Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hartmansdorff fortfarande utbetala deras å Stat dittills innehafde Stats-Sekreterare-löner, utgörande för hvardera 4000 Riksdaler, med derunder inbegripne 260 tunnor spanmål; att, sedan Kongl. Maj:t uti Nådig Skrifvelse af samma dag om berörde förhållande Riksens Ständer underrättat, på det att erforderligt anslag för ifrågavarande löne-ersättningar måtte vid då pågående Stats-reglering varda å Allmänna Indragnings-Staten uppfördt, men Riksens Ständer uti underdånig skrifvelse af den i8:de Februari 1841 (N:o 240) förklarat, det Riksens Ständer icke funnit skäl å Allmänna IndragningsStaten bevilja uppförande af ofvanberörde löne-ersättningar, Slals-Kontoret, i anledning häraf och då Riksens Ständer icke eller meddelat yttrande, af hvilka Statsmedel nämnde löne-ersättningar borde från den nya Statsregleringens början utgå, hos Kongl. Maj:t sig i underdånighet förfrågat, huru med betalningen häraf borde för framtiden förhållas; att Kongl. Maj:t, till svar härå, genom Nådigt Bref den 3o:de Juni 1841» förklarat, det Kongl. Maj:t funnit Riksens Ständers vägran att berörde ersättningar å Allmänna Indragnings-Staten uppföra desto mindre kunna verka lill rubbning af £. d. Stats-Sekreterarne Grips och v. Hartmansdorffs af Kongl. Maj:t erkända och dem tillförsäkrade rätt att hållas skadeslöse förde löneförmoner, hvilka åtföljt deras innehafde Slats-Sekrelerare-embeten, som Riksens
Ständer sjelfve ansett sig af billighet och rättvisa förbundne att lemna full löne - Constilutions-Utskottets Memorial, N\o 11. ersättning åt Embels- och Tjenstemännen vid Numer-Lolteri-Inrättningen, äfvensom åt Ledamöterne af Rikets Allmänna Ärendens Beredning, ehuru personalen vid dessa indragna Verk icke varit, såsom bemälde Stats-Sekreterare, med fullmagter försedde, eller Grundlagen åt förstnämnde Inrättnings tillvaro gifvit samma sLöd, som åt Stats-Sekreterare-embelena, i följd hvaraf Siats-Kontoret i Nåder anbefalldes att lills vidare af under händer hafvande medel till f. ({.
Stats-Sekreterarne Grip och v.
Hartmansdorff' qvartaliter utbetala ett årligt belopp, svarande mot den Stats-Sekreterare-lön, hvar Och en af dem intill slutet af år 1840 å Riks-Staten åtnjutit, under iagttagande af det för löners uppbärande å Indragnings-Staten i allmänhet stadgade vilkor, att löne-ersältningarne borde minskas eller upphöra i den mon innehafvarne erböllo al Statsverkets medel högre löneinkomster, än de vid embetenas indragning innehade; samt att desse löne-ersättningar ock sedermera af besparingarne utbetalts till f. d.
Stats-* Sekreteraren Grip, hvilken den 5:te
December sistlidet år aflidit, för åren j841» 1843 och i843, och till f. d. Stats-Sekreteraren v. Hartmantdorjff, intill den 1 Mars 1842, då han, som under tiden i Nåder utnämnts till President i Kammar-Rätten, tillträdde de med berörde Presidents-embete förenade löneförmoner.
Enär emedlertid Allmänna Indragnings-Staten utgör den Hufvudtilel, hvarå löner för sådane embets- och tjenstemän, hvilka vid afskedstagande eller endtledigande anses berättigade att vid desammas åtnjutande varda bihehållne, i allmänhet anvisas, men Riksens Ständer, på sätt ofvanberördt är, vägrat att å Allmänna Indragnings-Staten uppföra f. d. Stats-Sekrelerarne Grips och v. Hartmansdorffs ifrågaställde löne-ersättningar, hvartill icke eller andre medel blifvit å Stat anslagne, måste, efter Stats-Utskottets tanka, häraf otvunget dragas den slutsatts, alt Riksens
Ständer fnnnit berörde löne-ersältningars medgifvande icke af Grundlagens föreskrifter påkalladt; hvadan Utskottet icke kunde undgå att finna den uti Kongl.
