böra förbjudas ä så kallade torgdagar på landet eller sådana dagar, då, på af Konungens Befallningshafvande bestämda ställen, uppköp och försäljning af hvarjehanda produkter eger rum.
Vidare hafva Rikets Ständer ansett, ali, i stället för det i denna § förekommande obestämda uttryck ”invid del ställe, der auktion, marknad o. s. v. hålles’’, en viss omkrets från Expeditions-Vts kottets Förslag till underd.
Skrifvelse, M:o 170. 3 nämnda ställen bör bestämmas, hvarinom minuthandel eller utskänkning af bränvin skall vara förbjuden; och halva Rikets Ständer i sådant afseende bestämt i mil frän merberörda ställen. § 26.
Med anledning af derom gjord framställning och dä Rikets Ständer funnit det vara med grunderna för stadgandet i 6 § fullt öfverensstämmande, att den innehafvare af utskänkningsrällighet som under rättighetens utöfning ådagalägger, att han icke fortfarande eger de egenskaper hvilka för rättighetens förvärfvande erfordrats, bör kunna förklaras densamma förlustig; men dock ansett rättvisa och billighet fordra, att han i dylikt läll af redan erlagd ulskänkningsafgilt återbekommer så stor del, som motsvarar den tid, hvarunder räliigheten ej ulöfvats; har i öfverensstämmelse härmed ett stadgande blifvit vid denna § infördt. 3 27.
Dä en motsägelse mellan stadgandet i denna § och gällande inedicinallörfattningar förefinnas derutinnan, att, enligt de sednare, Apothekare är skyldig att äfven utan recept tillhandahålla allmänheten en del medikamenier, i hvilka bränvin ingår såsom beståndsdel, hvaremot, enligt denna §, bränvin med eller utan droguer eller andra tillsatser, ej får på Apothek i minut säljas, utskänkas eller annorledes lill förtäring på stället utdelas, hafva Rikets
Ständer ansett denna motsägelse böra häfvas genom ett förklarande, alt på Apothek bränvin ej må annorlunda än i medicinalförlätlningarne löreskrifves, med eller utan droguer eller andra tillsatser, säljas eller lill förtäring pä stället utdelas. § 28.
Med anledning af åtskilliga hos Rikets Ständer gjorda framställningar om uppbäfvande eller inskränkning af rättigheten att i stad å sön- och helgedagar utskänka starka drycker, hafva Rikets Ständer väl funnit någon ytterligare inskränkning i denna rättighet vara af beholvet påkallad, men då eli förbud mot all utskänkning å sön- och helgedagar på flera ställen säkert skulle föranleda talrika ölverlrädelser, hafva Rikets
Ständer ansett det böra öfverlemnas åt städernas kommunalstyrelser att bedöma, i hvad mån en sådan inskränkning i nämnda rättighet må vara behöflig, samt åt Konungens Befallningshafvande att, efter af kommunalstyrelse härom lättadt beslut och sedan magistraten blifvit i ämnet hörd, utfärda påbud om dylik inskränkning: och har alltså efter 2 mom. i denna § blifvit infördt ett tillägg i nu nämnda syltning på sätt författiiingslorslaget utvisar. § 37.
Rikets Ständers Justitie-ombudsman har uti sin för år 1860 afgifna embetsberättelse lastat uppmärksamhet pä beholvet af närmare bestämningar i lagstiftningen rörande frågan, huruvida sprit af större alkoholshall än aderton grader må, utan vederbörligt tillstånd, kunna i minut försäljas eller icke: beträffande hvilken (låga domstolarne i två likartade läll meddelat motsatta beslut.
I ena fallet hade nemligen en handlande, som tilltalats för det han i sin salubod sålt sprit i minut och erkänt, att 4 Exp eili ti uns- UIs kolt <■ ts Förslag till underd.
Skrifvelse, l\:o 17 0. han till tekniska behof såll 22-gradig sprit i mindre partier än en half kanna, blifvit vid underrätten befriad frän ansvar härfor, men deremot både af Hofrätten och Högste
Domstolen ansedd skyldig till ansvar för oloflig utskänkning.
