Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter det, i anledning af Kongl. Maj:ts i nådig Proposition den 15 November 1828 gjorda framställning, nyssberörde vid Kårböle by sammanträffande vägar blifvit modeist en derifrån fortlöpande väg utsträckte till Stora Kopparbergs län och vidare till Wermland, så hade vid förekommen fråga om underhållsskyldigheten af denna väg pröfvats skäligt, att densamma skulle af statsmedel underhållas, för hvilket ändamål från den sednast fastställda Riks-statens sjette Hufvudtitel utginge ett anslag å 1,133 6 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120.
Ii:dr 44 öre Runt, Då samtlige ofvan omförmälde vägsträckor med hvarandra och utgjorde delar af den i militäriskt afseende nyttig ansedda och på Statens bekostnad upptagna stora vägen från Wermland genom Dalarna, Helsingland, Jemtland och vidare till Norrige, så förefunnes, enligt motionärens förmenande, icke något skäl att do 2:ne vägarno från närheten af Kårböle upp emot Jemtland och Herjeådalen skulle, mer än den från nämnde by åt motsatt håll fortlöpande vägen, underhållas af ortens innevånare, hvilka icke hade någon nytta af förstberörda vägar, såsom belägna långt aflägse från de bebyggda delarne af landet och sträckande sig genom öfverloppsmarker och kronoskogar, dit innebyggarne i provinsen aldrig hade behof att färdas och dit en del hade ända till 16 mil.
Vid dessa förhållanden och då underhållet för ifrågavarande vägar de sednare åren uppgått till närmare 900 R:dr, har motionären anhållit att förenämnde tvänne vägar, tillsammans 6 mil i längd, hvilkas underhåll hittills bekostats af provinsen Helsingland, måtte hädanefter, i likhet med den så kallade nya Kårbölevägen, af statsmedel underhållas, samt att Rikets
Ständer för sådant ändamål ville med 1,000 R:dr R:mt förhöja det af Kongl. Maj:t äskade anslag för vägar och kommunikationer.
Enligt ett af motionären åberopadt och motionen bilagdt intyg af Kronofogden i Norra Helsinglands fögderi, har, för de trenno allmänna landsvägar, den ena sträckande sig från det så kallade
Dahlvågskälct en half mil ofvan eller vester om Kårböle by i Färla socken af nämnde fögderi till Elfros socken i Herjeådalen, 21 mil, samt den andra från samma vägskäl till
Sänna färjesund och vidare från frambygden i Ytterhogdals socken i sagde fögderi till Öfverhogdals socken i Herjeådalen, 3i mil, hvilka på grund af Konungens Befallningshafvandes i Gefleborgs län resolution den 13 Augusti 1751, ”såsom varande af olika beskaffenhet med enskilda socknevägar, emedan ifrågavarande löper landskap emellan, hvaraf allmänheten hade tjenst och krigsfolk i ofridstider den ej umbära kunde”, underhållas af provinsen Helsingland, underhållskostnaden medelst kontanta bidrag efter öretal utgått med följande i riksmynt utförde belopp, nemligen under år 1855 med 626 R:dr, under år 1856 med 571 R:dr 25 öre, under år 1857 med 878 Rxlr 12 öre samt under år 1858 med 885 Rxlr 75 öre; hvarjemte intygats, att nämnde vägar vöre af högsta vigt för Herjeådalen och Södra Jemtland, såsom desse provinsers enda utfartsvägar söder- och österut samt till närmaste köpstäder vid Bottniska viken, men af intet gagn för de flesta Helsingesocknarna, som derom i allmänhet knappast hade kännedom oftare, än när den årliga underhållskostnaden skulle betalas, äfvensom att samma vägar vore de enda, som sammanbunde de stora, till en del på Statens bekostnad brutna och underhållna landsvägarna från Norge genom Jemtland och Herjeådalen till Färla och vidare från Kårböle by genom vestra Helsingland till Dalarna och Wermland.
Då Utskottet, för hufvudsakligt bedömande af den genom förevarande motion väckta frågan om provinsen Helsinglands befrielse från ofvannämnde 2:ne vägars underhåll, ansett nödigt att hafva erhållit närmare kännedom om den Konungens Befallningshafvandes resolution, derigenom provinsen fått vägarnas underhåll sig ålagd, samt om de förhållanden och omständigheter, hvarpå detta åliggande grundar sig, men sagde resolution icke finnes motionen bifogad eller blifvit Utskottet meddelad, föranlåtes, i sakens så beskaffade outredda skick, Utskottet hemställa: Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120.