Brefvet af den 3o:de Juni 1841 meddelade befallning, angående Stats-Sekreterare-lönernas fortfarande utbetalning, uppenbarligen stridande dels emot andan och meningen af Riksens Ständers förenämnde beslut, dels emot Riksens Ständers skrifvelse (N:o 33a) den 1 a:te Maji 1841 > angående bland annat Hufvud-titlarnes Besparingsmedels användande till sådana af Riksens Ständer ”ej förut pröfvade” utgifter, sorn kunna finnas för Rikets styrelse af oundgängligt behof påkallade, hvilka utgifter alltid måste vara tillfälliga och ej äf permanent egenskap.
Coustilutions-Utskottets Memorial, N:o 11.
I sammanhang härmed hade förekommit, att, sedan Woxv v.
Hartmansdorff', vid dess utnämning till Stals-Sekreterare för Ecclesiastik-Ärenden, fått, på grund af Kongl. Brefvet den 2o:de Januarii i83a, åtnjuta befrielse från aftjenande af begrafningshjelp å Stats-Sekreterare-lönen, bemälde Herr Stals-Sekreterare, hvilken den ao:de Junii 1S41 i Nåder utnämnts till President i Kongl. Kammar-Rätten, blifvit, genom Kongl.
Brefvet den 22.’dre December sistnämnde år, förklarad berättigad att fortfarande uppbära den efter Stats-Sekreterare-embetels upphörande honom lillagde löne-ersättning, intill dess han i behörig ordning kunde komma i åtnjutande af den lön, sorn för berörde Presidents-embete funnes å Stat bestämd, dock med enahanda vilkor, som varit fästadl vid Herr v.
Hartmansdorffs befrielse från begrafningshjelps aftjenande, då han lill Stals-Sekreterare utnämndes, eller att någon begrafningshjelp icke skulle hans sterbhus tillkomma, derest han, såsom innehafvare af Presidents-embetet, med döden afginge.
Hvarvid Stats-Utskotlet funne anmärkningsvärdt, att, ehuruväl, vid Herr v. Hartmansdorffs tillträde lill Stats-Sekreterare-embetet, någon nådårsbesparing å den med samma Embete förenade lön icke kommit Stats-Verket till godo, rättighet likväl blifvit honom tillerkänd att under den tid, begrafningshjelp å Presidentslönen i Kongl.
Kammar-Rätten aftjenades, fortfarande uppbära den indragne Stats-Sekreterare-lönen, hvarigenom följaktligen, i strid mot de rörande nådårsbesparingar gällande föreskrifter, Herr Presidenten fått sig tillagd en fördel, hvilken Statens embets- och tjenstemän i allmänhet icke tillkommer, och hvarmedelst Statsverket ytterligare i sex månader fått vidkännas en, efter Utskottets tanka, för detsamma främmande utgift.
1 anledning af hvad sålunda blifvit anfördt, och på grund af stadgandet i 3o §. 2 mom. Riksdags-Ordningen, funne Stats-Utskottet sig böra, — med anmärkning emot Conlrasignanten af ofvanberörde 2:ne Kongl.
Bref den 3o:de Juni och 22:dre December i84i> föredragande Stats-Rådet och Chefen för Finance-Deparlementet, dessa ärenden till Riksens Ständers Gonstitulions-Utskott öfverlemna, för den åtgärd, hvartill omständigheterna kunde föranleda.
— Hvilken anmärkningsanledning jemväl blifvit af StatsUtskottet bos Riksens Ständer anmäld, och genom Riks-Slåndens Protokolls-utdrag af den ^tde September remitterad.
