Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Besöka söndagsskolor eller andra för fabriks och handtverksarbetare afsedda läroanstalter; äfvensom att idkare skall vara skyldig att sjelf eller genom andre meddela minderårig arbetare undervisning i yrket samt att vid de hos honom anställda arbetares behandling och sysselsättning fästa behörigt afseende å deras helsa och arbetsförmåga ; l6:o att i afseende å förhållanden i öfrigt emellan fabriks- och handtverksidkare samt deras arbetare skall gälla allmän lag och, der icke i laglig ordning upprättadt kontrakt annorlunda bestämmer, legostadgan : 17:o att, i sammanhang med beifran al olagligheter i fråga om varutillverkning, beslag icke vidare må ega rum ; 18:0 att landtmät), med bibehållande af den hittills dem medgifna arbets- och slöjdefrihet, skola utan särskild tillåtelse vara oförhindrade att, med biträde af sina hemmavarande barn och lagstadda tjenstehjon, till afsalu förfärdiga de fabriks- och handlverksarbeten, hvilka såsom föremål för husflit kunna af dem åstadkommas.
1 sammanhang med hvad nu sålunda blifvit af Rikets Ständer i underdånighet föreslaget och nied anledning af derom särskildt gjord framställning, hafva Rikets Ständer, som ansett det vara af synnerlig vigt, all genom införandet af den nya lagstiftning för näringarna, hvarom Rikets Ständer nu i underdånighet anhållit, tillika måtte vinnas all möjlig reda och lätthet för näringsidkaren alt igenfinna de föreskrifter, han har att iakttaga, funnit det vara för sådant ändamål Ijenligt, att de stadganden, i 2:dra, 3:dje, 4:de, 5:te, 6:tc och 7:de kapitlen Handelsbalken, hvilka blifvit genom sednare ekonomiska författningar tindrade, uttryckligen förklaras upphöjda.
Äfven de ämnen, som afhandlas i ännu gällande delar af nämnda kapitel äro af beskaffenhet, att, med undantag al - 14 Expeditions-Utskottets Förslag lill underd.
Skrifvelse, N:o 132. en ast för sladgandena om burskap, hvarom här nedan omförmäles, de allmänneligen anses tillhöra den ekonomiska lagstiftningen; och då E. K.
Majit följaktligen icke är förhindrad att i dessa ämnen utgifva särskilda förändrade författningar; samt konseqvenserna af Rikets Ständers vid denna riksdag fattade beslut i näringsrätten utan tvifvel just komma att framkalla sådana, gäller iorenämnda skal äfven för uteslutande ur allmänna lagen af föreskrifter hörande till denna sednare klass.
Hvad nu först angår 2:dra Kap. Handelsbaden om stapelstäders och uppstäders handel; så liar detsamma förlorat all praktisk betydelse, sedan 2, 13 och 14 §§:ne i 1846 års Handels-ordning bestämt rättigheten alt handla och ali reda i skepp ulan allt afseende å någon skilnad emellan stapelstads- och uppstadsborgare.
Om burskap ej vidare blir vilkor för närings utöfvande, stå de §§ af 3:dje Kap.
Handelsbaden, hvida handla om huru burskap vinnas må oell huru befrielse derifrån kan erhållas, icke i det sammanhang med näringslagsliftningen, att de kunna utgöra hinder för densatnma.
Burskapet, såsom särskild institution, lärer emellertid behöfva tillsvidare qvarstå i anseende till dess betydelse såväl för vissa eganderätts-förhållanden, som i politiskt hänseende.
Städernas burskapsegande invånare såsom korporation betraktad, eller borgerskapet, är icke allenast af Staten tillförsäkrad nyttjanderatlen till betydliga ål städerna anslagna donationsjordar, utan områder äfven med full eganderält af enskilda personer skänkta eller af korporationen eljest förvärlvade såväl fastigheter som kapitaler.
Inrättningar, sådana sorn gubbhus, enkehus m. m., äro med bidrag af enskilda personer stiftade uteslutande lill de burskapsegande stadsinnevånarnes begagnande eller förmån.
