Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utom kolningen, som i bergslags- och brukstrakterna utgör en hufvudnäring, samt försäljningen af ved från alla skogstrakter, om hvilket allt förut i denna afdelning är taladt, förekomma såsom binäringar, hufvudsakligen i Möklinta, Huddunge, Nora och Enåkers socknar, brädsågning, samt i Öster Wåla, Nora, Harbo och Huddunge socknar tillverkning af soffor, stolar, bord, laggkärl och takspån.
Brädsågningen kan anses uppgå till omkring 5 å 6,000 tolfter, hvilka afsättas mest inom provinsen och i Upsala, och den öfriga tillverkningen, hvilken antages uppgå till ett värde af omkring 15,000 R:dr Runt, afyttras i Upsala, Gefle, Enköping och Stockholm.
Ett förr i Köping med framgång och nära nog såsom husslöjd drifvet yrke, schatullmakeri benämndt, och hufvudsakligen bestående uti tillverkning af bord och andra möbler af ali-ot, har alldeles upphört, sedan möbler fanerade med utländska trädsorter kommit mera i bruk och kunna tillverkas till lägre priser.
Annu finnas likväl flere personer, som i detta yrke äga mycken skicklighet.
Bälby g g eri.
År 1856 byggdes vid Frösåker i Kärrbo socken en slup af ek och furu på kravel om 22 lästers drägtighet, hvilken under påföljande år gjort resor både på Mälaren och Östersjön, och inom Bergslags samt Strömsholms fögderi dels byggas, dels repareras sådana fartyg, som begagnas såsom lastdragare på Strömsholms kanal.
På Ängsön byggas båtar af särdeles god beskaffenhet.
Tjärutillverkning förekommer inom några få socknar af Salbergs och Wäsby fögderier, men till ganska ringa utsträckning.
Brödbakeri.
Inom några till Kungsör närbelägna socknar bakas årligen en mängd rågbröd, som sjöledes föres till Stockholm.
Salpetertillverkningen inom länet har utgjort, år 1856: 425 Ett 18 <(1 16 lod, år 1857: 384 L® 3 ®, år 1858: 379 L® 11 ®, år 1859: 456 L® 2 ®, och år 1860: 716 Ltt 1 ®.
Finke.
Med föranledande af 22 § i Kongl.
Fiskeristadgan den 29 Juni 1852 har, angående fisket i sjön Mälaren och dess fjärdar, samt sjön Freden i detta län, samt uti de strömmar och åar, som i nämnde sjöar från Westmanlands län hafva sitt utlopp, emellan fiskeri-idkarne inom alla de fyra länen omkring Mälaren, nemligen Stockholms, Upsala, Södermanlands och Westmanlands, en förening blifvit träffad och af Kongl.
Maj:ts vederbörande Befallningshafvande stadfästad, af följande hufvudsakliga innehåll: 1) endast dragnot, norsnot samt lög- eller betesnot får begagnas; 2) dragnoten får ej vara finare bunden, än att maskorna, både i sjelfva kilen och noten, hålla 11 verktum mellan stolparne och således hvardera af maskornas 4 sidor 11 tum; 3) nät eller annan redskap får ej heller vara finare, utan gäller samma bestämmande för dessa, likväl med de undantag, som i nästföljande moment 4, 5 och 6 innehållas; 4) norsnoten samt lög- eller betesnoten få vara så fina som för ändamålet med deras begagnande är lämpligt; men i norsnoten får hvardera armen i längd innehålla högst 15 famnar utom kilen, och hugget högst 3 famnar djupt, och får norsnoten icke begagnas för annat än norsfiske samt emellan lektiderna endast på djupet; varande för norsfiske med håf icke några bestämmelser ansedde behöfliga.
Lög- eller betesnoten åter får icke vara mera än 10 famnar lång, kilen inberäknad, samt hafva allenast 2 alnars djup i hugget; 5) lanor och ryssjor få ej hafva finare maskör än | verktum eller 27 maskör på 1 aln; 6) mjärdar af träd få icke nyttjas, utan skola de vara förfärdigade af garn, och skall sådan redskap, som begagnas annorstädes än i öppna sjön, hafva samma dimensioner, som lanor och ryssjor, enligt hvad i föregående moment säges; 7) dragning vintertiden under is med not eller nät samt ljustring med eller utan bloss är icke under någon tid af året tillåten; 8) så kallad harkning efter ål, likasom metning eller huggning efter lake, då denna fisk leker, är helt och hållet förbjuden; 9) kräftor få ej 36 Westmanlands län.
Bränvinstillverkning. fångas under Maj, Juni och Juli månader, och begagnande af bloss vid kräftfiske är icke under någon del. af året tillåten; 10) befintliga skattlagda kronofisken bibehållas oförändrade vid de rättigheter, som genom kontrakter eller eljest lagligen äro dem tillförsäkrade; 11) vid förbrytelser emot förestående bestämmelser äro redskap och fångst förverkade, och är bot för nyttjande af finare redskap än här ofvan är bestämdt 15 R:dr för otillåtet kräftfiskande 10 R:dr och för öfverträdelse af hvad i öfrigt genom denna förening stadgas 30 R:dr, allt R:mt; 12) redan befintlig redskap, som icke vore öfverensstämmande med här ofvan gifne bestämmelser, finge begagnas till den 1 Januari 1860; men i allt öfrigt trädde förestående bestämmelser i verkstäl lighet genast efter kungörandet.