För pröfningen af hvad sålunda förekommit, har Constitulions-Utskoltet behörigen granskat, hvad Finance-Departementets Statsråds-Protokoll för den ig:de
Maj 1840, 2o:de April och 22:dre Juni 1841» i5:de Augusti 1842 samt 8:de Februari 1844» angående dessa ämnen, innehålla, 8 Ccnstitutions-Utskoltets Memorial, Avo 11. och af de tvänne sistnämnde Protokollen inhemlat, att beloppet af de ifrågavarande löne-ersättningarne, uppå Stats-Kontorels underdåniga hemställanden, successivt anordnats å de under år 184 * uppkomna besparingar å Riks-Statens dåvarande ardra Hufvudtitel.
Hvad nu först vidkommer hufvudfrågan angående f. d. Stats-Sekreterarne Grip och v.
Hartmansdorff' medgifven rättighet till löne-ersättningar, i följd af Stats-Sekreterare-embetenas indragning, kan, efter ConslitutionsTJtskottets omdöme, Riksens Ständers förklarande uti deras underdåniga skrifvelse den i8:de Februari 1841, att de icke funnit skäl, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, bevilja dessa ersättningars uppförande å Allmänna Indragnings-Staten, destomindre, utöfver ordalydelsen, anses hafva åsyftat bemälde Stats-Sekrelerares uteslutande från berörde godtgörelse af Slaten, äfven under annan form, som det icke lärer böra antagas, att Riksens Ständer velat, i strid mot hvad tillförene vid alla likartade tillfällen egt rum, för detta fall fullkomligen förvägra Kronans embetsmän, dåde hvarken genom mistning af Konungens förtroende eller till följd af laga ransakning och dom förverkat sina embeten, och ej eller sjelfve derifrån begärt afsked, lagligen fortfarande tillgodonjutande af de lönerättigheter, som af Staten genom dess öfverhufvud blifvit dem i deras embetsfullmagter tillförsäkrade.
Det är upplyst, att intet anslag i Riks-Staten genom berörde ersättningar öfverskridils; och någon lämpligare fond, än den anlitade, var i sakens befintliga skick icke att tillgå för denna utgift, hvilken numera upphört och således varit af tillfällig egenskap.
Vid alla dessa förhållanden, och i betraktande jemväl af de öfriga omständigheter, som Kongl. Brefvet den 3o:de Junii 184 1, till grund för ersättningsanordningen omförmäler, finner Constilutions-Utskottet skäl icke vara för handen att Stats-Ulskottels i berörde hänseende gjorda anmärkning godkänna.
Beträffande åter serskildt den åt Herr v.
Hartmansdorff, efter dess befordran till Presidents-embetet, meddelade Nådiga tillåtelse att, till dess han af Presidents-lonen å Stat komme i åtnjutande, fortfarande uppbära Stats-Sekreterare-lönen, änskönt han derå ej aftjenat begrafningshjelp, får Constilutions-Utskottet, utur Statsråds-Protokollet för Finance-Ärenden af den i4:de
December 184* » vördsamt upplysa, att Statsrådets samtlige närvarande ledamöter i underdånighet afslyrkt bifall lill Presidenten v.
Hartmansdorffs i ämnet gjorda ansökning, såsom åsyftande ett undantag från FörfattningaiBes stadganden.
Hvadan Constitutions-Utskottet anser den emot
Rådgifvare-åtgärden under sådan hänsigt framställda anmärkning böra förfalla.
Stockholm den 8:de November 1844- '•
Re - KonstiUUions-Utskottcts Memorial, N-.o 11. 9 Reservation: Herr Petre har emot ofvanstående betänkande sig reserverat och i sådant afseende åberopat följande ”Transsumt af Protokollet, hållet hos R.
H. S. Konsth utions-Utskott den 2i Oktober r844- S. D. Ordförande föredrog härefter anteckningen rörande löne-ersättning till Slats-Sekrelerarne Grip och von Hartmansdorff' (se Protokollen öfver Finans-Ärenden den 19 Maj 1840, 3 arket, 2 sidan, den 20 April 1841, §• 1, den 22 Juni 184i> §• 33, den i5 Augusti 1842, §. 1, den 8 Februari 1844> §• 8, jemförde med Stats-Utskottets anmärknings-anledning).