Burskapets förvärfvande är vilkoret för att komma i åtnjutande af de fördelar, sorn härflyta af olvanberörda egendom och inrättningar, likasom befrielsen från burskapet är för den, som en gång sådant förvärfva!, enda sältet alt blifva fri från den tunga, som kan vara en följd af de uteslutande borgerliga institutionernas uppehållande.
Med hänsyn till dessa förhållanden är också genom Kongl.
Förordningen om kommunalslyrelse i stad den 21 Mars 1862, § 5. mom. 2, föreskrifvet, att den egendom, som särskildt tillhör det burskapsegande borgerskapet, skall förvaltas och användas i enlighet med de föreskrifter, hvilka härutinnan gällande äro, således oberoende af kommunens förvaltning i öfrigt.
Vidare i konstitutionell hänseende medför, enligt 14 § Riksdags-ordningen, egenskapen af borgare valrätt inom Borgare-Ståndet.
Vid sådana förhållanden halva Rikets Ständer ansett, att 1 och 2 §§:ne, 3 § första mom. samt 5 § af 3:dje kap. Handelsbaden, innefattande hvad som hör till lagstiftningen om burskap, oberoende af dess nuvarande förhållande lill näringsrätten, böra i oförändradt skick bibehållas.
Beträffande l § af 4:de Kap., som handlar om skilnaden emellan gross- och minuthandel, anse sig Rikets Ständer allenast behöfva anmärka, att, enligt 1846 års Handels-ordning, en ovilkorlig sådan skilnad bibehålies allenast för Stockholm med afseende på de vid Handels-ordningens utfärdande befintliga föreskrifterna i 14 § Riksdags-ordningen om riksdagsmannaval derstädes, men att, sedan nämnda grundlags-paragraf numera undergått en förändring, hvarigenom denna skilnad blir öfverflödig, stadgandet synes utan binder kunna alldeles utgå.
— Samma kapitels 2 § gäller för närvarande endast i fråga om den straffbestämmelse af varans förlust och 40 dalers böter för olofligt idkande af handtverk eller handel i stad, som deri innehålles och lill hvilken hänvisas i 30 § 1 morn.
Handels-ordningen samt 43 § 1 morn.
Fabriks- och Handlverksordningen.
Som emellertid denna ansvarsbestämmelse icke lämpligen kan bibehållas, om E. K. Maj:t gillar Rikets Ständers nu uttalade åsigt, att beslag ej vidare må ega rum vid beilrande af förseelser mot näringsförlältningarne, samt E. K. Maj:t vid sådant förhållande torde komma alt bestämma annat lämpligare ansvar för förseelser af ifråga - Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 132.
15 varande slag; torde i följd deraf denna § böra i alla fall ur lagen bortgå.
— De stadganden, sorn innehållas i 3 § örn handtverkares och fabriksidkares samt Jör/äggares rätt att sälja i öppen bod i städerna, i 4 § om stadskällare och i 5 § om torghandeln äro dels genom särskilda författningar förändrade, dels icke öfverensstämmande med de nu gällande grundsatser.
Handels-Balkens 5de Kap. handlar om huru utländsk man köpenskap drifva må, och få Rikets Ständer såsom särskildt skäl för sitt tillstyrkande att upphäfva detta kapitel, åberopa den af Rikets sednast församlade Ständer den “20 Oktober 1860 lill E. K. Maj:t adilina och på E. K.
Maj:ts nådiga pröfning ännu beroende underdåniga skrifvelse i fråga om utvidgad handels- och näringsrätt för utländningar.
Af 6:te Kapitlet om landsköp gäller för närvarande endast ansvarsbestämmelsen i § 1, lill hvilken hänvisas i 30 § 1 mom.
Handels-ordningen; och få Rikets Ständer i afseende härpå hänföra sig till hvad ofvan är ytlradt i fråga om 4 kap. 1 §.
