Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Också ksr erlsrenketen sdsgslsgt, stt lismd elien afund ej sällan vetst gtc i k^sältningslsgen röks medel för tillfredsställande ak sikt ska-lebegär, liksom 36 ockraren lkeruti funnit förnsmsts stödet för kedrifvsnde sk sill körsgtligs ocl, i en ssnsre tiel mer ock mer okl^gt utöfvsde ^rke.
Os skuld i oel> lör sig sjelf ketragtsd, sr något Keit snnat sn knott, ksn k^ssttning ej rättfärdigas sssom strslf. personliga frilmtens förlust för skuld sr deremot ett ganska verkssmt tvångsmedel, stt förms gäldenär stt mer!
Iivsd ksn eger, godtgörs sin korgenär.
Ondast ur denus synpunkt oell mer! afseende 3 elen Iielgd, som kör tillkomms kvsrjs Isglig körloindelss, ksn k^säktning försvsrss.
Alen kärsf följer ock, Stt, dä medlet visar sig overksamt, kör cist icke vidsrs kegagnss, elier, med snörs ord, stt k^ssttning ej lior snvändas, sedan vissket vunnits, stt gäldenären recisn krsmgifvit sils sins tillgångar till korgensrcns förnöjsnöe.
'Oä gäldenärens tillgångar ej Kunns vgrs fullkomligt känds sf nägon snnsn sn Iionom sjelf, ksn det ej med säkerkst utrönas, om ksn uppgifvit dem sils, snmorlunds sn genom Ksns egns edelius försäkrsn; oek Oommittersde kunns ej inse, Kvarlöre icke denus utväg till sanningens sdagglgggands skulls önnäs gntsglig likssäväl, ds krägs sr om ketslniug sf en erkänd skuld, som ds sjelfeg skuldens tillvs relse kextrides, eller i mai sf ännu större inll^telss ps personlig välfärd, der utslaget ej sällsn keror sk ens psrtens vsrjemslsed ' °"^sd tillämpning st' desss grundsstser, kgfvs Oommittersde snsett sig körs i underdänigkek föresis ds förändringar i nu gällsnde stsdganden om k^sättning, som underdänigt kifogsdt korslag till körfattning inneksller. kör de föreslagns kestämmelsorns, kvilks till en del äro kemtsds frän förslag till slimsa Oivil-lsg, torde en märmzrs redovisning vsrs nödig.''
''Klvsd öslunda korst keträllar den skuldsstts kskriksarketsre älag<ks sk^IdigIiet
Stt i k^sättningskäkte med srkets sltjeng gäld Iros deras kuskönder; sä s^ner denna undsntggslag tili förmon för fskriksegsrs nu mera liks litet sf kekok päksllsd, rom den sr med rättvisa förenlig.
Ltt kär utveckla skalen, Iivsrköre korgenär i sllmänket ej ksn eller kör gorzs till kerre öfver gsldensrs srketzförmägs, torde vsrs öfverflödigt, enär de försök, som till införsnde s n^o sf srkatstvung s gäldensrer blifvit frsmställds, sedan detssmMs genom 1816 ärs Ooncurs-lOag sfskaffsdes, icke rönt krsmgäng, del fsllsr sf sig sjelf, stt ett ssdsnt välde öfver gäldenärens gerson, rom krän ksns arkstssk^Idigket vore oskiljagtigt, mäste vgrs liks orättvist, om dst innokakves sk kakriks-idksren, som, sf kvilken snnsn medkorgsre som keist. llsndtverksren, ss vida Iian icke kätt sitt tillstsndskrek sf HsII-Ilätt eller af Ivongl.
OommercsOollegium, ksr icke något dylikt privilegium, ock kergverksegsron, som okts drifver /'/o/ios/t/o?,, TVio 6Z. större rörelse, än ksbriksidksrcn, är ej keller i ätnjutande dsrsf.