Tillika uppmanades de till fiske berättigade innevånarne i sjöstäderne samt i socknarne vid Mälaren att för hvardera staden och i öfrigt socknevis utse ett eller flera ombud, som böra tillhandagå de fiskeri-idkande med upplysningar om fiskeri-näringens rätta idkande samt om rätta förståndet och tillämpningen af ofvanberörde förening, uppmana till rättelse, då öfverträdelse af föreningen förspörjes, och, om sådan upplysning och varning ej medför förväntad verkan, tillse, att derför stadgad påföljd tillämpas genom målets anmälande hos vederbörande åklagare och fullföljande vid vederbörlig domstol.
Rörande fisket i Hjelmaren, Qvismarsjöarne samt de vattendrag, som utfalla i Hjelmaren, är på samma sätt en förening uppgjord, för Södermanlands, Westmanlands och Örebro län, samt af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande år 1860 stadfästad, innehållande hufvudsakligen: § 1.
Ej må någon begagna eller ens innehafva fiskredskap af garn, bunden finare än med sex kafvelfall på qvarteret, så att hvardera af maskans sidor eller stolpar hålla minst ett verktum efter gamla måttet; dock att maskan må lämpas efter hvad för ändamålet fordras, a) i lögnot, b) äfven i annan' redskap för fångande af löga eller nors; men att i vattendrag som falla ut i Hjelmaren fiskredskap må begagnas endast från April månads början till och med den 15 Maj, och c) i håf uti egentliga sjön; äfvensom maskan i mjärdar, som begagnas i egentliga sjön, må under tiden från November månads början till Mars månads början hafva stolpe om endast ett halft verktums längd, i stället för den under annan tid erforderliga längden af ett verktum. § 2.
Vidare förbjudes begagnande af a) annan not än dragnot, hvilken icke i någon del må hafva finare maskör än ofvan föreskrifvet är; b) notdragning under tiden från den 1 Augusti till dess vattnet om våren blifver fritt från is; c) lögnot djupare än 4 fot eller längre än 60 fot; cl) stötning på nät under tiden från årets början till den 1 Juli; e) mjärdar af träd; f) harkning af ål; och g) ålkistor med mindre afstånd emellan sjelarne än f verktum. § 3.
Skattlagde fiskens lagliga rättigheter inskränkas icke genom dessa bestämmelser. § 4.
Den som innehar finare fiskredskap, än tillåtet är, böte 15 R:dr R:mt och miste redskapen.
Användes sådan redskap för fiskfångst eller brytes annorledes emot dessa bestämmelser, böte 30 R:dr samma mynt samt förlore redskap och fångst.
Då dessa öfverenskommelser så nyligen trädt i verksamhet, har ännu icke någon verkan af dem kunnat skönjas.
Fisket idkas icke såsom något egentligt näringsfång af andra än några vid de större egendomarna anställde fiskare, och fisken användes nästan uteslutande såsom färsk och inom provinsen.
I sjöstäderna är tillgången på fisk i allmänhet temligen god de flesta tider af året.
Jagten är obetydlig.
Hvad rofdjuren angår åberopas hvad här ofvan under Litt.
D. af denna afdelning derom finnes anfördt.
Hvad det ätbara villebrådet angår, så vårdas det ej nog för att kunna föröka sig såsom det borde.
Åtskilliga vintrar och vårar hafva ock varit högst oförmånliga för dess fortplantning.
.Litt.
Med bränvinstillverkning en inom länet har förhållandet varit följande: bränvin har i detta län tillverkats under alla fem åren i större, men endast åren 1856, 1857 och 1858 i mindre brännerier.
K. å följande sida visar förhållandet med denna tillverkning vid större brännerier och beloppet af den derför erlagda tillverkningsafgift.
Af de mindre brännerierna drefs ett under hvartdera af åren 1856 och 1857 utan mäskvärmare.
Till— verkningsafgiften utgjorde åren 1856 och 1857 50 öre och de öfriga tre åren 60 öre per kanna.
Orsaken, hvarföre här upptagne afgiftsbelopp, hvilka äro de som verkligen erlagts, icke vid de större brännerierna äro Westmanlands län.
Allmänna vägarnes längd, tillstånd och förbättringar. 37 öfverensstämmande med, utan högre än den produkt, som uppkommer om den tillverkade qvantiteten multipliceras med årets afgift per kanna, är den, att dels högre afgift erlagts för viss öfverbränning, dels sådan underbränning ägt rum, för hvilken afgift måst erläggas, ehuru bränvinet icke blifvit tillverkadt. 4.
Komiiuiiiikatioiis-anstalter och varubyten.