Det l-.de Kapitlet om marknader har otvifvelaktig! sin rätta plats inom den speciela lagstiftningen; och lärer E. K. Maj:l, efter ärendets utredning, jemväl laga i nådigt öfvervägande, huruvida de antagna allmänna grunderna för en friare näringslagstiftning, särskildt derigenom att de bereda tillfälle till en mera omfattande permanent landthandel, böra föranleda förändringar i föreskrifterna äfven om delta speciela ämne.
Af ofvan anförda skäl och då, för vinnande af det högst önskvärda mål, alt den af Rikets
Ständer äskade förbättrade näringslagsliftningen snart måtte erhållas, det synts Rikets Ständer vara af vigt, att Rikets Ständer, som, med fullt förtroende lill E. K.
Maj:ts visa omvårdnad om landets stora intressen i denna fråga, hos E. K.
Maj:t anhållit om utfärdande af särskilda författningar i ämnet, tillika genom ett uttryckligt förklarande från sin sida på förhand undanrödja alla betänkligheter, som kunna uppresa sig mot upphälvande af de i 1734 års lag intagna till ämnet hörande sladganden, få Rikets Ständer alltså nu jemväl i underdånighet anhålla, del E. K.
Majit, vid utfärdande af de utaf Rikets
Ständer äskade särskilda förordningarne angående vilkoret) för idkande af handel samt fabriks- och handtverksrörelse, måtte i nåder förklara, att 2:dra kap., 3:dje kapis 3 §, sista momentet, samt 4:de, 5:te, Gite och 7:de kapitlen i HandelsBalken äro upphälda.
Slockholm den 17 Oktober 1863. 16 Expeditions-Utskottets Förslag lill unden!.
Skrifvelse, N:o 133.
Nio 133 Uppläst och god kändt hos Ridd. och Adeln den 14 Okt. 186S.
Presle-Ståndel den 14 — — Borgare-Ståndet den 16 — — Bonde-Ståndet den 17 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående reglering af utgifterna under Riks-statens Fjerde Hufvudtitel. (Stats—Utsk.
Utlåt. m. m.
N:ris 66, saint 59, 67, 68, 150, 140 och 143.) S. A. K.
I afseende på Riks-statens Fjerde Hufvudtitel, innefattande anslagen för Landtforsvars-depnrlemenlel, hafva, i följd af dels E. K. Majlis nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, dels hos Rikets Ständer gjorda framställningar, nedannämn da förändringar ifrågakommit: Lamltförsvars-Departemeiitet. l:o.
Krii/ s-kollegiu m. a) Uti högstberörda nådiga Proposition har E. K.
Majit föreslagit förhöjning i allöningen: vid Stockholms utredningsförråd: för Förrådsförvaltare!! med R:dr 500: — „
Förrådsskrifvaren med „ 100: — „
Vaktmästaren med „ 125: — -725. vid Göteborgs utredningsförråd: för Intendenten med R:dr 600: — * Förådsförvaltaren med „ 500: — „ Vaktmästaren med 150: — j jgo- Enligt Expeditions-Utskottets
Skrifvelse, N:o 133. 17 Enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, är tjenstgöringen vid Stockholms utredningsförråd särdeles trägen och då, hvad Göteborgs förråd beträffar, alsigten lärer vara att hädanefter i detta förråd inlaga eli större antal persedlar, än hittills, måste en icke obetydlig tillökning i göromålen för tjenslemännen vid sistnämnda förråd ifrågakomma.
Vid sådant förhållande hafva Rikets Ständer, med afseende jemväl derå, att vården af en dyrbar materiel är åt olvanbemälde tjenstemän anförtrodd, funnit de nu föreslagna arfvodesförhöjningar såväl för förrådsljenslemännen, som dervarande vaktbeljening, vara af behof påkallade; hvadan Rikets Ständer funnit skäligt att den begärda anslagstillökningen med tillsammans 1,975 R:dr bevilja. b) Vidare har E. K.
Majit äskat löneförhöjning för 5 kammardrängar, tillhörande Krigs-Kol/egii Kaktbetjening, med 50 R:dr för hvarje, eller tillhopa 250 R:dr.