Desss skäl föranleds töommilterade till den underdänigs kemställan slt ikräggvarands speciells stadgande mä till si! kraft ock verkan uppbälvas, ocl> ritt skuldsStte kabrikssrbetsre ej ms liädanefter annorlunds, än andre gsldenärer bebsndlas.
''Ulli 8 Dapitlet Dlsöknings-Ilalken medgifves besättning, innan fordran blifvit ak Domstol elle, konungens Lefsllningskafvande prökvsd, när sars visst sig, att gäldenär kunde vilis undan, Kvarjemle ansvar sr utsstt ä borgenär, som i oträngdt m.äl utverkar I,)?sättning. ^ Dä
Iiäkls ä gäldeiiär i sädsn bekarsd bändelse nu mera sällan eller sldrig sokes velt missbruk dermed möjligen kan inträffs, s^nss cle i nämnds mätta gilus föreskrifter, utsn äkventvr, kunos uppkörs slt galls, oell är säleder i i zf förslaget sntvilt, slt besättning endast för fordran, som blifvit fastställa, borde egs rum.
Deremot bsfvs
Dommitterado uti 8:de sk forslaget bibebällit
Dagens stsdgande om förbud för gäldenär stt ress bort förr, än bsn för rätts svsrst, mecl den tillag ds bestämmelsen, stt, dä förbudet öfverträdes, besättning ms egs rum.
Dikaledes bär den i Doncurs-Dagen utsatts päkvljd sf besättning för gäldenär, som sedan (loncurs är börjsd, olulligen vistas utom sitt bus, ansetts böra hvarsta. -"Deli uti kongl, förordningen den 12 Alars 1880 gäldenär medgifns förmon, ztt bysättningsutslag ps grund sf löpande skuldebref, som är stäldt stt betslss vid snfordrsn, ej ms verkställas förr, än 8 dagar elter lagsökningen, senes, meri afseende ps löftesmäns serskilda snsvarigbet, börg utsträckas till dem, skven i de fall, ds uppsägningstid vsrit i den löpande förskrikningen eller invisningen betingad.
'I öfverensstämmelse med osvan antedde grundsats, stt besättning sr ett tvängsmedel, bviiket bör uppköra, ds gäldenär under edelig körsäkrsn uppgifvit sins lillgängsr, äro de bestämmelser, som funnits lämpligs dels i afseende ps sdgängs fullgörande gk gäldenär, dels för berörde tillgängsrs öfverlemnande till utmätningz-mgnnen eller nedssttsnde i taks bänder, för stt vsrg tillgängliga, för utmätning, dels ock rörande gäldenärens lösgikvsnde ur kaktet, upptagne i 3 §. af förfg!tnings-förslsget.
"Åled nyssnämnde grundsats instämmer ock stt, ds gäldenär, som vid början sk Oonoltrs sitter i bvsättningskskte, besvurit bouppteckningen, bör kan lösgifva;, bvadsn Dlommitterade ur förslag till Allmän Divil-Dsg upptsgit sä väl ett stadgsnds körom, som den ytterligare föreskrift, stt gäldenär, Irvars egendom blifvit till borgenärer i Loncurs afträdd, bör vara fri fran besättning.
"Hvad sngsr det frän
Dagens allmänng stadgande i 8 Dap. 2 §.
DltsökningsValken gjorde undantag, slt bustru ej ms besättas, bviiket, medelst A §. i kongl, förordningen den 28 duni 1798, l sä mätto blifvit förändradt, stt bustru för virr tzäld sksll vars b^sättuings-tväng underkgstsd; sä, enär bustrun, kör det bon kätt 12 /'r o/torrkM», 68. tillständ, 3tt idka serskildt näring icke uppliör stt slg under munnens mslsmsnsksp, vell bennes rältigbet stt genom försäljniiig eilen sörpsntiiing st sin lusig egendom bereds sig tillgäng till gälds betslniug, suluuds än lilis iiiskränkt som förut, bör, esler Lommittei ades åsigt, sistnämnds söneslinisk uppliöra; äfvensom oell ds myndig för klarad mö, enligt vanliga innebället gf Lders Kongl. Naj ts I^sdigs Lesolutioner i dylika ämnen, är underksstsd ännu större inslinänlining, än bustru, i disposition af fastigbet, Looimittcrade snsett jemväl licnne böns vgrs frän besättning fri.
