Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bomulls-, Kardulls- ofärgadt, otvinnadt och odubbleradt, Linne-; Glas: Fenster- hvitt, andra slag ej specificerade, Spegel- såväl rå och oslipade, som slipade, ofolierade; Grifflar, Skeppsinventarier, Jern och Jernskrot, Knallhattar, Koppar och Kopparplåtar, Hästar, Kor och Kalfvar, Husbloss, Läder, Malm, Mastix, Mjöl, Nådår, Oljor, Papper, Perukmakare-arbeten, Porcellaine, Redskap och Machinerier, Saltsyra, Sirap, Skedvatten eller Saltpelersyra, Skriflaflor, Bevillnings-ZJlskotlels Betänkande, N-.o 2 T. in Slöjdevaror eller Fabriks-, Handtverkeri- och Manufactirr-varor, i Taxan ej specificerade, Socker, Stenar, Eldfast Sten, Stenkolstjära, Garfstål, Svafvelsyra, Sugsvampar, Talg, Terpentin och Terpentinolja, Tjära, Tobak, Trädvaror, Tågvirke, Verktyg för Slöjderna, Vin, Vismuth, Väfnader, Ängtnachiner, Ångpannor, Ägg, m. in. B) Herr Lager quists3 Z., om följande bestämmelser i den nya Tulltaxan : att alla de varor, sorn i senaste Tull-taxa äro till införsel i Riket förbudne, skola, örn införseln nu anses böra tillåtas, i den nya Taxan beläggas med 100 procents tull första året, hvilket tullbelopp sedermera årligen minskas, tilldess tullen nedgått till 20 procent, hvarvid tull-afgifteu bör bibehållas i minst ro år, från det nedsättningen börjar; att förtullning af sådane varor, som hittills varit förbudne, icke under nämnde tidrymd må tillåtas i mer än 3 hamnar, Stockholm, Götheborg och Malmö; att sådane varor icke må i Riket införas i fartyg under en viss drägtighet, som föreslås till 3o svåra läster; samt att visitations-rälten efter olofligen införde varor må fortfarande vara tillåten i Handelsbodar, Bodkamrar, Magazin och Källare samt alla upplagsställen vid allmänna vägar, c) Herr Grapengiessers, M.3 att Fabriks- och Handtverks-varor ej må kunna till Riket införas i flere än 3 eller högst 4 stapelstäder, och att sådan införsel ej må verkställas i fartyg af mindre drägtighet än 3o svåra läster, samt att värderingen vid förtullning af varor, efter värde, alltid bör ske utaf behörigen utsedde och tillkallade värderingsman, samt, i fall sistnämnde förslag ej skulle godkännas, att Fabriks- och Idandtverks-Societeternas
Ombud böra tilläggas företrädesrättighet, att, mot tillskott af 10 procent af värdet, till sig lösa den angifha varan, hvilken rättighet hittills i första rummet varit Tulltjenstemännen tillerkänd.
G:o. a) Olof Pehr ssons från Gefleborgs Län, att Bomull och Bomullsgarn, som från utrikes orter hit införes, mätte beläggas med en vida högre tull än den nu gällande, samt att all slags Bih. till R.
Prof. 1840. 5 Sami. 1 AfJ. 12 Hiiftct. 3 i8 Bevillnings- Utskottets BetänkandeN:o 21.
Bomullstråd, vare sig färgad eller hvit, kunde varda till införsel här i Riket alldeles förbjuden. bj) Pehr Matssons från Wester-Norrlands
Län, att hög införsels-tull mätte bestämmas å Bomull, äfvensom å Finska Lärfter, samt utförseln af Bräder blifva från afgifter lii. 7: o. Peter Pehrssons från Jönköpings Län, att Rumm, Likör, Arrack och andra spirituösa varor matte, antingen helt och hållet till införsel förbjudas , eller ock genom en dem åsatt hög tull i betydlig moa fördyras. 8:0.