Teknologiska institutet, hvars yttrande blifvit inlördradt, hade i detta mål utlåtit sig: “att utaf sprit af hvad gradtal som helst kan, genom densammas utspädning med vatten, beredas bränvin af vanlig styrka och att, iläll spriten är ren, älven det bränvin, som deraf erhålles, är rent smakande; hvaremot, i den mån spriten är iner eller mindre finkelhaltig, bränvinet äfven bekommer mer eller mindre stark smak af finkelolja.®
I ett annat mål hade en handlande genom Underrättens och Holrättens sammanstämmande utslag blifvit dömd ali böta för försäljning af 22-gradig sprit i mindre partier än en half kanna, utan dertill erhållet särskildt tillstånd, men blif\it af Högste Domstolen från ansvar befriad dels pä grund af Teknologiska institutets utlåtande, att sprit icke. vid bräunerierna i riket omedelbarligen ur mäsk utdrages med större alkoholshalt än aderton grader, utan mäste, för ernående af högre gradtal, undergå ytterligare beredning, hvarigenom sådan starkare sprit i den mån fördyras, alt derest den sedermera utspädes (ill bränvin, priset å detta blilver vida högre än det gångbara, dels ock emedan handel med dylik sprit, hvars tillgänglighet för tekniska behof är af vigt, icke ansågs vara underkastad de inskränkningar och bestämmelser, sorn löt försäljning af bränvin och andra spirituösa drycker äro gällande.
Dessa exempel hafva Rikets Ständer ansett tillräckligt ådagalägga behofvet af närmare bestämningar i lagstiftningen rörande della ämne: och som utredl blifvit, att af sprit utaf hvad gradtal som helst kan genom utspädning med valten beredas bränvin af vanlig styrka, hafva Rikets Ständer, lill förekommande af ofvan omlörmälda stridighet i åsigter, ansett nödigt alt i 37 § särskild föreskrift meddelas derom, alt hvad i denna förordning stadgas om minuthandel med eller utskänkning af bränvin äfven skall gälla sprit. §g 41, 49, 52 och 54.
1 enlighet med den af Rikets Ständer beslutade särskilda författning angående den nya strafflagens införande och hvad i afseende derå iakttagas skall, hafva de i dessa §§ förekommande straffbestämmelser: “fängelse med arbete® och “enkelt fängelse" blifvit utbytte mot “fängelse".
Likaledes och då i den af Rikets Ständer vid innevarande riksdag antagna nya strafflag andra grunder äro bestämda för böters förvandling till vatten och bröd än de i nu gällande lag förekommande, har, i stället för den i 52 § I mom. förekommande hänvisning till 5 Kap.
Straff-balken, blifvit föreskrifvet, att de här omlörmälda böter skola förvandlas enligt “i lag stadgade grunder".
Derjemte och enär den särskilda stadga, som finnes af Kongl. Maj:t utfärdad angående fångars sysselsättning, äfven är tillämplig pä dem, som dömas för förbrytelser mot ifrågavarande författning, hafva Rikets
Ständer ansett den i 52 § förekommande bestämmelse, alt fängen under fängelsetiden bör till arbete hållas, kunna ur författningen utgå.
Som böter, hvilka enligt denna författning ädömas, funnits böra utgå efter enahanda grunder, som rörande böter äro i allmänna lagen loreskrifna, hafva Rikets Ständer ansell den i 2 mom. af 54 § förekommande särskilda bestämmelse angående böters gäldande böra borttagas.
Expedilions-Utskottets Förs/ai; lill underd.
Skrifvelse, .\:o 170. 5 §§ 42 och 46.
Den i dessa §§ förekoimnaiide bestämmelse, att handlande, som andra gången gör sig skyldig till öfverträdelse af författningen, skall vara sin handelsrättighet förlustig, hafva Rikets
Ständer trott kunna ulan fara mildras derhän, att nämnda påföljd ej må drabba förbrytaren förrän vid tredje gängen förnyad förbrytelse. § 47.