"slutligen bsr man snsett snsvsns bestämuielse nödig lön det ssll, stt gäldenär, meddelst sglslig uppgifter, dem bsn med ed bessnnsr, begär bedrägeri mot borgenär, ocb ds en d^lik brottsligbet senes närmsst jemnsörlig med den förbretelse, bvsrä straff är utsstt i ^3 §. sl nu gällande (loncurs-bsg, torde ensbsnds strslf finnas lör ofvsnnämnde l,ändelse lämpligt.' förslaget ledde sä lunds t Zo>§/-?A- t/// /^or/att»anAae/rr/s
'Ned ändring sk sllmsnns bsgens stsdgsnden i 8 6sp. 6tsöknings-8slken, rörande besättning eller förbud bor gäldenär stt ness ur stad, der lian vistas, ocb med uppbäfvsnde sk l o §. i 5 6sp. ssmms Lalli, 5 i Kongl, förordningen den 28 duni >>98, ssmt ds angsencls besättning ä ssbrikssi betsi e eller sk^ldigliet för dem alt med srbete sftjens gäld bos mästare eller busbönder serskildt meddeldte fö reslirifter, vsrder bärmed stadgadt ocb förordnadt rom föijer: - "för fordran, som genom utslsg är ssslställl, njuts borgenär, der ban det ä kar, berältning ä gäldenär, efter lbe derom i livarje lsil är stadgsdt. » §- "löftesman, som ätagit sig annans gäld, efter löpande förskrifning eiler invisning, såsom sin egen, ms ej derföre besättas förr än 8 dsgsr ester den dag, dä bsn bevisligen erbsllit del af lagsökningen, ands att viss förfallotid i förskiikningen eiler invisningen utsatt vmrit. 3 §.
''?bu är gäldenär besatt: vill bsn frän den besättning söka befrielse, ingikve derom tili Konungens Lefsltningrbafvande susökniog, vid bvilkeo, der den upp - ^a/rZV. X o 68. tagas skall, bör vars fogad en Z gäldenärens sila tillgångar upprättad förteckning, som skall vara gf bonom under edelig förpligtelse underskrifven, gitter ban med ed besanna rigtiglieten sk den förteckning, mä sädsn ecl i närvaro gf elen, som besättningen utverkst, eller bans ombud, alläggas bos Konungens 8efalliiingslisfvgr>ds eller inkör Domstol.
Dger gäldenär ej tillgäng eller består elen eiidast i last egendom, varde lian, sedan cclen gflagd blifvit, ur bäktel genast lvsgifven. llar lian tillgäng i lösören, skall ban ock esler edens sfläggsnde lösgifvas, dock ej förr, an ssmms tillgäng eller sä mycket clerss, som mot gälden svarar, oell genast anväiidbart sr, blifvit i taka Iiälider nedsatt för sif borgenären i utma>ningrväg tillligndaliällas, ssmt sevi; derom lill KonungeiiS ?>> fgllningsbafvande iiigifvil. 8öker borgenär ej utmätning inom tre mängder derefter, ezer gäldenär godset äterlaga. 4 §- ''8ilter gal-Ienär vid början sf Loncurs i b^sätlningsbäkte; varde, sedan Kai» besvurit bouppteckningen, derutur lösgifven. Z §.
'Gäldenär, I,vsrs egendom blifvit till borgenärer i 6oncurz afträdd, vare fri fran besättning, utom i det fall, som i §. ak Loncurs Dagen den 12 lVIarr iddo sägs. 6 §.
