Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Prot. 1834- 4-.de Sami. 2-dra Afd.] 1 3:dje Häftet.
, bibliotek den i3 Julii. a Stats- samt Allm. Besv.- och Oeconomie-Utskottens Utlåtande N:0 10. nan tid, än den, då isarne voro farbara, vid hvilka tillfällen öboerne skulle åligga att, i likhet med de skjutsningsskyldige å fasta landet, ifrågavarande onus fullgöra.
Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottet, till hvars handläggning desse motioner blifvit remitterade, har desamma, gemensamt med StatsUtskottet, i öfvervägande tagit; och ehuru Utskotten inse och erkänna den lättnad, som, genom Kronoskjulsens borttagande, skulle jordbruket beredas; likväl och som, beträffande Herr Petres och Anders Danielssons hemställan, alt detta besvär måtte genom beting åt enskilde upplåtas, det förekommer, att, i anseende till Ovissheten huru ofta dylika skjutsningar kunde ifrågakomma, och olikheten i del häst-antal, som vid ena oell andra tillfället vore af nöden, många svårigheter utan tvifvel skulle uppstå för entreprenaders lillvägabringande, eller åtminstone så hög betalning dervid fordras, att transportkostnaden genom denna anstalt blefve för Staten vida dyrare, än hittills; samt Herr Petres förslag, att, i berörde fall, ersättningen till de skjutsande skulle, i förhållande till hemmantalet, debiteras hvarje Län, i Utskottens tanka, komme alt röna motstånd i flere orter, der ifrågavarande onus är lättare att utgöra och, efter den vid sista Riksdag beviljade förhöjning i skjutslegan, anses mindre tryckande samt således troligen ej skulle af de skjutsskyldige emot en contant utgift utbytas; alltså anse Utskotten sig icke kunna å motionerne i denna del tillstyrka bifall.
I fråga om Kronotransporters verkställande sjöledes, och att Båtsmän måtte marehera, få Utskotten åberopa deras härom under N:o 6 afgifne Betänkande; och som Soldater under tåg icke äro berättigade lill skjuts, lärer något vidare utlåtande, i anledning af Anders Danielssons i berörde afseende gjorde framställning, icke erfordras.
Hvad slutligen angår Eric Erssons motion; så medgifves väl, att öboer på flere ställen, genom svårigheten att föra dragare och åkdon till fasta landet, hafva en serskild olägenhet af Kronoskjutsens utgörande; men då den befrielse från skjutsningsbesväret under större delen af året, som Motionairen för vissa öboer yrkat, skulle föranleda dertill, att de skjutsskyldige på fasta landet så mycket mer och orättvist betungades; i sammanhang hvarmed äfven kan anmärkas, att de hemmansegare, hvilka bo aflägse från allmänna landsvägen, och, genom flere mils resa för skjutsens bestridande, eller andre med deras inställelse å skjutsningsorten förknippa - Stats- samt Allm.
< Besv,- och O economie-Ut sköttens Betänkande IV:a it. 3 de hinder och svårigheter, lida en, med den nyssnämnde, jemförlig olägenhet, skulle, med lika skäl som öboerne, på de öfrige skjutsskyldiges bekostnad, göra anspråk på lindring i besväret, hvilket derigenom lomme att blifva ojemnare, än hittills, fördeladt; och då dessutom icke bör betviflas, att ju vederbörande Läns-Styrelser så reglera öboers Kronoskjulsnings-skyldighet, att den öfverklagade olägenheten blifver, så litet som möjligt, tryckande; hemställa Utskotten, att Eric Erssons motion icke måtte till någon åtgärd föranleda.
Slockholm den 12 Julii 1834- N:o 11.
Ankom till Eip—Utsl. den i3 Julii.
Betänkande, i anledning af väckt fråga om Artilleriehästars begagnande i stället för Kronoskjuts, till forsling af Kronans spanmåls- och mjölförråd för vissa Garnisonsorters behof.
Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottets i detta ämne afgifne Betänkande N:o 42> som den 2 sisth Maji blifvit i Vällofl. Borgare-Ståndet bifallet, har af öfrige 3:ne Riks-Stånden blifvit återremitteradt, på grund af dervid gjorda anmärkningar: inom Högloft, Ritlderskapet och Adeln: att det ej vore möjligt med nuvarande antal Artillerie-hästar bestrida ifrågakomne transporter, emedan hästarne knappast skola vara tillräcklige till recruternes öfning, utom hvilken förekomme profkörning af kanoner, lavetter och ammunitionsvagnar; att Wendes Artillerie haft sina hästar på utfodring, af den orsak att Regementet icke egt ridhus, och således ej kunnat, såsom Artillerie-Regementena i Slockholm och Götheborg, under vintertiden använda hästarne till recruternes öfning, som dock hädanefter komme att ega rum, sedan Regementet blifvit med ridhus försedt; att det vore osäkert om det belopp, hvarföre Kronoskjuts hittills erhållits, skulle blifva tillräckligt, att, på sätt Utskottet alternativt föreslagit, betacka kostnaden för serskilde hästars inköp och underhåll, hvadan lämpligare ansetts att, emot beting, enligt contract, få den ifrågavarande forslingen verkställd; 4 Stats- samt Allm.
Besv- och Oeconomie-Utskottens Utlåtande N:o //. inom Ilögvördiga P reste-Ståndet: att då kostnaden för hästars inköp och underhåll ej på förhand kunde med visshet beräknas, vore förslaget i berörde afseende för mycket obestämdt, för att såsom något bättre, än det närvarande, antagas, äfven i anseende dertill, att ej ulredt vore, huruvida tillgång på vagnar verkligen finnes; och inom Hedervärda Bonde-Ståndet: att då ett ändamål af den betydenhet, som en mängd jordbrukares befrielse från ett tryckande skjutsnings-besvär vore i fråga, borde man ej aflägsna möjligheten af ändamålets vinnande genom det af Utskottet föreslagna vilkor, att kostnaden för ett förändradt forslingssätt ej finge öfverstiga det för Kronoskjutsningen hittills vanligen utgående belopp, helst ett mindre betydligt tillskott vore af föga betydenhet, i jemförelse med den vinst, som genom förändringen kunde de Kronoskjutsskyldige beredas; hvarjemte den mening yttrats, alt genom forslingens verkställande genom för längre tid på förhand uppgjordt beting, ali ökad kostnad borde kunna undvikas.
Vid föredragning häraf har Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottet funnit återremisserne hufvudsakligen åsyfta, att ifrågavarande forsling hör bestridas genom beling, äfven om kostnaden härföre skulle uppgå till högre belopp, än hvad hittills för transporten med Kronoskjuts blifvit betaldt, samt, då fråga således kunde uppstå om ökade utgifter för Statsverket, ansett ärendet böra gemensamt med Stats-Utskotlet behandlas.
De förenade Utskotten hafva, på grund häraf, tagit ärendet i öfvervägande, och få vördsamt anföra, att Utskotten, som ingalunda anse den omförmälde forslingens verkställande med Artillerie-hästar böra för sig gå, på bekostnad af Regementenas tjenstgöring, hvars oafbrutna och ändamålsenliga gång i främsta rummet måste afses, deremot hysa den öfver tygelse, att antingen genom anskaffande och underhållande af ett ringa antal trosshästar, äfven om inköp af vagnar måste ske, eller snarare medelst forslingens upplåtande till den minstbjudande, de ifrågavarande spanmålstransporterne kunna verkställas för lika godt pris, som med Kronoskjuts, om ej för bättre; äfvensom, i händelse en tillökning i utgift, genom den åsyftade förändringen, skulle inträffa, sådant, i Utskottens tanka, ej bör lägga hinder i vägen för ändamålets ernående, enär kostnaden hittills ej varit till något visst belopp inskränkt, utan enligt reqvisitioner och räkningar utgått, samt dessutom önskligt är att från jordbruket kunna borttaga ifrågavarande skjutsnings-bestyr.
I följd häraf och med frånträdande af hvad i afseende på kostnadsbeloppet förut varit af Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Ulskottet hemställdt, föreslås vördsamt, att Rikets Höglofl.
Ständer hos Kongl, Majit i underdånighet an - Stats- samt Allm. Besa.- och Oeconomie-Utskottens Betänkande N\o tu. 5 hålla, att i de garnisonsorter, der Artillerie-Regementen äro förlagde, och spanmålsförråden, som för garnisonens och Kronans behof förmalas, lill och ifrån qvarnar, hittills blifvit med Kronoskjuts forlskaffade, denna forsling hädanefter måtte antingen med Kronans hästar, jemte Kronans vagnar och manskap, eller ock emot beting af enskilde personer verkställas, samt ersättningen derföre utgå af de till den hittills begagnade Kronoskjulsens godtgörelse anslagne medel.