Del i denna § bestämda bötesansvar hafva Rikets Ständer ansett böra ökas till böter från och med 10 till och med 50 Riksdaler. § 57.
Enär allmänna åklagare i alla de mål, der rättigheten att kära ej är särskildt förbehållen målseganden, äro pligtige att åtala förbrytelser mot lag och författningar, hafva Rikets Ständer funnit, del i denna § förekommande tillägg: “älven utan särskild angifvelse® böra, såsom öfverflödigt ur författningen borttagas. § 58.
Då enligt 57 §, en hvar eger rättighet att sjelf anställa åtal för förbrytelser mot denna författning, utan annan inskränkning, än alt barn ej må åtala föräldrars och tjenstehjon icke husbondefolks förbrytelser, så synes det i I mom. af 58 § förekom mande stadgande, ali förbrytelser mot denna förordning må till åtal af allmän åklagare angilvas af enhvar, utom af harn mot föräldrar, likaledes vara öfverflödigt och följaktligen kunna ur författningen utgå.
Maj:t täcktes i nåder godkänna bifogade förslag till författning, angående vilkoret) för försäljning af bränvin och andra brända eller destillerade spirituösa drycker, samt i ämnet utfärda nådig förordning.
6 Expeditions-UIskoitn/s Förslug till underd.
Skrifvelse, S:n 110.
Förslag tili Författning angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker. § i Bränvin må ej till mindre belopp än 15 kannor säljas af annan än den, som enligt § 2 eller 4 dertill berättigad är.
§ 2 Den, sorn erhållit rättighet att idka minuthandel med bränvin, får ej sälja mindre än en half kanna. § 3.
Vid handel, som i förestående §§ omförmäles, mä hvad säldl blifvit icke i mindre belopp, än det minsta, som i hvartdera fallet säljas må, utlemnas eller mellan flere köpare fördelas; ej heller får något af det sålda å försäljningsstället förtäras.
§ Den, som erhållit rättighet att idka utskänkning af bränvin, må sälja huru litet belopp som helst, och må detta å stället förtäras eller derifrån alhemtas.
Å utskänkningsställe skall mat alltid vara afl tillgå. § 5- Utskänkning af bränvin må icke utöfvas af den, sorn idkar annan handel, till hvars bedrifvande särskildt tillstånd erfordras.
Å landet utom köpingar vare lag samma för minuthandel med bränvin. § 6.
Rättighet lill minuthandel med eller utskänkning al bränvin mä ej tilldelas annan än den, som har god frejd, gjort sig känd för ordentlighet, kan försvarligt skrifva och räkna samt prölvas i öfrigt tjenlig vara.
Den, som, enligt 2 mom. i § 1 af Kongl. Maj:ts nådiga Förordning angående vilkoren för bränvinstillverkning, icke får med sådan sig befatta, äfvensom apothekare, må ej tilldelas rättighet till minuthandel med eller utskänkning al bränvin. E&peditions-Utskottets Forsing till underd.
Skrifvelse, xV.-o 170. 7 § 7
I stad skall magistraten hvarje år inom forsta hälften af Maj för Kongl. Majlis Befallningshafvande uppgifva de källarmästare, vinskänkar, idkare af schweitzerirörelse, traktörer och värdshusvärdar, hvilka å sin rörelse innehafva burskap, äfvensom de näringsidkare, hvilka rättighet tdl sådan rörelse, som i denna författning under minuthandel med eller utskänkning af bränvin förstås, blifvit förlänad för bestämd lid, hvilken före ingången af nästa försäljuings-år icke tilländalöper.
I sammanhang dermed, och sedan Sladsfullmäglige eller, der sådane ej finnas, allmän Rådstufva hörde blifvit, skall magistraten till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande afgifva utlåtande, huruvida derjemte rättighet all dä idka minuthandel med eller utskänkning af bränvin må andra personer lör högst tre år tilldelas, och, i sådant fall, föreslå försäljningsställenas antal, äfvensom i hvilken trakt af staden hvarje försäljningsställe finnas må, i läll föreskrift jemväl i sistnämnda hänseende anses nödig.