'Dör fordran, som i gäldenär; Loncurs bevakad blifvit, eller för bvilken Iian en
Aäng varit besatt, ms ej besättning kunna bonom sedan släggas, der borgenär ej visar skälig anledning, det gäldenär undandöljer tillgäng, som efter Loncursen eller besättningen bonom tilllallit, orb till gälds betalning gä bär, samt gäldenär i lb^ falk ej gitter bos Konungens 8-fallningsbsfvande eller inför
Domstol med ed storks, att bsn sadan tillgäng ej eger. 7 §- klj mä svinns b^sätlas, der bon ej är enks eller buslru, som frän sio msrr lagligen skild är, ocb i bvilketdera fallet som belst, gulden sjelf gjort bäfver. 6w> dem, som i öfrigt arv fran besättning fria, gälle bvad redan stadgadt är. 9 §.
Uu röker borgenär förbud ä gäldenär att rera ur stad, eller ifrån elen ort, eler lian vistas, innan ban ä borgenärs lagsökning svarat eller rätt för sig gjort; är anledning 3tt befara, cist gäldenär viker undan, eller prökvar Lonungens kessliningsbZfvands nödigt, att lian muntligen böras skall, dä mä slikt förbud ej vägras, lieser gäldenär ändock bort, vards äterbemtad ock, eler borgenär clet äskar, basalt. 9 §' besatt gäldenär körblifvs i bäktet, intilldess ban rätt kor sig gjort, der Iian ej i osvan stadgade ordning eller ester borgenärens medgifvande, varder torr lösgifven. körsummar borgenär att förskjuta, bvad, jemnlikt Longi.
Lungörelsen den 7 Alars 18 35, till gäldenär; sörnödenbet bör bestås, skall den senare genast lösgikvas. !c> Z.
Om besättning tor obelaldt eller ätergänget verelbrek, gäll» bvad derom serskildt är förordogdt. « » §.
Ilar gäldenär aklagt ed, rom i 3 eller 6 M. sägs, ocb Lnnss redan, att ban undanstuckit nägot ak sin egendom, eller den ej rättligen uppgifvit, eller alt ban under sken ak köp, gäfva eller annat aftal, till borgenärs försäng egendom sig akbändt ; straklas med arbets ä fästning krän 2 til! 5 ar ekler omständigbeterna/'
Hvilket förslag blifvit till Ilögsts Oomstolen ökverlemnadt, kör att, i ändamäl, 87 Legerings-kormen omnämner, deröfver underdånigt utlåtande mätte akgikvas.
Landlingarne sktills emellan öögsts vomstolens Ledamöter circulsra till nä» mstre granskning.
Lättligen utdraget /'r o/iovf/ro», ^.o 63. «/ /'z okc>co//L/ ö/r/6?' r f^o/rA/. //ö^r» ///v/va^c» t/e» i o 18/jo.
Närvarande r dustilioo-Käden: /^^er^, ^»c^nrn», fVd^r/e/rrro^os, (-refve <.5»c>f/^/^, Orefve <5/-a/ve.
Döretogos till afgörande nedanstående mai, 50m kland Högste
Dsdamöter circulerat nemligen Kongl. 3Iaj:ls lVadiga Kemiss ugga serrkildte 6ommiltcrades den 26 ^tov. sistlidet -i,- gfgitne underdåniga Dtlätande, rörande förändringar i nu gällande föreskrifter om kvsättning; I,vilken remiss klifvit i Högste
Domstolen i underdanigket föreilragsn den 21 sistlidne Kekruari.