Hvilket dock lill Rikets Höglo fl. Ständers närmare pröfning öfrerlemuas.
Slockholm den 12 Julii 1834.
Ankom till Exp.-Utsk. d. i3 Julli.
Betänkande, i anledning af vackt fråga om upphäfvande af den, vid fördelningen af Utmarken på öland, samma Utmark asalia ränta.
Till Stats- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottens behandling har Hedervärda Bonde-Ståndet öfverlemnat ett af Riksdagsfullmägtige Samuel Jötisson och Per Jonsson från Öland afgifvet memorial, innehållande, all, sedan de vid sista Riksdag hemställt, att den spanmålsränta, som blifvit bestämd att utgöras för den å hemmanen på Öland fördelade Utmark, eller den så kallade Alfvaren, måtte upphäfvas, enär mulbetesrältigheten å dessa Utmärker vore ibland de herrligheter, som vid hemmanens skattläggning till ränta blifvit beräknade; hade Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse (Nio 314), anhållit, att Kongl.
Majit i Nåder ville anbefalla undersökning om förhållandet, på hemmansegarnes bekostnad, samt sedermera deruti meddela rättelse, 0111 sådant af omsländigheterne påkallades; men som Kongl. Majit, efter vederbörandes hörande, förklarat
Sig icke kunna Rikets Ständers underdåniga hemställan bifalla; så anhöllo Motionairerne, att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Majit i underdånighet förnya omförmäide hemställan om undersökning, och begära,, att målet måtte till ny pröfning af Kongl. Majit upptagas; dervid Motionairerne, jemte klagan öfver den ofördelaktiga verkan på Öns välstånd, som Utmarks - 6 Stats- samt .Allm.
Besv.- och Oeconomie-Utskottens Betänkande N:o 12. skal ten skall medföra, åberopat livad de å förra Riksdagen i målet andragit, samt åtskillige motionen bifogade handlingar innehålla.
För att bereda närmare kännedom om beskaffenheten af denna fråga och dess behandling under föregående Riksdagar, hafva Utskotten ansett sig böra meddela följande, från Stats- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottens vid sista Riksdag i ämnet afgifne Betänkande £N:o 106), samt utur nämnde handlingar heratade upplysningar, nemligen: att, genom Kongl.
Brefvet den 16 Mars 1802, angående hushållningens förbättrande på Öland, blifvit, med bifall lill Kammar-Collegii gjorda hemställan, föreskrifvet, att ifrågavarande Utmark, sedan de delar deraf blifvit frånskiljde, hvilka till Skogs-Allmänningar och Ekplanteringshagar borde bibehållas, finge af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande fördelas emellan dem, som sig deraf begagnade, dock att, om någon del af den upplåtna marken funnes tjenlig till trädplantering, vissa skyldigheter, i berörde afseende, borde med fördelningen förbindas; att, sedan derefter för de Comiterade, som borde verkställa den sålunda heslutade fördelningen af Alfvared, Nådig Instruclion under den 6 Maji 1813 blifvit utfärdad, innehållande, bland annat, den föreskrift, att för hvarje till uppodling tjenligt tunnland, en viss årlig ränta af 1 , 2, 3 till 4 kappars afradsspannmål borde utsättas; hade fördelningen först för sig gått på Ölands Norra Mot, dervid dock skatten för ett tunland aldrig upptogs högre än lill två kappar, samt taxeringslängderne blifvit på visse, genom kungörelser uti alla Socknekyrkor, utsatte dagar till justering uppläste, hvarefter, då de lemnats ulan anmärkning, all talan, till ändrings vinnande i taxeringen, ansetts icke vidare vara öppen; varande dessa åtgärder, genom Kongl. Brefvet den 29 October 1816, i Nåder gillade, med förklarande, att nämnde skatt för Norra Mötet korarae att från och med 1818 laga sin början; och har Kongl. Majit, under den 17 November sistnämnde år, dels i Nåder afslagil Bonde-Ståndets Fullmägtiges från Ölands Norra Mot vid samma års Riksdag gjorda underdåniga anhållan, att delningen måtte upphäfvas, eller åtminstone ytterligare öfverses, rättas och jemkas, dels ock, med ogillande af Riksdagsfullmägtigens från Södra Mötet i enahanda afseenden framställda begäran, täckts förklara, att derstädes borde förfaras, på sätt som skett i Norra Mötet; i följd hvaraf delningen äfven der verkställdes och under den 12 Maji 1819 af Kongl. Majit gillades, med Nådig föreskrift, att Utmarks-skatten från och med 1821 borde utgå; att befrielse ifrån ifrågavarande spannmålsränta äfven blifvit af Ölands Fullmägtige vid i8a3 års Riksdag sökt, ehuru Kongl. Majit, enligt Nådig Slats- saint Allm. Besv.- och Oeconomie-Utskottens Betänkande N:o 12.