Johan Andersson Lundberg.? från Norrbottens Län, att Tackjern borde fritt från alla afgifter få utföras, åtminstone af de masugnsegare, hvilka tillverka Tackjern, som ej blifvit för något enskildt Bruks eller Slångjernssmide påräknadt. 9:o. Herr Mobergs, G., att Kopparplåtar till Fartygs förhydning må, om ej tullfritt, åtminstone mot en ytterst låg tull, få till Riket införas;, uti hvilken motion Herr Walleij sig förenat.. 10:o.
Herr Lagergrens, P. J., att alla åtgärder och stadganden i Tullförfaltningarne för beredande' och underlättande af en ökad införsel af utländska slöjdevaror mätte uppskjutas, intilldess Kongl. Maj:t, genom traktater med främmande-magier, be tingat
Sverige full reciprocitet i Tullbehandlingen af alla dess exportvaror, Svenska Slöjdeartiklar inberäknade; och att, intilldess sådant inträffat, dels- förbud och dels en efter reciprocitetsg, runder lämpad skyds-tuH å utländska Manufactur- och Handtverkerivaror mätte fortfara att genom Tull-taxan bestämmas.
Föi- bifall till motionen hafva i Borgare-Ståndet yttrat sig Herrar Helsingens, Lagerquist, Carlberg, Grapengiesser och- Pousette,, samt emot densamma : Herrar Halling, Rydin, Moberg, Brinck, Petre', Waern, Langenberg* Bagge* Lindström, Morsing, Foenander och Billberg, Bevillnings-Vtskottets Betänkande, N:o 21. ll:o. ad) Herr Langenbergs, F., att en bestämd och oföränderlig, ej för hög införsels-lull måtte bestämmas å Spanmål, hvilken Regeringen ej skulle ega, i hvad fall som helst, att förändra; I hvilken framställning Herrar Christierson, IVorin , Berglund, TValleij och IVastman instämt. b) Anders Janssons från Westerås Län, att hvad till utsäde erfordrades, serdeles så kallad Wasa UtsädesRåg, måtte tullfritt få införas. Häruti har Jan Andersson från samma
Län sig förenat, 12:o. a) Herr Norins, P.
O.j att enahanda frihet från tull vid utförsel af trädvaror, sorn under fem år varit Norrbottens och Westerbottens
Län medgifven, äfven måtte under fem års tid härefter utsträckas till Städerna Hudiksvall och Sundsvall: till hvilken motion Herr Geijer gjort det tillägg, att berörde exportfrihet måtte beviljas för hela Riket; deri Herrar Christierson, Kjellberg, Ekholm, Westlinger, Walleij, Pousette, jemte flere af .Borgare-Ståndets Ledamöter instämt. b) Nils Strindlunds från Wester-Norrlands
Län, innehållande, bland annat, som ansetts tillhöra Ekonomi-Utskottet, dit motionen äfven blifvit remitterad, att all export-tull måtte upphöra eller ock afgiften bestämmas till | procent af värdet för alla träd varor; samt att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om inledande af sådane underhandlingar med främmande inagter, synnerligast England, hvarigenom Svenska trädvaror der skulle kunna införas mot samma tull (efter trädets innehåll), som från Ryssland och Preussen, samt att, till vinnande af detta ändamål, Engelska varor mot lämplig tull skulle i Sverige tillåtas till införsel. 13:o. J. O.