Och då nämnde kammardrängars närvarande aflöning, 450
R:dr för hvardera, med hänseende till deras trägna tjänstgöringsskyldighet, synes under nu stegrade pris på lefnadsförnödeuheler nog knappt beräknad, hafva Rikets Ständer beviljat den af E. K.
Majit äskade löneförhöjningen med tillhopa 250 Ridr.
Blifvande genom de sålunda beviljade lörhöjningarne Krigs-köttegii aflöningsanslag ökadt med 2,225 Ridr, på sätt närlagde Tabell Litt.
A. närmare utvisar. 2:i>.
Gener ali tets-staten.
Sedan anvisningar till belopp af 2,200 Ridr upphört att utgå å den till indragning bestämda 6:le Fördelnings-genefalslönen, har E. K.
Majit föreslagit, alt Generalitelsslatens anslag, som vid förra riksdagen af dylik anledning minskades med 650 Ridr, nu må ytterligare förminskas med förstnämnda belopp, samt alltså nedsättas frän 84,450 till 82.250 Ridr; Och hafva Rikets Ständer till denna nådiga framställning lemnat bifall*. 3:o.
Topografiska korpsen.
Med afseende å den större uppassning, sorn vid denna korps erfordras i följd af korpsens under sednare tiden betydligt ökade göromål, har E. K.
Majit föreslagit att Rikets Ständer mål te bevilja dels en ny vaktmästarelön med 500
Ridr, dels ock uti den förutvarande vaklmäslaivlönen, 450 Ridr, en förhöjning af 50 Ridr.
Då Topografiska korpsen, i anseende till dess embetslokalers spridda läge obestridligen är i behof af' mera vaktmästarebiträde, än som kan afen person medhinnas, hvarförutan den å korpsens stat uppförda vaktmästarelöu synes tarfva någon förhöjning, hafva Rikets Ständer ej endast medgifvit en tillökning af 50 Ridr i den Topografiska korpsen anslagna vaktmästarelön. utan äfven för korpsen anvisat en nr sådan lön med 500 Ridr.
Blifvande derigenom Topografiska korpsens aflöningsanslag ökadt med tillhopa 550 Ridr. 4:o. Krigs-akadernien.
Majit anbefallt en ombildning af detta läroverk enligt vissa bestämmelser, hvarigenom, bland annat, läroverket kommer alt förändras till en militärisk tiilämpningsskola, under namn af Krigsskola, för bildande af alla vid arméen och (lottan behöfliga officerare, har E. K.
Majit, med lillkännagifvande häraf, föreslagit, att oaktadt Bill. till B.
S,t.
Prol. 186% éf 1863. 10 Sami. 1 Afd. 9 Haft. 3 18 Expeditions-Ulskutlets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 135. ny stat lör läroverket efter dess förändrade organisation framdeles måste ifrågakomma, nuvarande anslaget måtte tillsvidare under öfvergångstiden förblifva orubbadt; hvilken nådiga framställning jemväl vunnit Rikets Ständers bifall.
Indelta Arméen. 5:o.
Kavalleri- och Infanteri-regementena.
Till fyllnad i korporalernes löner vid Lif-regementets Husar- och Grenadierkorpser, Andra Lifgrenadier-regemenlel, Smålands Grenadier-balaljon, Uplands och Södermanlands regementen samt Westerbottens Fältjägare-korps, bar E. K. Maj:t äskat ett anslag af 1,658 kubikfot oinde/d spqnmål, att tilläggas det i Riksstaten förut för indelta Kavalleri- och Inlanteri-regementena uppförda anslag af sådan spanmål, hvaremot det för samma regementen i Riks-staten belinlliga penningeanslag skulle förminskas med 2,004 R:dr 4 öre.