Härvid yppade sig inom Utskotlet stridiga meningar.
En del Ledamöter an så,g o anteckningen förtjena afseende, och anförde, till ådagaläggande deraf: att, då Ständerna nekat de ifrågavarande löne-ersättningarnes uppförande på indragnings-slat, hade Ständerna fullkomligt, såsom orden folio, gifvil svar på tal, enär Kongl. Majlis Nådiga Proposition endast lemnade dem valet af ett
Ja eller Nej på frågan, huruvida pensionerna borde å indragnings-staten uppföras eller ej; alt Rikets Ständers Beslut således icke finge tolkas vidsträcktare, än det föll, eller tydas derhän, alt, ehuru Ständerna afslagit pensionernas uppförande på iodragningsstal, de dermed icke förvägrat deras utgående af andra möjligen disponibla tillgångar; att Rikets Ständer i det Riksdags-beslut, som konstituerade Nionde Hufvudtiteln, uttryckligen förbehållit sig, alt ej tillgångarne derå måtte dragas lill permanenta anslag och pensioner eller användas till förut ej af Rikets Ständer pröfvade utgifter; alt, om äfven Rikets Ständers Beslut i denna fråga vid 1840 års
Riksdag möjligen i någon mon varit dikteradt af personliga bevekelsegrunder, och kanske icke för den oväldiga granskningen finnes fullt öfverensstämma med den nästan slösande frikostighet, hvarmed man, utan framställande af ringaste svårighet, pensionerade Kansliets, vid den nya organisationen deraf, öfvertalige vordne embetsman, NumerLotteriels
Direktion och Betjening samt Ledamöterne af Allmänna Beredningen, så måste man dock alltid erinra sig: alt detta beslut ingalunda tillkommit förhastadl; att det genomgått alla för Grundlagen i delta hänseende velerliga stadier; att det sofrals i alla de serskilda politiska skärsBih. lill R.
St, Fröt. 3 Sami, 5 Haft, 2 10 Konstitutions-Utskottets Memorial, N\o 11. eldar, hvilka en dylik fråga har alt passera, innan den slutligen, som bekant är, i Förstärkt Stats-Utskott definitivt afgjordes; att, då den ena Statsmakten sanktionerat ett af den andra framlagdt förslag
Lill ett embeles försvinnande, så vore också, i och med detsamma, den person, som beklädt embetet, de facto afskedad, hvadan inför denna åsigt af saken det juridiska anspråket måste förfalla, serdeles som sjelfva egenskapen af förtroende-embete utestänger nödvändigheten af ransakning och dom for personens endtledigande; att således frågan här icke rörde sig kring rättsgrunden, utan gällde aktningen för helgden af Rikets Ständers beslut, hvilket här blifvit betänkligt förbisedt och af Rådgifvarne kringgånget på ett sätt, 60m måste väcka förtrytelse hos en hvar, den der nitälskar för kontinuiteten af Rikets Ständers verksamhet, för deras fortlefvande, som Statsmagt i tiden; — — — — — — — — — — — att i öfrigt och derest man ville tillerkänna de ifrå gavarande tvänne Embetsmännen något rättsanspråk, funnes likväl emellan begges förhållanden en bestämd och i ögonen fallande skiljaktighet, enär Herr von Hartmansdorff, då han som vice Landshöfding förflyttades till Calmar län, redan var de facto från Stat6-Sekreterare-embetet entledigad och sedermera ej eller detsamma återtog, utan vistades som privat man i hufvudstaden, hvaremot Herr Grip, ända i sisla stunden af embetets tillvaro, fungerade som Siats-Sekreterare, men att man, i hvad fall som helst, icke måtte anses såsom oupplösligen vigd vid lönen, derest embetet indrages, utan, i andan af den lagstiftnings som i allmänhet inom pensionsväsendet gör sig gällande, kunna ålnöjas med en måttlig, efter behofvet lämpad, pension.
I denna reservation hafva med Herr Petré sig förenat Herrar Brink, Waern, Grape och Ekholm, äfvensom Utskottets samtlige ledamöter af Hederv.