Majlis Befallningshafvande lätte derefter sitt beslut i ämnet och gifve det magistraten tillkänna; dock må ej mot håde magistratens och Stadsfullmägtiges eller allmän Rådstufva* afstvrkande beslutas, att näringsidkare enligt 2 mom. antagas skola, ej heller sådane näringsidkares antal bestämmas högre än det, hvarom magistraten och Sladsfullmäglige eller allmän Rådstufva äro ense. 8 8.
För hvarje sådan näringsidkare, som i 1 mom. af § 7 om förmäld är, skall ärligen, sä länge hans rättighet ,ortlär, den komité, som för bevillningslaxering salt är, före den 15 Juni beräkna det kannelal bränvin, sorn må anses komma att af näringsidkaren under det nästföljande lörsäljuings-året i staden lör»lirås, i läll han sin rätt till bränviiisförsäljuing då fortfarande utöfvar.
Näringsidkare, som icke före den 1 Juli sin rätt lill brämiusförsäljning hos magistraten uppsagt, vare underkastad den afgift, som bör under det näst följande försäljnings-året utgå för del kannetal, hvilket i nu stadgad ordning blifvit bestämdt. § « Burskap, som hädanefter meddelas, medlöre ej rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin. § »o.
De i § 7 morn. 2 omförmälda lörsäljningsrältigheter, äfvensom de, hvilka magistraten, sedan Sladsfullmäglige eller, der sådane ej finnas, allmän Rådstufva blifvit hörde, finner skäligt låta, i uppsagda eller förverkade rättigheters ställe, under nästföljande lörsäljnings-är utöfvas, varde, innan Juli månads utgång, al magistraten på offentlig auktion utbjudna lör den af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande jemlikt § 7 bestämda lid af högst tre år, åt den eller riem, som åtaga sig afgift för högsta kannetal.
Ma gislraten ege att, efter Stadsfullmägtiges eller, der sådane ej finnas, allmän Rådslulvas hörande, bestämma, om flera rättigheter skola utbjudas samfäldt i ett utrop eller hvarje rättighet särskildt.
Auktionsanbuden pröfvas af magistraten, som ege dem, 8 Expeditions-Utskottets Förslug till unden), 'leri/reise, I\:o il(J. med afseende ej mindre å de bjudandes behörighet och tjenlighet, än äfven ä den erbjudna algiilens belopp, antaga eller förkasta.
Bildar sig i stad bolag för öfvertägande af all den minuthandel med eller all den utskänkning af bränvin, eller af beggedera, hvilken eljest skolat, enligt nästföregående moment, på auktion derstädes utbjudas, må magistraten,, sedan Sladslullmägtige eller, der sådane ej finnas, allmän Hådstulva hörde blifvit, härom med bolaget, utan föregången auktion, sluta aftal för den al Kongl. Maj:Is Befallningshafvande bestämda tid.
Härvid får dock algi II en ej bestämmas lägre, än sammanlagda beloppet skolat, enligt § 17, minst utgöra, i fall försäljniugsrättigheterna varit åt särskilda personer upplåtna. § 11- Gästgifvare vare ej pligtig all bränvin till utskänkning hålla. § 12 Gästgifveri å landet, för hvilket, vid den tid, då denna författning blifvit till efterlefnad gällande, ulskänkningsrättighel ulöfvas, varde vid rättigheten fortfarande bibehållet, intilldess densamma upphör genom uppsägning eller förverkas.
Hvarje år, så länge rättigheten varar, skall, innan bevillnings-taxerings-komité för socknen sammanträder, kommunalnämnden beräkna det kannetal bränvin, som må anses komma att under det nästföljande lörsäljnings-årel å gästgifveriet försäljas, i fall utskänkningsrättighelen der fortfarande utöfvas.
Taxeringskomitéen pröfve beräkningen och beslämme det kannetal, för hvilket afgift skall erläggas.