Wulegrens Från östergöthlands Län, 20 B eeillmngs-U(skottets Betänkande, N:o 21. att antingen utländsk ull måtte åsiittns högre införselstull, än elen nu gällande och af Tull-Committen till bibehållande föreslagna, eller ock att införsels-afgiften för utländskt kläde blefve betydligen nedsatt. 14:o. Peter Mårtenssons från Jönköpings
Län, att utländskt vax i kakor eller annan form, äfvensom utländska VaxSpermaceli- och Stearin-ljus, må beläggas med en införselstull af bo procent å varans värde. l5:o. ad) Herr Munck af Rosenschiöhls, N■ 7?., att den handel, som, Rikets egna Provincer till men, hittills varit förd emellan Ryska provinsen Finland och vår hufvudstad Stockholm, måtte, så vidt victualier och andra landtmanna-produeter angår, ej blott frånkännas de friheter, som varit densamma lemnade, utan alldeles förbjudas; samt P) Herr Contracts-Prosten Sandbergsj att en någorlunda betydlig tull borde bestämmas för införsel, så väl från Finland, som andra utrikes orter, af Boskap, Talg, Kött, Hudar m. m.
Hvad Kongl. Maj:ts ofvanberörde Nådiga Propositioner, de i RiksStånden afgifna yttranden och väckte motioner, de serskilde Committerades förslag samt Utskottet i öfrigt meddelade upplysningar innehålla, har Utskottet tagit i noga och sorgfälligt öfvervägande och går nu att i ett sammanhang inför Rikets Höglofl.
Ständer framlägga de resultat, hvari Utskottet, vid pröfning af hvad sålunda angående tull-bevillningen hos Utskottet förekommit, stannat.
Först anser Utskottet sig hafva att besvara den af Herr Cederschiöld, P. G., uppkastade fråga, huruvida icke all toll kunde afskaffas, och den inkomst för Staten, som derigenom behöfde påräknas, genom direct beskattning antingen endast på de Handlande eller helst på hela befolkninningen ersättas.
För bedömmande af lämpligheten utaf detta förslag, torde det ej vara erforderligt att ingå i undersökning derom, huruvida, på sätt motionären förmenat, de inhemska näringarne skulle på ett slikt förfogande vinna.
Ehvad_,nemligen desse deraf tillskyndas fördel eller förlust, qvarstår Bevillnings- Utskottets Betänkande, N:o 21. 71 dock alltid för närvarande behofvet för Staten af ett inkomst-belopp, svarande emot det, som medelst tullen inbringas, oell hvilket behof, så länge detsamma fortfar, mäste fyllas.
Utskottet således egentligen härvid har att utreda, är om beloppets utgörande lämpligare bör ske med bibehållande af den indirecta tull-beskattningen, eller, med dennas afskaffande, medelst en i stället ökad direct beskattning på person.
Fördelarne af det förra framför det senare hafva så ofta och så öfvertygande blifvit ådagalagda, att Utskottet, som redan förut under detta Riksmöte gifvitsin åsigt tillkänna i detta hänseende, då Utskottet föreslagit en betydlig minskning i den personella skydds-afgiften, anser sig destomindre kunna eller böra biträda motionärens förslag, som sådant skulle slå i uppenbar strid med hvad Utskottet sålunda redan hemställt.
Vid detta förhållande och då, enligt Utskottets tanke, alla de directa ulskylderna snarare borde yLbytas mot indirecta, än tvärtom, och således tullen vara den skatt, sorn sist bland alla borde komma i fråga att upphöra, kan Utskottet icke tillstyrka bifall till Herr Cederschö/cls ifrågavarande motion om afskaffande af tull och ersättning för den derigenom uppkommande minskning i Statens inkomster genom personela afgifter.
Den fråga, som derefter närmast erbjuder sig till besvarande är, enligt Utskottets tanke, den, huruvida förbud mot någon varas in- eller utförsel hädanefter må ega rum.
Den Comité, åt hvilken utarbetandet af ett Tull-taxe-förslag varit uppdraget, har ansett sig böra tillstyrka förbuds-systemets definitiva upphörande, och Kongl. Majit har, uti Dess Nådiga Proposition, vid öfverlemnande af detta förslag, godkänt denna Committerarles åsigt.