KonstihUions-Utskottets Memorial3 N\o 12. 11 N:o 12.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 12 Nov. kl. 12 midd.
Memorial till Riksens Ständer, angående Stats-Utskottets anmärkning, i afseende pä f. d. Justitie-Kansleren Nerman beviljade undantag frän författningarna om begrafningshjelps aftjenande.
Efter inhemtande utur Riksens Ständers år i843 församlade Revisorers berättelse angående Statsverkets tillstånd och förvaltning, jemte Kongl. Stats-Kontorels i anledning deraf till Kongl. Majit afgifna underdåniga utlåtande, hurusom f. d. Justitie-Kansleren, numera Landshöfdingen, Nerman vid tillträdandet af förstnämnde embete blifvit, genom Kongl. Brefvet den i/j September i838, förklarad berättigad att, med befrielse från begrafningshjelps aftjenande> uppbära den för samma embete på stat anslagna lön från och med månaden efter utnämningen, med vilkor, att hans sterbhus icke egde att begrafningshjelp tillgodonjuta, derest han såsom Justilie-Kansler med döden afginge, — äfvensom att, sedan Herr JustitieKansleren, den 28 Mars 1840, blifvit i Nåder utnämnd lill Landshöfding i Calmar Län, Kongl.
Majit, uppå derom gjord ansökning och utan hinder af den förut medgilna befrielsen från skyldighet att aftjena begrafningshjelp å Justii ie-Kanslers-lönen, medelst Nådigt Bref af den 12 September 1840 tillåtit, att samma lön finge fortfarande uppbäras, intilldess Herr Landshöfdingen kunde i behörig ordning komma i åtnjutande af hvad Slaten for Landshöfdingen i Calmar Län bestode, under vilkor likväl, att någon begrafningshjelp icke finge sterbhuset tillkomma, derest Herr Landshöfdingen såsom innehafvare af detta embete skulle med döden afgå, — har Riksens Ständers Siats-Utskott, i utfärdadt protokolls-utdrag af den 3 nästlidne September, anfört: att, enär den Herr Justitie-Kansleren Nerman i Nåder beviljade ofvannämnde rättighet alt, från och med månaden efter dess befordran till berörde embete, åtnjuta de med detsamma förenade löneföi möner, befunnes stridande mot uttryckliga stadgandet uti Kongl.
Förordningen af d. 10 Februari 1819, enligt hvilket den person, som till embete eller tjenst å Rikets Stat utnämnes, icke eger att i och för embetel eller tjensten sig till godo beräkna lön förr än efter sex månaders forlopp, räknadt från och med månaden näst efter den, hvarunder ut - 12 Konslitutions-Utskoltcls Memorial, N\o 12. nämningen egt rum, samt Herr Justitie-Kansleren, hvilken sålunda icke å Juslitie-Kanslers-lönen aftjenat begrafningshjelp, följaktligen ej eller egt någon på författningarne grundad rätt alt, sedan han till Landshöfding i Nåder utnämnts, få under den tid, Landshöfdinge-lönen, för grundläggning af Nådårs-besparing, af Statsverket innehölls, fortfarande bibehålla Justitie-Kanslers-lönen, hvilken rättighet imellertid genom det sednare Kongl. Brefvet blifvit honom tillerkänd, så och då dessa, med undantag från hvad Författningarne i allmänhet bestämma, Herr Nerman beviljade serskilda fördelar i sin moa jemväl bidragit till de under åren 1838 och i84o å dåvarande 2:dra hufvudtitelns anslag uppkomna brister, funne Stals-Utskottet, med stöd af 3o §. 2 mom.
Riksdags-Ordningen, sig böra, med anmärkning emot f. d.
Föredraganden för Handels- och Finans-Ärenden samt Föredragande Statsrådet och Chefen för Finans-departementet, hvilka kontrasignerat ofvanberörde a:ne Kongl.