7 Resolution den g Mars 1824, dertill icke lemnat bifall, enär samma ränta blifvit vid Stats-regleringen upptagen oell påräknad; alt berörde befrielse hufvudsakligen yrkas på den grund, att, ehuru jagträttigheten på Öland från uråldriga tider varit Kongl.
Maj:t förbehållen, och alla högdjur på ön fridlyste, hvilket gällt så väl för inegorne som utmarkerne eller Alfvaren, hade likväl denna rätt endast angått djuren, men icke varit så vidsträckt, att sjelfva jorden någonsin ansetts för en Kongl.
Maj:ls och Kronans tillhörighet; utan hade ifrågavarande utmarker fastmera betraktats såsom hemmanens betesmark, och Allmogen i alla tider derå egt betesrättighet, som vid skattläggningarne blifvit bland hemmanens så kallade herrligheter upptagne, och ingått i beräkning vid hemmantalets bestämmande, af hvilket förhållande hemtats den slutsats, att, genom den nu tillkomna spanmålsränlan, dubbelskatt för en och samma förmon blifvit hemmanen ålagd; att de förenade Utskotten vid sista Riksdag ansett de dels på rättsgrunder, dels på billighet grundade skäl, Ölands Riksdagsfullmägtige, till stöd för deras yrkande, framburit, vara af den talande egenskap, alt de förljenade lill deras tillförlitlighet närmare undersökas, helst de af Fullmäglige bifogade skaltläggnings-document tycktes utvisa, att betesrätt å Alfvaren varit ansedd och beräknad såsom en hemmanen åtföljande förmon eller rättighet, samt Kongl. Brefvet den 16
Mars 1802 innehölie en upplåtelse af samma mark, till fördelning emellan dem, som sig deraf dittills begagnat, utan att något vilkor af spanmålsränla eller annan skatt dervid blifvit fästadt; och enär Utskotten förmodade, att, i händelse gil lige anspråk på rättelse i öfrigt funnos för handen, tillfälle för en ytterligare undersökning borde beredas, oaktadt hemmansegarne, genom underlåtenhet att söka ändring i Comiterades åtgärder i den väg Kongl.
Instructionen den 6 Maji 1813 föreskrifver, kunde anses hafva all rätt till talan iLerörde hänseende förlorat, tillstyrkte Utskotten den sedermera, genom Rikets Ständers ofvanomförmälde skrifvelse, till Kongl. Maj:t framförda underdådiga begäran, att undersökning måtte, på Nådig befallning, varda afKammar-Collegium och Kongl. Majrts vederbörande Befallningshafvande, i närvaro af hemmansegarne eller deras befullmägligade ombud, föranstaltad, till utredande huruvida, på sätt är vordet uppgifvet, ifrågavarande allmänqings-marker verkligen blifvit på tvänne serskilda sätt och vid olika tillfällen skattlagde, eller hemmansegarnes lagliga rätt 1 annat afseende för nära trädd, i hvilket fall Kongl. Majrt täcktes en rättelse derutinnan i Nåder förordna; men att, i händelse denna undersökning skulle med kost - 8 Stats- samt yl lim.