7 5:o att dea i äran et gjorda framställning må af Rikets Ständer utan vidare afseende lemnäs.
Yid sistförflutne Riksdag gjordes af Riksdags-fullmägtigen Pehr Östman från Vester-Norrlands län framställning om beviljande af statsbidrag för anläggning af en väg emellan den 2 mil från Sundsvall belägna gästgifvaregården Fjäl och Graninge bruk i södra Ångermanland, hvarjemte alternativt ifrågasattes att, derest icke bidrag för hela vägen från Fjäl till Graninge skulle kunna erhållas, sådant bidrag måtte anvisas åtminstone för anläggande af den något öfver 2 mil långa vägen emellan Fjäl och Viksjön, hvilken väg komme att genomgå den del af nyssnämnde landsort, sorn vore mest bebyggd och befolkad.
Under hänvisning till och med åberopande af de motiver, som uti den vid sistlidne riksdag rörande nämnda företag väckta motionen anfördes, har Pehr Östman uti en vid innevarande riksdag äfgifven motion, enär Statens tillgångar för närvarande sannolikt icke medgåfvo företagets understödjande i dess helliot, ansett sig endast böra åter upptaga det förut alternativt framställda förslaget om
Statens medverkan för den ifrågavarande väganläggningens påbörjande och utförande de tvänne törsta milen närmast Fjäl, öller derifrån till Nordanå bro, hvilken vägsträcka företedde de största svårigheterna vid arbetets verkställande.
På sätt motionären anfört, hade numera förnyade undersökningar egt rum, samt kartor och kostnadsförslag blifvit upprättade, upptagande för ifrågavarande vägsträcka, i längd 2 mil 664 fot, en kostnad af 46,319 R:dr 85 öre Runt.
Som den befolkning af omkring 3,000 personer, hvilka voro mest intresserade för denna vägbyggnad, vöre till största delen medellösa, men likväl förbundit sig att till den föreslagna vägen kostnadsfritt upplåta all den jord, som erfordrades, har motionären anhållit att Rikets Ständer till samma vägbyggnads utförande måtte anslå |:delar af den beräknade kostnaden, öller i rundt tal 32,500 R:dr Runt.
Då ifrågavarande arbetsföretag icke lärer kunna anses vara af så allmän vigt, att särskildt statsanslag till dess utförande bör, då Statsverkets tillgångar äro äf så mångfaldiga behof tagna i anspråk, af Rikets nu församlade Ständer anvisas, föranlåtes Utskottet 6:o afstyrka bifall å den härom väckta motionen.
Med förmälan, att undersökningar på allmän bekostnad rörande en vid sednaste riksdag ifrågaställd väganläggning från Sollefteå genom Jemtland till Norge, ‘blifvit år 1858 påbörjade och sedermera fortgått samt kunde väntas blifva år 1859 afslntade, hafva, under förutsättning att undersöknings-instrumentet skulle blifva tillgängligt i så god tid, att sjelfva väganläggningsfrågan kunde vid innevarande 8 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120. riksdag blifva föremål för Rikets Ständers pröfning ock afgörande, Herr Staaff ock Riksdags-fullmägtigen Paul Hedström från Wester-Norrlands län, den förre i en inom Borgare-Ståndet, den sednare i en inom Bonde-Ståndet väckt motion föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja nödige medel till anläggning af omförmälde väg, på sätt ock med do vilkor, som kunde finnas skäligt.
Enligt kvad Utskottet inkemtat, lära de påbörjade undersökningarne rörande ifrågavarande väganläggning ännu icke vara afslutade, vid hvilket förhållande Utskottet hemställer 7:o att förevarande framställningar icke må till någon åtgärd föranleda.
Inom Borgare-Ståndet kar Herr Pehr Staaff uti afgifven motion, deruti Herr C.