Bref af den i4 September i83S och den 12 September 1840, till Konstitutions-Utskottet öfverlemna förevarande ärenden för den åtgärd, omständigheterna kunde anses påkalla; — och har Stats-Utskottets härom hos Riksens Ständer gjorda anmälan genom samtlige Riks-Slåndens beslut den 7 September remitterats till Konsti tu tions-Utskotlet.
För besvarande af denna remiss, får Konstitutions-Utskottet vördsamt erinra, att anmärkningen emot f. d. Föredraganden för Handels- och Finans-Ärenden, med anledning af Kongl. Brefvet den i4 September i838, afser en Statsråds-afhandlhig, som före näslförlidne Riksdag egt rum, och sålunda, enligt 76 §.
Riksdags-Ordningen, icke är det nuvarande Konstitutions-Ulskottets pröfning underkastad.
I fråga om den tillåtelse, f. d. Justitie-Kansleren Nerman, efter dess utnämning till Landshöfding, genom Kongl. Brefvet den 12 September i84o undfått att, intilldess han kunde i behörig ordning komma i åtnjutande af hvad Staten for Landshöfdinge-embetet bestode, fortfarande uppbära Justitie-Kanslers-lönen, ehuru lian derå icke aftjenat begrafningshjelp, har Konstitutions-Utskottet af Statsråds-protokollet öfver detta ämne erfarit, att Statsrådets dervid närvarande ledamöter i underdånighet afstyrkt bifall till Landshöfdingen Nermans i detta hänseende gjorda ansökning, såsom åsyftande ett undantag från hvad författningarne i allmänhet stadga.
Och finnér Utskottet alltså Stats-Utskottets anmärkning äfven i denna del böra förfalla.
Stockholm den 8 November 1S44- Konsiitutions-Ulskotiets Memorial, N-.o i3. 13 N:o 13.
Memorial till Riksens Ständer, rörande Stats-Utskottets anmärkning, i afseende pä en ät Befälhafvande Amiralen i Carlskrona anslagen representationskostnads-ersättning.
Sedan, med anledning af Befälhafvande Amiralens i Carlskrona, Vice Amiralen m. m.
Friherre O. G. Nordenskjölds i underdånighet gjorda ansökning, det täcktes Kongl. Majit, i anseende till den ökade representation, honom ålåge vid Kongl.
Flottans berörde hufvudstation, i nåder tillägga honom, såsom derjemte Öfverkommendant och Militärbefälhafvare i Blekinge, enahanda arfvode af 800 R;dr om året, som under den 27 Juli i836 i nåder tilldelats dåvarande Befälhafvande Amiralen i Carlskrona, Kongl. Majit, på sätt uti 1843 års Statsrevisorers berättelse omförmäles, enligt nådigt bref till Förvaltningen af Sjöärendena den 11 Oktober 1841 » funnit godt bifalla, att Befälhafvande Amiralen Friherre
Nordenskjöld finge såsom ersättning för ökad representationskostnad tills vidare månadtligen uppbära 66 Ridr 3a sk.
Biko, att räkna från och med den månad, då han i Befälhafvande Amiralsembetet inträdde, samt ulga af besparingarne å Riks-Statens 4^de Hufvud-titel, — har Riksens Ständers Stats-Utskott, jemte anmälan till Riksens Ständer, hvarå samtlige Riks-Stånden meddelat remiss till Konstitutions-Utskoltet, genom protokolls-utdrag af den 3 nästlidne September, i stöd af 3o §. 3 mom.
Riksdags-Ordningen, ansett sig böra, med anmärkning emot Föredragande Siats-Rådet och Chefen för Sjöförsvarsdepartementet, såsom kontrasignant af omförmälde Kongl.
Bref, detta ärende till Konstitutions-Utskottets vidare behandling öfverlemna; •—-i hvilket afseende Stats-Utskottet anfört, att Riksens Ständer, enligt underdånig skrifvelse af den 12 Maj 1841 (N;o 332), väl medgifvit, att de å Riks-Statens Hufvud-titlar uppkommande besparingar finge fortfarande af Kongl.