Dä livori 6ommitterade anfört, rörande Ilall-ordningens stadganden om /»- /„'r?i>s-kr/'Aek»r'6§ sk^ldigliet alt, i k^sättningsliäkte afarbeta skuld till mästare eller kuskönder, as^ftade ändring, icke > allmän Divil-Dsg, utön i en speciel ekonomisk
Dörfattiiing, kvilken syntes kunna 3/ Kongl. Alajtt, om anledning dertill förekowms, utzn Kikets blunders medverkan u>)^kgfva8 eller förändras, kemstallde Klögsle Domstolens fleste Dedamöter, 3tt Dommiltergiles förslag i den delen mätte klifva det öfriga sränskiljdt, oell efter inkemtande ok de närmore u^^I^sningar, som kunna finnas si nöden, r administrativ väg afgjordt. llögsts
Domstolens kemälds
Dedamöter funno väl förslaget ej omfatta allt, kvaä kitinfilli angående besättning är i lag stadgadt, derom fullständiga föreskrifter svårligen torde kunna förr, än i sammankang med gräfningen af förslaget till n^ LivilDag, meddelas, men ansago deraf kinder icke mola, att emedlertid ma komma under öfvervägande ^'omn^/rf/rFKn r »» A>ä//a»a/e som förslaget uggtager; kvarötver Högsta
Domstolen alitsa korde utlåta sig.
Knär bveriges
I-ggar stadga nog ofta edgäng oek det vore att ketura, att verkan derak varit för den allmänna kade redligkets- ock religionskäoslan otördelagtiZ, Kunds Högste
Domstolens deste Dedamöker ej understödja förslaget i 3 §., angående utväg (sr. besatt gerson att genom kouggtccknings-ed återvinna friketen.
> ,/V^o 68.
Deremot ansägo desse klögste
Domstolens Dedamöter sig börg äberopa de Högste Domstolens fleste Dedginöters, viel granskningen gf förslgget till n^ Livil-bag (7 6ap.
Dlsöknings-balken) gsgifne ^ttrgiille, säl^dands: ''btiuru ms», 3 eng siblon, mäste tillse, gtt besättning, såsom ett tvsngsmedel, 3tt förms gäldenären gtt till belglning använda sing lillgsnggr oell ej j bemligbet undgnbälla nsgot deraf, mg b!ifvg esten sannolikg beräkningar tillräckligen verkande son ändamälet, lion dock äfven, 3 sodra sidgn, öfvervgggs, git gäldenärs belägenliet, (Ig l>gn, i följd gf verklig aförinägg gtt betsla, blikvit b^sstt ocli un ler en längre följd gf är, ellen tilläfventyrs liela lifstiden, ^varballes i besättnings!,akte, kgn vgng svärgre, än fön grofva missgerningsr tdl tängelse-strgff pä vizzg gr (iömde brottslingars, ocb gtt en sä bard beliandling icke Öfverensstämmer med de mildgns grundsatser, som unden en fonlfgngnde civilisgtion gjort si§ gällande i lagstiftningen.
Domstolen tron säledvs en obegränsad b^sättningstid icke bong ovillkorligen medgifvgs, lielst det gn gtt gnlggg, det bvsättningens funstg verkställigbet s person med nägon känsla fön sin lieden ocb omsorg för sin credit, skgll ofelbart förmå bonom gtt ej undgndöljg sing lillgsnggr för fordringseggrens tillfredsslällands, deremot, sedan besättningen, genom sitt längre fontsgrande, glltmeng skiljt gäldenären frän medborgerligt anseende ocb frän det förtroende, bvgrgf lians verksgmbet för frgmtidg ordentlig utkomst beron, det bör befgrzs, gtt sädgn gäldenär sedermera finnér likgiltigt gtt, meddelst frgmlemnande al erliällen tillgäng tor borgengrerne, sökg någon gf bonom beroende förändridg ! sitt dä merg gfvent^rligg lefnadsskick, utan fast beline skall bemöda sig gtt annorledes vända sädgn tillgäng sig till godo, ocb tillst^rkes, i följd liärgf, gtt ej nägon ms kunos för e» ocb sgmma skuld bällas bysatt längre, än en k/r/, derest ej fordrings egaren ädagglägger, gtt gäldenären, under tiden eller sedermera, fält lillgängar, livarmed lian kgn betglz, ocb gtt Inledning säledss är, att I,gn sädane unlandölter, i l,vilket fgll besättningen mä kunna förnyas, dock begränsad, som nu sigdt Idi vit"
—- ocb snsägo klögste
Domstolens flösta Dedamöter den ifräggvargnde tiden börg bestämmas till ?Vc/r(rs dc, för att ät bysättnings-lagen gifva irtorderlig kraft att mot verks gäldenärens möjligg tredska oell egennytliga berakiiiiigar.