En del Ledamöter bland Riks-Stånden hafva jemväl uti Utskottet tillhandakomne yttranden och motioner lillstyikt en så beskaffad oinskränkt handelsfrihet, hvaremot en annan del förmenat, att, för de inhemska näringarnes bestånd, nödigt vore, att icke blott nu gällande förbud, serdeles de, som angå införsel af Fabriks- och Slöjde-varor, måtte fortfarande bibehållas, utan äfven flere förbuds-bestämmelser i Taxan införas, hvilken senare åsigt jemväl delats af Stockholms Fabriks- och Manufactur-Societets i enskild väg
Utskottet meddelade upplysningar och påminnelser, angående Tull-regleringen.
ELt århundrade är numera förflutet, sedan det så kallade förbudssystemet började göra sina anspråk gällande.
Dessa anspråk hafva i allmänhet vuxit, i samma moa, som eftergifter blifvit desamma medgifna och 22 Bevillnings-UtskotletS Betänkande, iVto 31.
•detta svstero räknar sin blomstringsperiod under slutet af förra och början af lietta sekel.
Vid i S_>3 ars Riksdag sattes första gängen alfvarligt i fråga både det rättsén liga och för landet gagneliga uti restrieli va Tull- och Närings-För fa 11 n ingar.
Näringarna syntes nemligen på del nära hundra åriga skyddet mot utländsk medtäflan snarare hafva förlorat än vunnit, och detta, i förening med de från en stigande upplysning oskiljaktiga begrepp örn frihet i handels- och närings-förelag, hvaråt man fann sig nödsakad inrymma en större giltighet, än sorn förut varit fallet, föranledde Rikets Ständer att afvika från de dittills följda grunderna vid tull-regleringen och besluta en öfvergång från tvång till frihet i handel och näringar.
De vid åren tSaS och 1834 församlade Rikets Ständer fullföljde och befästade de grundsattser, som i8a3 börjat göra sig gällande.
Hvad Cornmitterade i berörde hänseende föreslagit, är följaglligen icke något nytt; det utgör icke första utan sista steget på en längesedan beträdd bana.
Fördelen af förbudens afskaffande är vitsordad, ur financiel synpunkt, af en oupphörligt stigande tullintrad, och, med hänsigt till näringarne, deraf, att, på sätt
Cornmitterade utred t och med factiska uppgifter, hvilkas giltighet icke kunnat i någon måtto af den motsatta åsigtens förfäktare jäfvas, styrkt, näringarne äfven efter införandet af ett friare tullsystem i allmänhet icke synts, vare sig i afseende på tillverkningarnes godhet eller deras mängd, minskas, utan snarare tilltagit.
Vid delta förhållande och på de af Cornmitterade i öfrigt anförde skäl, (inner Utskottet, lika med dem, och i öfverenstämmelse med hvad Kongl. Majit jemväl till Rikets Ständer hemställt, sig böra tillstyrka en oinskränkt handelsfrihet, så att förbud mot någon varas in- eller utförsel hädanefter icke må ega rum.
Dock, enär det afgörande steget, om än, på sätt nämndt är, länge förberedt, likväl, eldigt Utskottets tanke, bör med mycken varsamhet tagas; har Utskottet ansett så tillräckligt rådrum böra lemnäs Fabriks-, Närings- och Cruks-idkare, att den del deraf, som möjligen af förbudens afskafFande kunde förutse den menliga verkan för deras yrken, att de, heldre än alt ingå i tällan med den utländska tillverkningen, ville draga sina capital derifrån och på annat satt göra dem frugtbara, ej dertill må sakna tillfälle; i hvilket afseende Utskottet tillstyrker Rikets Ständer att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det hittills till in- eller utförsel förbudne varor icke må förr än från J3evillnings-Utskottets Betänkande, N:o 21. 23» och med den 1 Januari 1844 de i Utskottets Taxe förslag åsatte afgifter, lill impoi t eller export medgifvas.