Rinman instämt, samt inom Bonde-Ståndet Riksdags-fullmägtigen Olof Nilsson från Westerbottens län fästat Rikets Ständers uppmärksamhet å behofvet af följande väganläggningar inom nämnde län, nemligen: l:o. Från Öhrträslcs socken, i fortsättning af den dit från Bjurholm ledande väg, till Fredrika kyrka, utgörande en väglängd af 137,720 fot, derför anläggningskostnaden beräknats till 54,810 R:dr Runt; 2:o. Emellan Fredrika ock Åsele kyrkor, 201,834 fot, med förslagsvis beräknad anläggningskostnad af 80,120 R:dr; 3:o. Emellan Öhrträsks kapellkyrka ock Kraftens hy, 141,341 fot, medförande en kostnad af 33,387 R:dr; 4:o. Emellan Gränö ock
Degerforss byar i Degerforss socken, till en längd af 82,242 fot, för hvars anläggning kostnaden i det upprättade förslaget upptagits till 36,980 R:dr Runt; samt 5:o. Från Björna socken i Norra Ångermanland, dit landsväg från den i Ångermanland vid hafvet belägna Örnsköldsviks köping redan funnes, ock till Fredrika kyrka, af tillsammans 223,036 fots längd, derför kostnaden förslagsvis beräknats till 148,850 R:dr Runt, deraf 80,000 R:dr för vägsträckningen inom Wester-Norrlands samt 68,850 R:dr för sträckningen inom Westerbottens län; och hafva motionärerna, med afseende å angelägenheten att undanrödja det kinder för odlingens vidare framsteg, sorn saknaden af nödige kommunikationer medförde för de till Westerbottens län hörande Lappmarkssocknarna, anhållit att Rikets
Ständer för ofvannämnde, af behofvet i hög grad påkallade, väganläggningar, måtto anvisa understöd af allmänna medel till saminanlagdt belopp af 354,147 R:dr Runt, eller åtminstone f:delar af denna summa, under vilkor att, sedan vägarna blifvit anlagda, desamma derefter framgent af ortens väghållningsskyldige innevånare utan statsbidrag underhållas.
Dessa väganläggningar, hvilka samtlige finnas i Styrelsens för allmänna väg- och vattenbyggnader före innevarande riksdag afgifna generalförslag anmälda, dels till erhållande af särskilda statsbidrag, dels att understödjas af de model, sinn komme att för vägbyggnader inom landet i allmänhet till Kongl. Maj:ts disposition - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120. 9 tion anvisas, anser Utskottet visserligen, lika med ofvanbemälde motionärer, vara af vigt för afhjelpande af bristen på kommunikationer emellan Westerbottens Lappmarker och de angränsande kustsocknarna; men då Statens tillgångar, hvilka vid innevarande riksdag tagas i anspråk för en mängd olikartade föremål af mer och mindre framstående vigt och inflytelse på landets förkofran och utveckling, icke medgifva att andra för kommunikationernas underlättande föreslagna arbeten, än de, hvilkas ofördröjliga verkställighet synes vara af jemförelsevis större vigt, nu varda med betydligare statsbidrag understödda, så och enär Utskottet till vägförbättringar inom
Rikets nordligare provinser redan föreslagit anvisande af model till större belopp, än under någon af föregående riksdagar, finner Utskottet sig för närvarande 8:0 icke kunna tillstyrka beviljande af de särskilda anslagssummor, som blifvit för utförande af ofvan uppgifne väganlägguingar föreslagne.
För anläggning af en väg emellan kustlandet af Westerbottens län ellef Piteå, stad samt Arvidsjaurs Lappmarks kyrka eller marknadsplats, hvilken väg länge varit af högsta behof påkallad för nämnde Lappmark, som icke egde någon sommartiden farbar väg till kusten och i saknad häraf ej förmådde lyfta sig ur dess för närvarande betryckta belägenhet hvad jordbruk, näringar och handel beträffade, har, uti en inom Borgare-Ståndet väckt motion, Herr L. 11.
Kistner anhållit att, enär innevånarno inom Piteå och Arvidsjaurs församlingar ej utan allt för stora uppoffringar kunde af egna tillgångar bekosta anläggningen, Rikets Ständer måtte anslå medel till belopp, som, efter granskning vid Piteå Härads-rätt af det angående vägen upprättade kostnadsförslag, blifvit af nämnde Härads-rätt bestämdt, eller 109,964 R:dr R:mt, — oller ock att åtminstone hälften af sagde belopp måtte såsom bidrag till företagets utförande beviljas.
I)å den fråga angående uppbrytande och byggande samt underhåll af ifrågavarande väg, som, enligt hvad Utskottet inhemtat, blifvit genom anförda besvär öfver Konungens Bcfallningshafvandcs i Westerbottens län den 25 September 1858 meddelade Utslag hos Kongl. Kammar-kollegium anhängiggjord, ännu icke är genom lagakraftvunnet Utslag afgjord, anser Utskottet den gjorda framställningen om beviljande af stats-anslag för samma vägbyggnad, icke böra för närvarande af Rikets Ständer till närmare pröfning upptagas, utan hemställer 9:o att Herr Kistnors motion måtto få förfalla.