Af det den nådiga Propositionen bilagda Protokoll öfver landtförsvarsärenden af den 14 Oktober 1862 hafva Rikets Ständer inhemta!, bland annat, att olvannämda regementen och korpser icke ega full tillgång lill den, enligt nådiga Cirkulär brefvet den 2 Februari 1853, angående indelta arméens lönereglering, för korporalerne bestämda aflöning af fem tunnor spanmål eller deremot svarande indelta räntor, ulan all fyllnad i kontant är för aflöningen anvisad ; Och då med billighet och rättvisa är öfverensstämmande att samtliga korporaler vid indelta Kavalleri- och Infanteriregementena komma i åtnjutande af lika aflöningsförmåner, men den kontanta ersättningen, beräknad efter de vid aflönings-indelningsverkens upprättande gällande medelpris ä spanmålen, icke motsvarar spanmålens nuvarande, på årligen vexlande inarkegångspris beroende värde, hafva Rikets Ständer medgilvit, alt del i Riks-staten förut för Indelta Kavallerioch Infanteriregementena uppförda anslag af oindeld spanmål må med 1,658 kubikfot, eller, efter 2 R:dr per kubikfot, med 3,316 R:dr, förhöjas, men deremot det för samma regementen i Riks-staten befintliga anslag i penningar förminskas med 2,004 R:dr 4 öre.
Vidare, och på säll Rikets Ständer redan nli underdånig skrifvelse af den 28 sistl.
Mars hos E. K. Maj:t anmält, hafva Rikets Ständer, med anledning af E. K. Maj:ts nådiga Proposition angående upphörande af den så kallade
Näs kungsgårdshjelp, beslutat, att under anslaget för indelta Kavalleri- och Infanteriregementena skola uppföras årliga anslag lill belopp af dels 575 R:dr, all utgå lill arrendatorerne af Näs kungsgård och Mölnarbo tullmjölqvarn, och dels 150 R:dr (III Dalregementets boställsfond, eller tillsammans 725 R:dr.
Likaledes hafva Rikets Ständer, enligt hvad i skrifvelse af den 11 sisth April blifvit i underdånighet anmäldt, med bifall till hvad E. K.
Majit jemväl i nådig Proposition föreslagit, beslutat, att, såsom ersättning för den upphörda dagsverksskyldigheten vid åtskilliga militieboställen i Skåne och Skaraborgs län, skall under nu ifrågavarande anslag upplöras i penningar tillsammans 4,473 R:dr 28 öre, och i oindelt spanmål, hälften råg och hälften korn, 2,834 kubikfot 6 kannor, eller, efter 2 R:dr per kubikfot, 5,669 R:dr 20 öre.
Och komma sålunda nu omförmälda förändringar att föranleda en tillökning uti indelta Kavalleri- och Infanteri-regementenas anslag af 12,179 R:dr 44 öre. 6:o.
Löneförbättringar vid indelta Arméen.
Majit vid 1856—1858 års riksdag fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på behofvet af en förbättrad lönereglering för indelta arméens befäl, dels till Expedilions-Utskotlets Forsing lill underd.
Skri/velse, N:o 433.
19 åstadkommande af nödig förbättring i aflöningen, dels till beredande af möjligaste likstämmighet deruti vid alla regementen och korpser; så hade Rikets Ständer, som ansågo del vara uppenbart, att en ny allmän reglering af befälets aflöniugsförhållanden utaf behofvet påkallades, men att en dylik reglering borde, utan ytterligare bidrag från Statens sida, kunna lillvägabringas medelst de stora tillgångar af indelta räntor, kronotionde, boställen och kontanta anslag, som redan funnos anvisade, emellertid, så väl vid berörda riksdag som vid den sistlidna funnit godt alt, utöfver det i Riksstaten förut uppförda kontanta anslag för indelta Kavalleri- och Infanteri-regementena, för hvardera slatsregleringsperioden som dessa riksmöten omfattade, bevilja och till K. jYiaj:ts disposition ställa en summa af 100,000 R:dr årligen alt vid de regementen och korpser, som deraf företrädesvis vore i behof, användas till löneförbättring i första rummet åt underbefäl och subaltern-officerare jemte deras vederlikar, samt vidare, så vidt tillgårigarne medgåfve, jemväl ål Andre Kapitener och Regemenls-qvartermästare, dock med förbehåll att en dylik förmån icke finge tillgodokomma dem af bemälde löntagare, hvilka voro med boställen försedde; Och bar E. K.