I öfrigt liar Utskottet ej trott sig höra vid Tulllaxe-förslagels upprättande på förhand hinda sig vid något generelt maximum för bestämmande af införsels- eller utförsel s-a f g i fler 11a, utan ansett lämpligast att vid hvarje artikel pröfva den tullprocent, sorn å densamma kunde böra tillämpas, helst föi hållandet med de serskilta varu-artiklarna sjuts Utskottet vara i så betydlig nion skiljaktigt, att ett för alla gemensamt maximi-belopp icke utan fara för ganska stora misstag vid tillämpningen, kunnat antagas.
Med hänsigt dernäst till de af Herrar Lagergren, Wiji:, Lagerquist och Grapengiesser väckta förslag, att sådana varor, som hittills varit lill införsel i Riket förbjudne, men hädanefter lilefve til! import tillåtna, icke måtte få införas till mera än några vissa hamnar, hvilka !!err Grapengiesser ansett böra blifva högst 4> °c‘h Herr Lagerquist föreslagit till 3, nemligen Stockholm, Götheborg och Malmö, samt att de icke måtte kunna införas i fartyg af mindre drägtighet än 3o svåra läster, så finner Utskottet, Uvad första frågan, elier den angående importations-rätten til! vissa hamnar beträffar, att, då en sådan inskränkning instämmer med inhemske slöjde-idkar nes- vid flere tillfällen yttrade önskan, och tvifvelsutan skulle kraftigt bidraga till lugnande af deras vid en allmännare täflan med utländska tillverkningar fästade mer eller mindre grundade farhågor, enär en noggrannare tillsyn öfver sådane varors rigtiga förtullning til! beskaffenhet och mängd kan i några få och större hamnar para knas och utöfvas, saint slöj— de-idkarne sjelfve genom en sådan införselns begränsning, lättare blefvo i tillfälle att genom utsedda Ombud handhafva det inseende öfver förtullningen, sorn författningarne dem medgifva, afseendet å dessa förhållanden' kr ä fver,, att rättigheten att till Riket införa varor , som, enligt nu gällande Tull-taxa, är o förbudne, men ifrån och med år 1844 blifva till införsel tillålne, må tills vidare medgifva» endast, släderne Stockholm,, Götheborg och Malmö;: hvarom allmän' Kungörelse, deri alla sådane varor uppräknas, torde böra utfå rdas.
Hvad sedermera angår yrkandet, att omförmälde varor icke må få iaforas i fartyg af mindre dr äglighet än 3o läster;: så- och då jern val ett slikt correctiv mot underslef torde vara af be hofvet jråkaliadfc,, tilsisfcyrkes skoltet„ Bevillnings-Utskottets Betänkande , N:o 21. att för seglande fartyg 3o svåra läster, och för ångfartyg 60 hästkrafter, må antagas såsom minimum för de farkosters storlek, hvari hittills förbudne varor må till ofvannämnde 3:ne hamnar kunna införas.
Uti serskilde motioner hafva Herr Dalman, F. kV., Herr TVinge , 'P. E., och Sven Heurlin yrkat, att, med upphäfvande af Kongl. GeneralTall-Styrelsens tvänne Circular-ordres af den 3 Januari 1820, grundade på Kongl. Skrifvelsen den 2 December 1824* alla inkommande utländska varor, de må vara adresserade till hvem som helst, skola, utan undantag, draga behörig import-tull, och följagtligen den de Kongl.
Personerne och utländska
Beskickningarne hittills medgifna frihet från tull-umgälders erläggande upphöra, eiler åtminstone icke i vidsträcktare motto tillerkännas de senare än till ett visst belopp, som ej finge öfverskridas.