Dikgledes ocli med äberopanllu gf livad vid förenämnde laggrgnskning blifvit yttrgdt, ansägo klögste
Domstolens fleste l.edgmöter dels gäldenär, — bvars eg^-rd»"! blifvit till borgenärer i gsträctd, ej gnnarlunda börg frän besättning varg
Iri, än intilldess sädan slutlig dom i (loncursen fallit, att bestämdt blifvit, buru vidg ds bsvskade fordringarne vunnit fastställelse till betalning ocli derigenom -visat sig, i bvgd man de kunna med gfträdde tillgänggr gäldgs; skolgnde gäldenär jemväl vara /öozrg'/.
Mzr/ r^ /v^rr/f^zr /'z o/-o^z'rzozz, 6g.
'7 vara underkastad d^sättning i civi fall, som i ^g §. as Loncurs-fggsn den 12 ^lars 1800 sägs; —dels icke döra förändra nuvarande dagdud derom, att, dä gäldenär vid töoncursens koijan är desait, Iian dlifver i d^sättnings-däkte ^varliällen, derest ej dörrenar, som doiiom d^sätta lätit, dikaller, alt dan mä lösgifvas eller ock gäldenären visar, att I»ans vdeständ tillkominit endast ak olyckor;— dels att i öfverensstämmelse med livad, genom förordningen den 28 duni 1798 5 §. nu är stadgadt, qvinna m ä kunna dvsättas älven i det sall, da lion säsom /zzzrrz-zz, i alseende pä köpenskap eller annan näring, den lion ester serskildt tillständ idka sär, äsamkar sig skuld utan mannens deltalands, — livilken söreskrist s^nes erforderlig för att devara den delgd, Iiustrus i nämnde sall ingängnz sördindelse dör exa, enär lion i derörde afseende, livarken är underkastad mannens målsmanskap eller deras skuddad ; — dels ock slutligen, att zzo'z?H ^öz//zzz-«z/ o^z/r fdzzzzzzrs något undanlag ej mä göras frän dvacl c>m sjelfmyndig gäldenär i allmändet är stadgadt.
I följd däraf kunde Högste
Domstolens demälds ledamöter ej tillstyrka antaganilet as dvad Oommitterades nu ifrågavarande förslag i rudriken nämner, dels angående flall-ordningen ocd dels om 5 6ap. 10 §.
Dtsöknings-kalken samt 5 A. f 1798 ars förordning eller al samma körslags innedäll i 3, 5, 6 ocd Ii eller Zf 7 §:s 1 moment; men i afseende pä I, 2, 8 ocd 9 §§. samt 7 §:s senare momerrt, liade Dögste
Domstolens fleste fedamöter ej nägot emot förslaget alt erinra, dustitim-kädet /r^ez'.^ var gs serskild mening oell yttrade:
"dag delar den öfvertygelse, att d^sätining /ö> c>/>SHvrz'zz§zzz/ r/z/ icke kan fiirsvaras säsom rättsenlig destraffiiing för diistande förmåga alt godtgöra iräkad gäld; men tvekar deremot att anlags, det
Insättning mä detragtas säsom lämpligt tvångsmedel, att förmä gäldenär använda alla de tillgångar, lian kan egz, för alt förnöja fördrings-egare, samt ur denna synpunkt dör didedällas. fersonliga frideten är i allmändet af Imagen omsorgsfullt skuddad, ocd svnes vara mera vigtig, än att inskränkning deri skulls medgisvas säsom medel att försöka tvinga en gäldenär att fullgöra donom åliggande fördindelser, livilka i sädzrts, likasom i andra dändelser, kunna pä annat sätt utkrzfvas; ocd i de sall, dä gäldenären verkligen saknade förmåga alt göra rätt för sig, vöre Insättning säsom vits dadé rättsvidrig ocd ändamälslös.