Prot. 1859 1860. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 13 Häft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120.
Bland de arbetsföretag, hvilka Styrelsen för allmänna väg- och vattenbyggnader ansett böra genom särskildt anslag till visst bestämdt belopp understödjas, finnes i Styrelsens vid innevarande riksdag afgifna generalförslag i första klassen uppförd en väganläggning från Storbacken i Ofver-Luleå socken genom Jockmocks kyrkoby till sjön Waikijaur; och har Kongl. Maj:t i den nädiga Propositionen örn Statsverkets tillstånd och behof äskat att för detta företags utförande måtte af Pikets Ständer anslås en summa af 40,000 R:dr R:mt.
Rörande detta ärende inhemtas af de Utskottet tillställde handlingar, att sedan Konungens Befallningshafvande i Norrbottens län, i underdåniga skrifvelser den 5 Januari och den 7 Maj 1857, hos Kongl.
Maj:t anmält behofvet för nämnde län af förbättrade kommunikationer medelst väganläggningai-, samt Kongl. Maj:t till följd häraf, genom nådig framställning till Rikets sednast församlade Ständer, utverkat ett anslag å 67,500 R:dr R:mt till en föreslagen väg emellan Öfver-Torneå och Pajala socknar, men i afseende å öfrige af Dess Befallningshafvande ifrågaställdo väganläggningar i nåder meddelat, att några allmänna medel dertill då icke funnes att tillgå, har Konungens Befallningshafvande, i ändamål att åter väcka denna för ortens ekonomiska välstånd högst vigtiga fråga, låtit genom sakkunnige personer verkställa undersökningar med hänseende till nyssberörde väganläggningar, bland hvilka den nu ifrågavarande, från hemmanet Stoi-backen inom OfverLuleå socken — dit kommunikation med kustlandet dels genom landsväg dels sjöledes efter Luleå eif redan förefinnes — till sjön Waikijaur inom Jockmocks Lappmark, utgörande i väglängd 5 mil 5,320 fot, blifvit, enligt uppi-ättadt förslag, beräknad till en kostnad af 58,134 R:dr R:mt.
Yid hållen allmän sockenstämma i Jockmock hafva denna sockens innevånare, mod godkännande af det upprättade vägförslaget, förbundet sig att, mot erhållande af stats-anslag och rättighet att uppbära vägafgifter af trafikerande, uppl)ryta och underhålla förutnämnde väg genom häradet från Storbacken till Waikijaur; hvarefter Konungens Befallningshafvande hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit om nådig Proposition till Rikets Ständer för erhållande af erforderligt stats-anslag till företagets utförande.
Till stöd för denna framställning har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, under åberopande af dess i ofvan omförmälde skrifvelser redan afgifne yttranden, erinrat om den föreslagna väganläggningens nödvändighet för tillgodogörande af ortens odlingstillfällen och kolonisationens befrämjande, samt dessutom arbetsföretagets vigt såsom det tjenligaste medlet att under nuvarande allmänt rådande penningebrist åt ortens innebyggare bereda lämplig arbetsförtjenst; hvarjemte Konungens Befallningshafvande fästat uppmärksamheten å den stora och väl behöfliga fördel, som, genom den föreslagna kommunikationens öppnande, skulle beredas äfven åt Luleå stad.
Efter erhållen nådig remiss å den insända ansökningen samt deröfver afgifvet underdånigt utlåtande, har väg- och vattenbyggnads-styrelsen, på grund af Kongl. Maj:ts nådiga Brof den 26 Mars sistlidet år, infordrat yttrande rörande företaget, af Distrikt-chefen i norra Väg-och Yattenbyggnads-distriktet, som intygat väganläggningens stora och väsendtliga vigt för den ifrågavarande orten; och har Styrelsen, som ej funnit något mot det uppgjorda kostnadsförslaget att anmärka, antecknat samma företag till erhållande af särskildt understöd, motsvarande omkring fidelar af den beräknade kostnaden, eller för jemn räkning 40,000 R:dr Runt; varande härvid af Styrelsen tillika upplyst, att, sedan undersökningen för plans upprättande för mcranämnde väganläggning till sjön Waikijaur blifvit verkställd, hade förberedande undersökningar förevarit, som visat möjligheten att ofvanom sagde sjö kanalisera Luleå eif på flere mils sträcka, men att, innan detta företag Stats-TJtskottets Utlåtande N:o 120.