Ben’.- och Oeconomic-Utshottens Betänkande N:o ti* nåd blifva förenad, och hemmansegarne, deröfver i Nåder hörde, skulle undandraga s.ig att densamma af egna medel bestrida, den redan förrättade och i laga ordning kraftvunna skattläggningen då måtte, i orubbadt skick, förblifva; att, uti underdåniga utlåtanden, i fråga om nämnde undersökning, blifvit förklaradt af Ölands hemmansegare, bland annat, alt de ville bestrida kostnaden för undersökningen, samt af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Calmar Län, att de skäl, hemmansegarne för den sökta befrielsen anfört, voro grundade och vitsordades af alla skattläggningar från år 1690, då ny method för hemmanens på Öland skattläggning antagits, samt att den del af ntmarkerne, sora blifvit å hemmanen fördelad och serskild ränta åsatt, vore den sämsta och minst användbara, sedan, jemlikt 61 §. af Kongl. Resolutionen på Allmogens besvär den 9 December 1766, å utmarkerne blifvit frånskiljde alla dugliga, odlingsbara mossar och kärr, deraf i5 nyhemman, emot serskild åsatt ränta, uppkommit; och hade således någon fördel icke tillskyndats hemmanen genom fördelandet af utmarken, hvilken, nu som förr, lage öppen och oduglig till annat än samfäld betesmark; anmärkande Kongl. Majrts Befallningshafvande för öfrigt, dels att, då den, vid hemmanens refning och skattläggning på i6oo:talet, dem tillerkände betesrättighet sträckt sig ej allenast till alla då befintlige wtmarker, utan äfven till Kronoskogs-allmänningarne, hvilka senare dessutom lemnat den stora fördelen att ega tillgång på limmer och vedbrand, hade betesrätligheten jemväl blifvit inskränkt derigenom, alt dessa allmänningar, med undantag af en, försålts lill enskilde, emot serskild ränta; dels ock att, med alseende å Ölands höga beskattning i allmänhet, utmarks-skattens utgörande verkligen vore för invånarne tryckande; hvarföre Kongl. Maj:ts Befallningshafvande äfven instämt uti Rikets Ständers underdåniga anhållan; alt Kongl. Kammar-Collegium deremot, uti infordrad underdånig förklaring, afstyrkt den begärde undersökningen, hufvudsakligen på grund deraf, att Kongl. Maj:t och Kronan från äldre tider haft egande- och dispositionsrätt öfver all den mark på Öland, som icke vore att räkna för hemmanens inegor, och att hemmanen lill Allmänningsmarkerne endast haft dem upplåten nyltjande-rält; samt slutligen att Kongl. Maj;t, under den 9 Junii iS3a, till svar å Rikets Ständers underdåniga skrifvelse,
Sig utlåtit, att Öland, jemlikt Kongl. Ordningen och Stadgan om Jagt och Djurfång, den 29 Augusti. 1664, blifvit upptaget såsom ”enkannerligen varande en Kongl, Maj:ls Djurgård och fri kallad - Stals- sami Allm. Besv.- och Oeconomie-Ulslottens Betänkande JV:o 12. g kallad park”, dermed jemväl andra Kongl.
Plakat och Bref öfverensslämde; alt Kronan från äldre tider utöfvat en med desse
Författningar öfverensstämmande eganderätt öfver utmarken på ön, så att inga inlagor hvarken lill bete eller odling fått derå göras utan serskild skatt, efter hvad Förfatlningarne om intagor å Kronans parker i allmänhet föreskrifva; att 1690 års ska 11 lä gg n i n gs m e t h od för Öland upptog, alt ”på Öland ingen skog funnes, än mindre några hagar lill mulbete, som kunde skattläggas eller den öfriga skattläggningen förbättra;’’ att så väl häraf, som af de dels från Kammar-Collegium infordrade, dels af sökanderne sjelfve företedde skaltläggningshandlingar befanns, att någon ränta för mulbete icke blifvit hemmanen påförd eller vid skattläggningen till förhöjning i hemmantalet eonsidererad; alt Kongl. Majit således funnit
Dess och Kronans eganderätt till ifrågavarande utmark vara ostridig,,och att den åf hemmanen begagnade mulbetesrätt, ehuru de derifrån, såsom för deras behof nödig, lämpligen icke bort skiljas, likväl lagligen icke kunde anses hafva förändrat utmarkens bestämda natur af Kronopark, hvarå betesrätten uti 1664 års och sedermera utfärdade Skogs-Ordningar ansetts vara af Gunst och Nåd förunnad; samt alt icke med skäl kunde påstås, att den åsatte afgiften vore för dryg, vid jemförelse af den förmon hemmanen, genom eganderällen till utmarkerne, vunnit, helst samma afgift utan verkan på hemmanens bestånd utgått, oaktadt marken ännu icke kunnat blifva försatt i det förbättrade skick, hvartill den kunde uppbringas; och då således uppenbart var, alt hemmanen icke blifvit förr än vid utmaikens delning derföre skalllagda, och deras rätt icke i någon måtto fanns för nära trädd, samt genom den äskade undersökningeft på stället icke kunde vinnas någon upplysning i ämnet, föranledande lill ändring i hvad rörande utmarksskatten blifvit stadgadt och i flere år gällt lill efterrättelse; fann Kongl.