Gästgifvare, som icke, inom en månad frän det (axeringskomiléens förrättning blifvit alslulad, hos kommunalnämnden uppsagt den rätt till bränvinsulskänkning, som gästgifveriet åtföljer, vare underkastad den afgift, som bör under det nästföljande försäljnings-årel utgå för del kannetal. hvilket i nu stadgad ordning blifvit bestämdt.
Der gäslgifverihållning är mellan lieie åboer fördelad, må utskänkningsrätlighel af dem icke samtidigt utöfvas, utan af hvardera endast under den tid lian gäslgifverihällningcn besörjer.
Den, som vill sin andel i utskänkniugsrätligheten uppsäga, vare dertill berättigad, der uppsägning sker inom den lid, som i 3 moni. är bestämd.
Har uppsägning skett, gånge afgift ut endast för den eller de åboers andel, hvilka vilja utskänkning fortfarande idka, och dellage i algi flen hvardera i förhållande till den tid, han ulskänkningsrälten i förening med gästgifverihållningen utöfvar. § 13.
Öfver beslut, som taxeringskomité, jemlikt §§ 8 och 12, meddelar, i fråga om beräkning af det kannetal bränvin, för hvilket minuthandels- eller utskänkningsafgift erläggas skall, eger så väl den skatlskvldige, som inom länet varande hushållningssällskap, stad, magistrat, socken eller kommunalnämnd alt bos pröfningskomité anföra besvär inom den tid och i den ordning, som för öfverklagande af laxeringskoinilés beslut i allmänhet äro bestämda: äfvensom pröfningskomité tillkommer alt, ehvad dylikt beslut blifvit öfverklagadl eller ej, deri vidtaga förändringar, som finnas skäliga; och må vidare klagan öfver pröfuingskomités beslut, i den ordning bevillningsförordningen i allmänhet bestämmer, fulllöljas af dem. hvilka öfver laxeringskoinilés beslut, enligt hvad bär o van sägs, ega besvär anföra.
Ulan Expe ditions-Utskottets Förslag lill underd.
Skrifvelse, N:o 470.
Utan hinder af förd klagan skall försäljningsafgiften utgå efter det af taxeringskomité bestämda kannetal, intill dess ändring deri blifvit vidtagen genom beslnt, som vunnit laga kraft. § 14.
Vill någon väcka fråga, att annan utskänkning, än den, som kan gästgifveri tillkomma, må i socken å landet idkas, gore derom framställning hos kommunalnämndens ordförande före utgången af Mars det år, då försäljningen skall börjas.
Kommunalnämnden skall innan slutet af April deröfver afgifva yttrande och deri, om bifall till utskänkningen för högst tre år tillstyrkes, utsätta den trakt, hvarinom det må ske, hvarefter yttrandet öfverletnnas till Ordföranden i Kommunalstämman.
Denne inhemte, innan Maj månads utgång, på kommunalstämma, som blifvit två söndagar å rad pålyst, socknemännens utlåtande i ämnet.
Varder framställningen af både kommunalnämnd och kommunalstämma ogillad, förfalle frågan.
Har åter endera eller begge bifall tillstyrkt, sände, inom tre veckor från det kommunalstämma blifvit hållen, Ordföranden kommunalstämmoprotokollet och kommunalnämndens yttrande till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande in.
Majlis Befallningshafvande fatte deri sitt beslut och gifve det kommunalnämndens ordförande tillkänna.
Der fråga uppstår, alt rättighet till minuthandel med bränvin i socken må beviljas, lörfares på lika sätt, sorn om utskänkning nu stadgadt är. § 15.
Rättigheterna för andra tillåtna utskänkningsslällen än gästgifveriet äfvensom för minulhandelsställena i socknen, varde derefter, innan September månads utgång af kommunal-nämnden på offentlig auktion utbjudna för den af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande jemlikt § 14 bestämda tid af högst tre år åt den eller dem, som åtaga sig afgift för högsta kannetal.
Kommunalnämnden pröfve de anbud, som dervid göras, och ege deni, med afseende ej mindre å de bjudandes behörighet och tjenlighet, än äfven å den erbjudna afgiftens belopp, antaga eller förkasta.