Med godkännande i allmänhet af den grundsats, att parliela undantag från en allmän författning städse måste hära högst skadliga Rugter, och att den Kongl. Maj:t i Grundlagen til lagd e rätt att emellan Rikets Ständers sammankomster nedsätta tull-afgifterne, icke rättligen kan tillämpas så, att minskningen må kunna medgifvas någon viss person, ulan att densamma deremot endast hör få afse en viss vara, hvilken hvar och en sedermera eger att mot den nedsatta tullen in- eiler utföra, hvadan Utskottet jemväl anser, att, så vidt möjligtär, de i Taxan befintliga stad gadden, hvarigenom åt serskild auctoritet upplåtes att, efter pröfning af behofvet, för vissa fall medgifva lindring i stadgade tull-umgälders beräknande, hädanefter bör upphöra, har Utskottet likväl, hvad beträffar den rättighet, som varit de Kongl. Personerna och Corps Diplomatique af ålder medgifven att tullfritt inbekomma varor, ansett densamma icke kunna borttagas.
Härvid förekommer nemligen, i afseende först å de Kongl.
Personerna, alt, då de äro från all annan bevillning fritagne, och denna omständighet otvifvelaktigt blifvit tagen i betragtande vid bestämmandet af anslagen f©r Deras Hofhållning, en uppenbar inconseqvens skulle ligga deri att yrka utgörande af den bevillning, sorn består utaf tull-umgälder, samt , beträffande sedermera de utländska missionerna, att, då dessa innehafva hvad man kallar extra territorial-rätt, och i allmänhet icke sortera under det lands lagar, hvari de vistas, samt icke eller för deras del ansetts kunna förp 1 igtas att deltaga i öfrige skatte-bidrag, någon giltig grund icke förefinnes dertill, att de ej skulle vara befriade jemväl från den afgift till Staten, Bevillnings-Ulskoltels Betänkande, N:o 2f. 25 Staten, som utgår under namn af tull; och har Utskottet på dessa skäl ansetl sig icke kunna biträda motionärernes framställningar, att befrielsen från tuII-umgälder för de Kongl.
Personerne och Corps Diplomalique må upphöra.
Dock har Utskottet, till uudanröd jande äfven af blotta misstanken, att underslef skull" kunna ega rum , trott sig böra föreslå, att, med upphäfvande af nu gällande ofvan åberopade föreskrifter i berörde hänseende, Rikets Ständer behagade falla del generella beslut, att de i Taxan bestämda tull-afgifter skola lika och på enahanda sall af alla, utan undantag, erläggas, med rättighet likväl, alt hvad som kan styrkas hafva under loppet af hvarje år blifvit för varor, inkornne för de Kongl Personernts egen räkning, eller för de utländska Beskickningarnes, i tull-umgälder erlagdt, må, i händelse anmälan derom göres, i vederbörlig ordning restitueras.
Beträdande sedermera Herr Lagergrens yrkande, att förbud mätte stadgas emot införsel af böcker, tryckta utrikes på Svenska språket, enär den litterära egande-rätten eljest förnärmades; till stöd för hvilken framställning derjemte åberopats, att i andra länder böcker, tryckta utomlands, äro förbudna till införsel i det land , på hvars språk de äro författade; så och då Utskottet för dess del ansett, att föi budsskyddet bör upphöra äfven för de varor, som hittills varit dermed hägnade, hvilket icke varit fallet med böcker, kan Utskottet å berörde hemställan ej fästa afseende; hvarjemte torde böra upplysas, att det åberopade förhållandet i andra länder icke är sådant, som motionären uppgifvit, såsom bevis hvarå må nämnas, att i Ryssland, Belgien, Frankrike och Preussen, böcker, tryckta utomlands, på dessa länders språk, få dit införas, samt att till Danmark och Norrige, böcker på Danska språket, bundna eller oinbundna, få tullfritt införas.
Den litterära egande-rätlen tror Utskottet i öfrigt ega rätt att påräkna lika skydd mot utländskt, som inländskt eftertryck, och densamma således icke kunna lida något genom tillåtelsen af böckeis införande utifrån.
Derjemte hafva Herrar Lagergren och Wijk hemställt, den förre, huruvida den föreslagna tullen å raffineradt socker vore tillräckligt hög, och den senare, om ej förbudet derå borde fortfara, enär i England, och äth. till Ii.