Maj:t, på sätt förut är nämndt, icke skäl att Rikets Ständers underdåniga hemställan bifalla.
Efter att sålunda hafva meddelat de hufvudsakliga upplysningar, som Sro nödige, för att bedöma befogenheten af Motionairernes nu framställde anhållan, få Utskotten för egen del afgifva det utlåtande, att då af hvad i ofvanberörde måtto blifvit anfördt, lill stöd derföre, alt hemmanens på Öland mulbetes-rältighet å utmarkerne ej skall, vid hemmanens skattläggning, blifvit tagen i beräkning till förhöjning i hemmantalet, Utskotten icke blifvit om ett sådant förhållande fullt öfvertygade, helst flere af Mot Bihang till R.
Fröt. 1834. 4:c/e Sami. laira Afd. 2 3-dje Häftet. io Stats- samt Allm. Besv.- och Oeconomie-Utskottens Betänkande N:o 12. lionairerne i bestyrkte afskrifter företedde, åren 172g, 1732, 1734 och 1735 upprättade skattläggningsinstrument öfver åtskillige hemman i Ölands Norra och Södra Mot, upptaga, alt till hemmanen hörde mulbete på Alfvaren, utan att bestämdt finnes uttryckt, det en sådan förmon ej skulle inverka på sjelfva skattläggningen; då Kongl. Majlis Befallningshafvande, såsom här ofvan är nämndt, uppgifvit, att de utmarkslotter, sorn. blifvit å hemmanen, emot ränta, fördelade, äro af den dåliga beskaffenhet, att de icke kunna annorledes än förut användas, så att någon förmon, genom utmarkens fördelande, ej skall för hemmanen uppkommit; då hemmansegarne, vid en undersökning på stället, tilläfventyrs kunde blifva i tillfälle att, fullständigare och närmare än hittills, förete och utveckla skälen och omständigheterne för deras anhållan om utmarksskaltens upphörande, samt fördelen af en undersökning synes icke böra dem betagas, enär de förklarat sig vilja kostnaden derföre bestrida; alltså hafva Utskotten funnit sig icke böra vägra att å motionen tillstyrka bifall, samt få derföre vördsamt hemställa, om icke Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t förnya deras underdåniga anhållan, att, på Ölands hemmansegares bekostnad , undersökning mätte, uppå Nådig befallning, varda af Kammar-Collegium och Kongl. Majrls vederbörande Befallningshafvande, i närvaro af hemmansegarne eller deras befullmägtigade ombud, föranstaltad, lill utredande, huruvida, på sätt är vordet uppgifvet, ifrågavarande Allmänningsmarker verkligen blifvit på Ivänne serskilda sätt, och vid olika tillfällen, skattlagde, eller hemmansegarnes lagliga rätt, i annat afseende, för nära trädd, i hvilket afseende Kongl. Maj:t täcktes en rättelse derutinnan i Nåder förordna.
Ständers egen piöfning vördsamt öfverlemnadt.
Stockholm den 12 Julii i834- Stats- samt Allm.
Besv.- och O economie-U[sköttens Utlåtande N:o i3. 11 N:o i3.
Utlåtande, i fråga om inrättande af enskilde spanmålsförräd i Riket.
Till Stats- samt Allmänna Besvärs- oell Oeconomie-Utskottens handläggning hafva, under den i3 sisth Mars, från Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit remitterade: 1:0
En motion af Riksdagsfullmägligen Lars Larsson från Elfsborgs Län, hvilken anfört, hurusom, då det visat sig, att uraktlåten besparing af spanmålsförråd från de ymnigare åren, vid inträffad missväxt, föranledt till verklig förlägenhet och ökat allmänna skuldsättningen, nödvändigt vore, att i tid vara betänkt på vidtagande af sådane åtgärder och inrättningar, som i behofvets stund kunde utgöra ett säkert räddningsmedel för vårt på tillgångar utblottade fädernesland.
De undsättningsbidrag, Staten i svåra år lemnade, voro, enligt Motionairens åsigt, icke annat än lån, de der, lika med annan skuldsättning, förstörde välmågan, äfvensom erfarenheten visat, att inrättningar af spanmålsförråd under publik förvaltning icke voro tjenlige.