Der utskänkningsrältighet för gästgifveri blifvit uppsagd inom den i § 12 bestämda tid, ege kommunalnämnden, om den så för godt finner och derest ej å kommunalstämma, som två söndagar å rad blifvit pålyst, annorledes beslutas, att vid den auktion, som nyss sagd är, ny utskänkningsrältighet, med utsättande af stället för dess utöfning, i den uppsagda rättighetens ställe, på enahanda sätt utbjuda och auklionsanbuden pröfva. § 16- Försäljnings-året räknas för stad från den 1 Oktober och å landel från den 1 November. § 17.
Vid beräkning, som är i § 8 för stad föreskrifvert, må kannetal icke sättas för minuthandels- eller utskänkningsställe under 800, och vid beräkning, sorn är i § 12 för gästgifveri å landet föreskrifven, icke under 400.
Ej heller lår auktionsanbud, som enligt § 10 eller 15 för hvartdera slaget af handel antages, understiga i stad 800 eller å landet 400 kannor.
Bi/i. till B.
Prof. 4862—1863. 10 Saini. 4 Afd. 48 Haji. 2 10 Expeditions-Ulskotlets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 170. § 18.
Så i stad som å landet utgöres algillen vid minuthandel med 25 öre och vid utskänkning med 40 öre för hvarje kanna af det bränvin, som enligt § 8 eller 12 be rak nadt blifvit eller hvarför afgift enligt § 10 eller 15 åtagen är. § 19- Årsafgift för minuthandel med och utskänkning af bränvin skall för hvarje halfår förskottsvis erläggas och inbetalas till vederbörande uppbördsman. § 20.
Den som sin rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin i stad en gäng uppsagt, må ej till dylik försäljning ånyo vinna rättighet annorledes än i § 10 medgilves.
Ilar för gästgifveri å landet rättighet till bränvinsutskänkning en gäng blifvit af egaren uppsagd, må den icke kunna för gästgifveriet åter förvärfvas Gästgifvaren må dock kunna för sin person vinna rättighet till bränvinsutskänkning på sätt i § 15 medgifves. § 21.
Rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin må ej på annan person ölverlålas, utan att denne i stad af magistraten och å landet af kommunal nämnd pröfvas tjenlig och i öfrigt behörig. § 22.
Innan minuthandel med eller utskänkning af bränvin företages af den, som till sådan försäljning rättighet undfått, vare han pligtig att i stad hos magistraten och ä landet hos kronobetjeningen anmäla å hvilket ställe han försäljningen idka vill.
Der en ligt § 7 eller 14 viss trakt för försäljningsstället blifvit bestämd, varde det iakttaget. § 23.
Vid läger, eller der trupp eljest är lör flere dagar sammandragen, vid helso brunn eller badort, på passagerarelärtyg, eller der värdshusrörelse af annan anledning kan komma i fråga att under endast någon del af året utöfvas, må, för kortare tid än år, rättighet till bränvinsutskänkning meddelas af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, när, i förstnämnda fall, befälhafvande militärchef, och, i öfriga fall, andre vederbörande derom gjort anmälan.
Algiften bestämmes af den för bevillningstaxering näst derefter sammanträdande komité, men får ej understiga det belopp, som för den ifrågavarande tiden svarar mot den afgift, hvilken enligt de i §§ 17 och 18 stadgade beräkningsgrunder för år minst Expeditions-Utskottets Förslag lill underd.
Skrifvelse, J\:o i70. 11 tid beräknas.
Då till utskänkning, nu sagd är, tillstånd meddelas, underrätte Kongl Maj:ts Befallningshafvande derom vederbörande skönskrifvare. § 24.
Utaf de afgifler, som enligt denna förordning inflyta för minuthandel med och utskänkning af bränvin, \are sig i stad eiler å landel, insättes i landtränleriet i för Landstingets och £ för hushållningssällskapets räkning, för alt förvaltas och användas till ändamål, som för länet nyttiga äro.