Majit, enär fortfarandet af berörda anslag ännu af omständigheterna tillsvidare påkallades, nu föreslagit att detsamma måtte älven för nästa stalsregleringsperiod i Riks-stalen bibehållas, för att enligt redan meddelade föreskrifter för ändamålet användas.
Enligt hvad ofvan åberopade Statsråds-prolokoll innehåller, bar E. K.
Majit åt Landtförsvars-komiléen uppdragit alt närmare undersöka, i hvad mån de tillgångar, hvarje regemente eller korps eger, medgifva att derinom reglera aflöningsförmänerna på ett rättvist och tillfredsställande sätt, eller, i motsatt fall, huru en sådan reglering lämpligare kan vinnas och hvilka brister behöfva fyllas; hvarjemte E. K.
Majit vidare med afseende å den ifrågaställa löneregleringen, samt på det att inom indelta arméen befintliga lönetillgångar må, så vidt ske kan, för delta ändamål blifva disponibla, i nåder förordnat, all alla de embets- och tjenstemän inom indelta arméen, som efter den 8 April 1862 befordras, transporteras eller till lön utnämnas, skola framdeles åtnöjas med de löneförmåner, som vid en blifvande lönereglering kunna komma all bestämmas, samt att detta vilkor bör i fullmaglerna eller resolutionerna uttryckas.
Då någon förändring i afseende å aflöningen för de militäre tjenstemän, för hvilka ifrågavarande anslag är afsedt, ännu icke egt rum, hafva Rikets Ständer funnit skiil medgifva att anslaget till löneförbättringar vid indelta arméen må äfven under nästkommande statsregleringsperiod få utgå med oförändrad! belopp och enligt förut meddelade föreskrifter; dock få Rikets
Ständer härvid i underdånighet uttala den önskan, att den af såväl E. K.
Majit sorn Rikets Ständer nödig ansedda löneregleringen för indelta arméens befäl måtte blifva brag! (ill verkställighet, så att anvisande af ytterligare anslag för ifrågavarande ändamål icke må blifva erforderligt.
7;o.
Med anledning al hos Rikets Ständer gjord framställning om indragning af Regementsskrifvare-tjensterna och de dermed förenade göromåls ölverflyttande dels på Kronans uppbördsman och dels på Regemenls-qvartermästare och Regements-kommissarier, hafva Rikets Ständer, som ansett antalet af de vid regementena anställda civile tjenstemän vara större, än som för bestridande af regementenas inre hushållning kan erfordras, men icke äro i tillfälle att bedöma, på hvad sätt göromålen lämpligast skulle kunna på färre tjenstemän fördelas, funnit sig böra bos E. K.
Majit i underdånighet anhålla, det E. K
Majit täcktes i nåder tillse, huruvida icke, genom en lämpligare fördelning af göromålen, antalet af de nu vid de särskilda regementena befintliga civile ijenstebelätlningar skulle kunna minskas och dymedelst någon besparing Statsverket beredas. 20 Expeditions-Lits kottets Förslag till un der d. Skrifvelse, Nio 133. 8:0.
Indelta Arméens vapenöfning ar.
Enär det vid förra riksdagen för delta ändamål bestämda anslag af 650,000 Ridr visat sig vara otillräckligt för de stadgade vapenölniugarne med indelta arméens regementen och korpser, har E. K.