11 sattes i fråga, väganläggningen bordo vara bragt till verkställighet, enär densamma utgjorde det första steget till lättad kommunikation emellan Luleå Lappmark och kusten.
I ofvannämnda till Kongl. Mnj:t den 7
Maj 1857 aflåtna underdåniga skrifvelse, yttrar Konungens Befallningshafvande i afseende på ortens behof af den nu ånyo ifrågaställa väganläggningen, att saknaden af kommunikations-anstalter emellan Norrbottens kustland och länets Lappmarker, sorn länge utöfvat ett menligt inflytande på befolkningens utveckling och bergning, blifvit ännu mera kännbar sedan befolkningen i Lappmarkerna och trakterna närmast derintill ökats till omkring 1G,000 personer, hvilka måste på afstånd af två till tio mil och ofta ännu längre medelst bärande på ryggen fortskaffa lefnadsförnödenheter till sina hem.
Såsom närmaste grunden till förslaget att öppna kommunikation med Lappmarkerna, framstode således icke den omtanke, som hade till föremål att omsätta förhandenvarande födo- och njutningsmedel, utan det trängande behofvet att undanrödja de hinder, som orsakade nöd och lidande samt brist på det allra oundgängligaste för lifvets uppehållande.
Men dessutom skulle genom en sådan kommunikation otvifvclaktigt framkallas en för jordbrukets och särdeles boskapsskötselns bedrifvande lifvad håg, hvilken, i anseende till jordens beskaffenhet och odlings tillfällenas ymnighet, i den närmaste framtiden ©tvifvelaktigt skulle åstadkomma att behofvet af undsättning mindre ofta återkomme, samt befordra innevånarnes andliga och materiela förkofran.
På grund af hvad vederbörande embetsmyndigheter sålunda upplyst och vitsordat, och i betraktande af den ifrågavarande ortens behof af farbar väg till sjökusten samt det af den föreslagna kommunikationen ostridigt härflytande gagn äfvensom ortsinnevånarnes oförmåga att af egna medel bestrida de för företagets utförande erforderlige kostnader, får Utskottet tillstyrka 10:o att Rikets Ständer, med bifall till Kongl. Maj:ts nådiga framställning, för anläggning af väg emellan Storbacken i Öfver Luleå socken och sjön Waikijaur, måtte bevilja ett särskildt stats-anslag af 40,000 R:dr R:mt, att utgå på samma sätt och under de allmänna vilkor och förbehåll, som för dylika statsbidrag varda vid innevarande riksdag stadgade.
Det vid sistförflutne riksdag uti 2:ne hos Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet väckta motioner framställda förslaget om Statens medverkan för anläggning af en bro öfver Hjelmare sund, har vid innevarande riksdag, genom en hos Bonde-Ståndet afgifven motion, blifvit åter upptaget af Riksdags-fullmägtigen Lars Ersson från Södermanlands län, hvilken ånyo fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på vigten för allmänna trafiken emellan Westerås och Örebro läns bergslager å ena sidan, samt Södermanland och Östergötland, å den andra, att en bro blefve anlagd öfver nämnde sund, hvilket för närvarande utgjorde ett stort 12 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120. hinder för sagde trafik, helst den på färja skeende öfverfarten voro med betydlig tidspillan förenad och under vissa årstider icke verkställbar.
Genom anläggande af en bro öfver sundet skulle de landtinanuaprodukter, hvarmed bergslagen måste förses, kunna från slättlandet ditföras med mindre omvägar och svårigheter, än som med dylika transporter nu vore förenade.
Ännu mera kännbart skulle, enligt motionärens framställning, behofvet af den föreslagna broanläggningen blifva sedan ej mindre den till Cathrineholm under arbete varande jernvägen hunnit fullbordas och sammanbindas mod linien emellan Töreboda och Göteborg, än äfven OrcbroArboga-linien i en icke långt aflägsen framtid blifvit vidare utsträckt långs Mälarens norra strand.