Maj:t användas till sådana af Riksens Ständer ej förut pröfvade utgifter, hvilka kunde linnas för Rikets styrelse af oundvikligt behof påkallade, för samma ändamål, som med hvarje hufvudtitels anslag afsåges, och hvilka utgifter alltid måste vara tillfälliga och icke af permanent egenskap, men derjemte vjttryckligen föreskrifvit, att dessa besparingar i intet fall finge komma i fråga att begagnas till bestridande af årliga löner och arfvoden, hvilka 14 Konstitulions-Utskoltets Memorial, N\o l3. borde rätta sig efter den af Riksens Ständer fastställda statsreglering, — hvadan, efter Stats-Utskottets omdöme, beviljandet af ofvanberörde Herr Friherre Nordenskjöld tillagde, under benämning af ersättning, successivt utgående arfvode innefattade en emot Riksens Ständers beslut stridande disposition.
Af det öfver SjöförSvars-departements-ärenden den 6 Oktober 1841 inför Kongl. Maj:t i Stats-Rådet förda Protokoll, hvarest handläggningen af Friherre Nordenskjölds ifrågavarande ansökning förekommer, har Konstitutionsutskottet inhemtat, hvad äfven Riksdagstrycket för år 1840 gifver vid handen, att den anmärkning, som Riksens Ständers Revisorer år i83p i lika hänseende mot ofvanberörde af Kongl. Maj:t den 27 Juli i836 åt dåvarande Befälhafvande Amiralen i Carlskrona å l\:de Hufvudtitelns besparingar beviljade och till medlet af år 1839 utgångna serskilda representationsanslag framställt, af Riksens Ständer lernnats utan afseende, emedan ”förhållandet blifvit på ett nöjaktigt sätt utredt och förklarad!”; — hvarvid såsom skäl åberopats, att Carlskrona, i anseende till Flottans dervarande vigtiga etablissement, nu mera än förr besöktes af resande, serdeles utlänningar af högre rang, äfvensom af främmande nationers örlogsfartyg; -—• att detta förhållande i betydlig nion ökade Befälhafvande Amiralens lefnadskostnad, enär han, såsom högste befälhafvare på stället, ensam egde representationsskyldighet, samt att Befälhafvande Amiralen tillika var Öfverkommendant i Carlskrona stad med dess kastellet-, hvilken befattning dessutom blifvit tillökt år i83.2 med öfverbefälet å Carlshamns kastell, och i834 med chefskapet för 7:de Militärdistriktet, allt utan serskild vedergällning.
Och som enahanda skäl år 1841 fortforo att vara gällande, tillstyrkte Stats-Rådet, med afseende jemväl derå, att öfrige Öfverkommendanter i Riket tillgodonjuta serskilda arfvoden, nådigt bifall till Friherre Nordenskjölds ansökning i så måtto, att Friherrn finge, såsom ersättning för ökad representationskostnad, tills vidare månadtligen uppbära G6 R:dr Z2 sk.
B:ko, att utgå af besparingarna å Riks-Statens Hufvudtitel.
I betraktande af sålunda anförda förhållanden, och då den Friherre
Nordenskjöld personelt tills vidare medgifna serskilda representationskostnadsersättning, anordnad å besparingar inom en Hufvudtitel i Riks-Staten, som, enligt då gällande Statsreglering, var till Sjöförsvars-administrationens behof anvisad, icke kan hänföras till egenskapen af permanent arfvode, anser Konstitutions-Utskottet, vid aktgifvande äfven på de af Riksens Ständer uti G §. af 1841 års
Riksdagsbeslut för användandet af besparingarna å RiksStatens Hufvudtitlar stadgade grunder, skäl ej vara för handen att Stats* Konstitiuions-Utskottets Memorial, N‘,o 1^. 15 Utskoltets ofvanomförmälda anmärkning till åtal eller annan åtgärd godkänna.
Stockholm den 8 November 1844* N:o 14.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 12 Nov. kl. 12 mield.
Memorial till Riksens Ständer, rörande Stats-Utskottets anmärkning emot pensionering af ett Statsråd, som icke i 5 är detta embete innehaft.
Vid nästlidne