Maj:t, sorn ansett dessa vapenölningar icke kunna inskränkas, så framt indelta arméen, såsom stam för en i förhållande lill dess numerär talrik beväring, skulle kunna upptaga beväringsmanskap ! sina leder lill så stor del, som erfordrades för att uppbringa hären lill vederbörlig styrka vid en mobilisering, alltså äskat förhöjning i det årliga anslaget för indelta arméens vapenölningar med eli derför nödigt belopp af 175.000 R:dr. Sedan Rikets sednast församlade
Ständer beslutat alt under reservationstilel lill ett förhöjdt belopp uppföra ifrågavarande anslag, hvilket under stalsregleringsperioden 1858 —1860 upptagits såsom förslagsanslag lill 596,000
R:dr, har, enligt hvad af del den nådiga Propositionen vidlogade Slalsräds-prolokoll inhemlas, den vidtagna förändringen af anslagets natur, vid det förhållande att förhöjningen icke motsvarat deir kostnad, hvartill vapenöfningarne skolat uppgå, om de ordnats i full öfverensstämmelse med den af Kongl. Majit föreslagna och af Rikets Ständer år 1858 gillade platt, verkat derhän, att de i Kongl. Reglementet, angående indelta arméens och beväringsmanskapets marcher, mölen och mönstringar, den 14 September 1858 föreskri
Ina vapenölningar med regementenas och korpsernes gamla stam måst under åren 1861 och 1862 inskränkas till kortare tider, än som i berörda reglemente finnas utstakade.
Med anledning häraf och då, pä sätt nvssbeiörda Slalsråds-protokoll jemväl upplyser, det äskade beloppet är beraknadt efter uppgifter å hvad. enligt afslulade räkenskaper, åren 1859 och 1860 för ifrågavarande ändamål åtgått, samt vapenöfningarne icke äro afsedde att företagas i större utsträckning, än Rikets
Ständer funnit lör arméens vidmagthållande i tjenstbarl skick erforderlig, hafva Rikets Ständer, som dock hysa den förhoppning, att någon nedsättning å ifrågavarande anslag framdeles skulle kunna genom förändrad organisation beredas, bilällit, att det lör indelta arméens vapenölningar uppförda reservationsanslag må lill 825,000 R:dr förhöjas.
Yärfviule Arméen. 9:0.
Svea och Andra Lifgardes-regementena.
Sedan, med anledning af en utaf Rikets Ständer vid 1856—1858 årens riksdag hos Kongl. Maj.t gjord underdånig framställning, Kongl. Majit dels förklarat, att tillsvidare hvarken den ledigvarande Chefsplatsen vid Lifbevärings-regemenlet skulle tillsättas eller nya officerare der antagas, dels ock beslutat, alt det beväringsområde, som förut varit anslaget lill nämnda regemente, skulle fördelas på Lifgardes-regementena till fot; samt Kongl Majit i anledning af dessa förhållanden och dä den vid sistherörda regementen befintliga hefälspersonal, som icke kunde befrias från sin tjenstgöring i öfrigt, vore otillräcklig för att kunna äfven besörja vapenöfningen med det sålunda dem tillslagna beväringsmanskap, ansett nödigt, att hvartdera af Folgardes-regementena, efter hand och i mån af tillgångar på Lifbevärings-regementets stat, erhölle tillökning i sitt befäl med 1 Tredje Major och 4 Andre Kapitener med uppgifven aflöning af tillhopa 12,240 Ridr för hvartdera regementet eller inalles för begge regementena 24,480 Ridr; så föreslogs af E. K.
Majit vid sistsidne riksdag, att denna anslags-tillökning för Fot - Expeditions-Utskottcts Förslag till underd.
Skrifvelse, IS:o 133. 21 gardes-regementena finge utgå i mån af blifvande tillgångar på Lifbevärings-regementets stat, hvilken, uti Riksstalen upptagen till 31,911 R:dr 50 öre, härtill lemnade full tillgång.
Härå meddelade Rikets Ständer till svar, att de, utan alt då ingå i pröfning af det förslag, E. K.
Majit framställt för anskaffande och underhållande af erforderligt befäl vid vapenöfningarne med Stockholms stads och läns beväringsmanskap, ansell sig böra till E. K.
Majit öfverlemna all i sådant hänseende vidtaga lämpliga åtgärder, dock med vilkor att kostnaderna för en förändrad organisation icke finge öfverstiga det af E. K.