Dere' t anser jag d^sättning döra qvarsta, sädan den förekginmer i äldre författningar ocd ännu didedälles > 178^ ars
Dag, 8 (lapitlet Dtsöknings-Dalken, elier, säsom en utväg för fordrings-egare att, dä omständiglieterne sädant päkalla, söka ocd erdälla säkerdet ä gäldenärens person, tilldess dan kan framställas för rätta att svara ä s"rdrings-egares påslående om betalning. Ff/z. rf// /f. ä'r. -Ozor. 18^0. l fkzrzzr/.
I ^//e/. 23 //zz/it. 3 /To/c^/. /l/-v/^ /Vcrc/c^cr 8/i///'i-s/x<?, /V:c> 6-).
Rburu jag förmodar att clan säksrbet, som besättning
Iian mellora, sällan ingär i beräkning uti cla mera vigliga oell redbara aftal, livilka förnämligast kalva anspråk att sk 8smbälls-lagarng skeddas, torde dock b^sättnings-äkvenl^ret jemväl bors bibsballas till beredande af ökad tr^ggbet om ovillkorligt oell punktligt uppfyllande af cls för allmänna rörelsen vigtig förbindelser, som innefattas i växlar, invisningar voll mäbända äfven löpande skuldsedlar, men äfven i säclane fall borrie den, emot Rvilken kordrings-anspraket framställdes, vara berättigad alt freda sig lian besättning, dä Iran förmådde ställa säker pant eller borgen, som utan tidsutdrägt beredde kordrings-egarsn utväg till betalning, samt besättningen såsom säkerliets-anstalt ej fortfara längre, än tilldess gäldsnärcns förlrällande kunds gröfva; Zf Domaren, som egde tillse ocb bestämma buruvida ansvar derför borde egg rum enligt Dag.
Da mina äsigter om besättnings egenskap oob ändamål salunda skilja sig ifrån ds grunder, bvarpä nu ifrågavarande förslag är bMgdt, kan jag för min del ä samma förslag icke tillstyrka bifall."
Rättligen utdraget, <7cr// _l/. K: o 69.
Rnk. till Dxp.
Dtsk. den 14 luli, kl. Z e. rn.
ROiVOR.
Al.4d:I8 /Vac/c^cr cKvr/vs/xe kr// /ib/skv Kcrörc/s/', a/cFcr6»c/e c/sl ^ccxk^cr//x-/Vrc/»me> r.'/c/ ^SA-snrercks, /cc-///rc, / /ö//c/ cr/' cr/k r/r^ä /cci //dvk-ccccccc»ee-a/g'c//v-i.'»//krack6»v ^o^/ä/r^n///^, /ramnrcr crkk k/// <7rrva//e, / äke/^cr,- r-e» d/koc/c/co/,»^ 8/o/k c/e» /j d/cc/ 18/jo. 8edan Kongl. ÄIaj'.t, uti lVädig 8krifvelse af den 17 slstlidns Nars, gifvit Rikets 8tänder tillkänna, burusom ätskilligs Kustballars vid Lobus I.äns Regemente» 8ödra Lataillon, i anledning al till dem framstäldt förslag om förlängning pä 2 ar ak de med innevarande är tilländalöpande, med dem upprättade Däst-vacance-conIrsct, förklarat sig icke kunna pä berörde förslag inga; samt att Kongl. Alajtt funnit en ak Lustbällarns för 20 nummer vid kräkne Lompagni af nämnds Regemente sedermera gjord underdånig ansökning, gtt, med äterkallsnds sk denna deras vägran, 8/r^r/r-e/se, 7^:o 6c> fä antaga det ak kongl.
Nsj:t framställda förslaget, icke kunna i annan bändelss br fsllas, än sä vicia ds rustande för lis öfriga 38 Rusllralls-nummsr, lrvilka vägrat att contracten förlänga, i berörde ansökning 8ig jemväl förenade; 83 Irar kongl.