I händelse, såsom det vöre att förmoda, söder om Hjelmare sund och i närheten deraf Ahlsäter och Åsen klefve stationer å jcrnvägslinien, skulle det för
Staten medföra betydlig förlust om befolkningen norr om Hjelmare sund, i stället att medelst bro öfver sundet närma sig dessa stationer, skulle nödgas göra den långa omvägen åt Eskilstuna.
På bekostnad till en del af allmänna medel hade, genom Nyköpings läns Hushållnings-sällskaps försorg, förslag och ritningar till brobyggnad öfver nämnde sund, efter anställda undersökningar, blifvit uppgjorda af majoren vid Väg- och Vattenbyggnads-korpsen F. W. Leijonancker, hvarvid kostnaderna för denna brobyggnad beräknats till 189,000 R:dr lian t.
Då det för den kringliggande orten icke vore möjligt att utgöra denna med företagets verkställande förenade stora kostnad, har motionären föreslagit att Rikets Ständer, för uppförande af en brobyggnad öfver
Hjelmare sund i enlighet med deröfver upprättadt kostnadsförslag, måtte bevilja ett anslag af allmänna medel å 150,000 R:dr R:mt, utan återbetalningsskyldighet, emot vilkor att återstående kostnaden för byggnadsföretaget af orten tillskjutes.
I anledning af de vid sistlidne riksdag, med hufvudsakligt åberopande af enahanda skäl, i ämnet gjorde framställningar, innefattande anhållan om statsanslag för ifrågavarande ändamål till belopp af 110,000 R:dr B:co, yttrades af dåvarande Stats-Utskott, att ehuru uppförandet af en bro öfver Hjelmare sund onekligen skulle bereda en synnerlig lättnad för kommunikationen mellan de söder och norr om detta sund belägna orter samt öka rörelsen inom och mellan desamma, ansåge Stats-Utskottct dock denna brobyggnads verkställande icke vara af den stora vigt och angelägenhet för allmänna rörelsen, att en så ansenlig anslagssumma, som blifvit föreslagen, under dåvarande förhållanden borde till sagde företag anvisas.
Dessutom syntes de under riksdagen beslutade jernvägs-anläggniugarnes inverkan på de öfriga kommunikationslederna samt landtransporterna böra närmare utredas och flera särskilda omständigheter, sorn härvid icke kunde lemnäs utan afseende, fullständigt undersökas, innan det ifrågaställda statsbidraget blefve af Rikets Ständer beviljadt, derom Kongl.
Majit, oaktadt gjord underdånig anhållan, icke till Rikets Ständer aflåtit någon framställning.
Nuvarande Stats-Utskott, som anser ofvan anförda yttrande vara tillämpligt äfven med hänseende till det nu begärda statsanslaget för den ifrågavarande brobyggnadens utförände, herna t ål ler följaktligen liro att icke heller den härom nu väckta motionen må af Rikets Ständer bifallas.
Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120- 13 Såsom bidrag till utförande af en brobyggnad öfver Umeå eif, liar Kongl.
Maj:t i den nådiga Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof af Rikets Ständer äskat en summa af 82,500 R:dr R:mt, deraf 27,500 R:dr att utgå såsom anslag utan återbetalningsskyldighet, samt 55,000
R:dr i egenskap af lån; varande i samma ämne motioner inom Borgare- och Bonde-Stånden väckte, dels af Herr Staaff dels af Riksdags-fullmägtigen Olof Nilsson från Westerbottens län, hvilka båda motionärer anhållit om beviljande af understöd för ofvannämnda ändamål till belopp af 83,000 R:dr, deraf !t eller 27,666f R:dr såsom anslag, samt återstoden eller 55,333.', R:dr, emot årlig afbetalnings-skyldighct af 6 procent, hvaraf 4 procent såsom ränta å lånets återstod efter sednast skedd inbetalning, samt 2 procent amortering.
Utaf de rörande ifrågavarande arbetsföretag
Utskottet tillhandakomne handlingar inhemtas, att, sedan hos Konungens Befallningshafvande i Westerbottens län framställning blifvit gjord, att, till förekommande af de olägenheter och äfventyr, för hvilka resande och andra vägfarande vore blottställde vid öfverfarten öfver elfven vid Umeå på det hittills brukliga sättet förmedelst färja eller båt, Umeå härads väg- och bro-underhållsskyldige innevånare måtte åläggas att öfver elfven uppföra och underhålla en ändamålsenlig brobyggnad i enlighet med ritning och kostnadsförslag, som af t. f. Chefen för norra väg- och vattenbyggnads-distriktet Kaptenen C.