Prof. 1810. 5 Sami. 1 Afd. 12 Häftet, 4 2 6 JBeviUrdngs-UtsTcottets Betänkande, JV. o 21, serdeles i Belgien, vore medgifven en så hög drawback, ait de inhemska iraffinaderierna ej dermed kunde uthålla täflan.
Då Belgien framhållits såsom det land , på hvilket den gjorda uppgiften företrädesvis skulle inträffa, har Utskottet gjort sig underrättadt om förhållandet derstädes, och dervid kommit till det resultat, ait införselstullen i Belgien å ratt socker, infördt i Belgiska fartyg, utgör för 100 Kilogram mer 1 Fr. 60 Cent. hvarjemte vid införlullning af denna vara erlägges en serskild accis-afgift, uppgående för nämnde qvantum till 37 „ a „ eller tillsammans 38 Fr. 62 Cent.
Drawbacken åter, hvarigenom så väl tullen som accisen åt exportören återställas, uppgår för Socker, raffineradt, i toppar, melis med flere slag, till 46 Fr. 83 Cent. och för lump 44 » 5° ,, eller i medeltal Fr. 66* Cent.
Allt rå-socker, som hit till
Riket införes, vidkännes ej högre tull, än för Moscovad eller brunt Cassonade, Terres och Tetes samt hvilt Pudersocker, nemligen per U. sk. 6 r:st. samt luossadt lump elier Havanna-Terres 5 — ,, — i hvilka tullbelopp likväl, då varan liemtas från produetionsorten, en betydlig lindring, enligt underrättelserna till Tull-taxan, eger rum.
Den i sagde underrättelser föreslagna drawback vid export af Svenskt raffineradt Socker, belöper sig per U. till 3 sk. 2 r:st» Häraf synes således, att någon betydlig skillnad i den Belgiska och Svenska drawbacken icke förefinnes; den förra öfverstiger nemligen med 7 Fr. 4 | Cent. den lull, som är för råvaran erlagd på ett quantum af 100 Kilogrammer, och den senare eller Svenska drawbacken öfverskjuter med 8 rst. den tull, som erlagts för den sämre rå-varan på en qvantitet af 1 U.t eller med andra ord, då den Belgiske Sockerbruksidkare!! på förädlandet af råämne, för hvars inbekommande han erlagt en tullafgift af omkring 38 Fr., får af Staten ett understöd af vid pass 7 Fr. '*), så får den Svenske, på ett erlagdt tullbelopp af 2 sk. 6 rst., ett understöd af 8 rst.; och är fördelen alltså, hvad den sämre råvaran beträffar, uppenbarligen på den Svenske tillverkarens sida, och hvilket, jemte lindringen, sora *)
Då delta förvandlas i Svenskt räknesätt, öfverstiger den Belgiska Drawbacken de för 1 skalp, ra-socker erlagde införsels-afgifterne, 3- sk, 6 rst,, med 8 i/5 rst.
Bevillrringa-V(slottets Bétdnlcande, lV'.o 21. 27 härvid icke är lagen i beiåkning, i del närmaste torde jemna förhållandet, med afseende på den högre tull, sorn föreslagits för det bättre råämnet eller krossad t Lump och Havanna Terres.
Tages nu jemväl i betragtande, alt införsels-tullen å det raffinerade Sockret blifvit föreslagen lil! 7 sk.
U. eller nära bo procent å varans värde, hvilket belopp
Utskottet trott sig böra jemnka till fullt 5o proc., eller 8 sk.-Ä, lärer skälig anledning till fruktan för de inhemska Sockerbrukens bestånd icke förefinnas.
Hvad i öfrigt blifvit uti de väckte motionerna och afgifne yttranden framställd t, anser Utskottet, lör såvidt de ej alse sådane frågor, sorn hafva oskiljagtigt sammanhang med de, rörande Tullväsendet, gällande allmänna Författningar, beträffande hvilka, Utskottet kommer att gemensamt med Högloft.