SJUNDE SAMLINGEN. 1
Lag-Utskottets Memorial, Utlåtanden och Betänhanden.
Lag-Utskottets Utlåtande N:o 1.
Ankom till Eip.
Utsk, den 27 Febr., kl. n f. m.
Utlåtande, i anledning af Riksdags-Fullmägtigen Magnus Pehrssons från Wermlands Län Memorial, om ändring i f'öreskrif.terne, angående Nämndemäns befrielse från skjutsskyldighet.
Uti ett från Hedervärda Bonde-Ståndet lill Lag- samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten den i5 dennes remitteradt, och den 23 till LagUtskottet ankommet Memorial, har Riksdagsfullmägtigen Magnus Pehrsson från Wermlands Län hemställt, att ändring måtte meddelas i nu gällande stadganden, rörande Nämndemäns befrielse från skjulsskyldighet; men, enär frågan härom, hvilken grundar sig å Kongl. Brefvet till Landshöfdingarne den 27 Juni 1791 , med flere derefter af Kongl. Majit meddelade föreskrifter, sammanförde i Kongl. Majis och Rikets Kammar-Collegii Kungörelse af den 3 December 1821, alltid varit såsom ett lnishålls-ärende behandlad; anser Lag-Utskottet sig icke vara behörigt att dermed laga befattning, och varder, i följd häraf, det remitterade Memorialet lill Hedervärda Bonde-Ståndet återlemnadt; hvilket Utskottet, jemlikt 44 §•
Riksdags-Ordningen, får hos samtlige Riks-Slånden vördsamt anmäla.
Stockholm den 2 5 Februari 1840. k Högloft Ridderskapets och Adelns vägnar k Högvördiga Preste-Ståndets vägnar G. /I.
k Vallöf]. Borgare-Slåndets vägnar Å Hedervärda Bonde-Ståndets vägnar P. J.
Bih■ till R■ St.
Fröt. 1840. 7 Sami. 1 Afd. 1 Haft. 1 2 Lag-Utskottets Utlåtande N:o 2.
Ankom till Ejp. Utsk. den is Mars, kl. g e. m.
Utlåtande, i anledning af verkställd granskning utaf Rikets Ständers Justitice-Ombudsmans afgifna Embcts-berättelser och allmänna redogörelse, äfvensom af hans Embets-diarier och registratur för den tid, som sedan sista Riksdags början förflutit.
Till följd af föreskriften i 33 §. 2 mom.
Riksdags-Ordningen samt erhållne remisser från samtlige Riks-Stånden, har Lag-Utskottet granskat Rikets Ständers Justi ti fe-Om hudsm ans Embets-diarier, registratur och Embels-berättelser för åren från och med 1834 oc^ meL* *839, med tillhörande handlingar; och får Utskottet sitt utlåtande deröfver nu afgifva.
Af diarierne och registraturen, som äro med ordning och noggrannhet förda, inhemlas: att de ärenden, som under nämnde tid blifvit handlngde, lill mängd och beskaffenhet varit följande: Kongl.
Be- ta llningshafvandes till granskning in- sända Kungörelser.
Insända Fångför- teckningar.
I hvarjehanda äm- nen inkomne skrif- velser, infordrade upplysningar, m.m.
Enskilde personers klagomål eller an- sökningar.
Mål, sorn på Tryck- frihets - Comitdens handläggning be- rott.
År 1834 * 24 28 48 25 4 129 „ 1835 . 24 27 56 16 3 126 „ 1836 . 24 27 79 29 1 160 „ 1837 . 25 27 59 34 — 145 „ 1838 . 24 25 66 40 1' 156 „ 1839 . 25 26 70 . 35 — 156 Lag-Utskottets Utlåtande N.o 12, Betänkande N.-o 13, 3 N:o 12, Ank. till Ejtp, Utsk. d. 27 Mars kl. 6 e. m.