Jemte det jag till upplysning i afseende å de allmänna vägarnes längd får åberopa bifogade tabell Tab. N;o N:o 8, får jag upplysa, att deruti icke äro intagne de vägar, som ligga på städernas mark och af dem underhållas.
Osäkerhet huruvida gatorna, åtminstone de som utgöra genomfartsvägar, borde deruti intagas har förmodligen föranledt städernas
Magistrater att härom icke lemna några upplysningar.
I fråga om vägarnes tillstånd i allmänhet och resultatet af åtgärder till deras förbättring får jag upplysa: att vägarne i allmänhet äro goda, men att likväl ett undantag härifrån göres af den så kallade Bergslagsvägen, som går ifrån Westerås förbi Hallsta och Hemmingsbo gästgifvaregårdar till Brunnbäck vid Dalelfven.
Oaktadt de stora kostnader som derå blifvit nedlagda, både af allmänna medel och ännu mera af de enskilda väglottsägarne, fortfar denna väg att vissa årstider, och i allmänhet så snart nederbörd af större betydenhet ägt rum, vara ganska svår.
Aldre resande medgifva dock, att den i senare tider blifvit mycket bättre än förr.
Den särdeles starka trafik med tunga lass, som derå äger rum, jordmånens natur,' fordonens beskaffenhet, samt den omständigheten att vägen till större delen löper genom på båda sidor växande tät skog, äro samverkande orsaker till denna vägs mindre goda skick.
Då alla vägarne inom detta län och i synnerhet de äldre allmänna farvägarne, hvilka i tidens längd genom det årligen å dem påkörde grus fått ett allt högre och högre läge öfver de kringliggande fälten, småningom blifvit smalare än allmänna lagen föreskrifver, hvilket förorsakats dels genom kreaturs åverkan, dels ock måhända på sina ställen genom de väglagandes sjelfsvåld att från vägkanten hemta fyllning att pålägga vägen, och då till och med på sina ställen fara uppstått då större vagnar kommit att mötas, har Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande funnit sig föranlåten att föreskrifva en allmän utläggning af vägarne till den lagliga bredden, men medgaf, för att icke göra åtgärden alltför tryckande, att arbetet fick på tre år fördelas.
Denna utläggning har under detta qvinqvennium blifvit verkställd och i allmänhet utan svårighet kunnat tillvägabringas, oaktadt icke obetydliga kostnader derigenom tillskyndats de vägbyggnadsskyldige.
Under perioden för denna berättelse hafva följande vägforbättringsarbeten förekommit, nemligen: 1) Omläggning af allmänna bergslagsvägen emellan Westerås och Hallsta gästgifvaregård vid Ansta i Romfartuna socken, till undvikande af de mot hvarandra lutande svåra Näs- och Anstabackarne.
Den nya vägen, försedd med en större stenbro, öfver det i dalsänkningen framgående vattendraget, har en obetydlig lutning, fast botten och är 160 fot kortare än den gamla.
Till beräknade kostnaden 2,418 R:dr har Staten Tab. Litt. K.
Bränvinstillverkning.
Större brännerier.
Antal större brän- nerier.
Tillverk- ningsqvan- titet i kannor.
Tillverknings- afgift.
Mindre brännerier.
Antal. Tillverk- nings- qvantitet i kannor.
I det hela.
Deraf med mäsk- värmare.
År 1856 14 347,651 174,622 50 År 1856 7 6 4,189 2,094 56 » 1857 11 287,589} 144,026 62 » 1857 11 10 7,554 3,777 — B 1858-1859 10 288,4234 173,673 64 . 1858 4 4 6,2744 3,764 80 » 1859-1860 9 290,4264 175,152 13 | » 1860 Oktober—December månader. 145,816 88,109 2 38 Westmanlands län.
Vägforbättringar.
Färjor. bidragit med ej mindre än 1,950 R:dr, så att utgiften för orten varit obetydlig i förhållande till den nytta, som väganläggningen medfört; 2) Nedgräfning af Tibble backe, bildad af Badelunda ås, på vägen emellan Westerås och Torgesta gästgifvaregård, understödd med ett statsanslag af 250 R:dr Runt till den beräknade kostnaden 534 R:dr 75 öre; 3) Af ett med statsanslag understödt större vägförbättringsarbete, på den så kallade Skultuna-vägen, emellan Westerås och Ekeby gästgifvaregård, har en del år 1858 blifvit afsynad och godkänd, nemligen sänkningarne af Hjalmarshög, Hofdesta och Åkesta backarne, tillsammans 1,206 fot förbättrad väg, men som arbetets fullbordande icke infaller inom denna berättelse, kommer härför att i den näst afgifvande berättelsen i sin helhet redovisas.
Uti ifrågavarande vackra och nyttiga företag ingår äfven byggandet af en ny väg vid Gillberga, till undvikande af åtskilliga backar, för hvilket orten står i synnerlig förbindelse till Majoren och Riddaren Viktor Edman, som väckt förslaget om väganläggningen och satt sig i spetsen för arbetets utförande.
Rikliga penningebidrag härtill hafva i första rummet lemnats af Svanå och Skultuna och dernäst från Ramnäs, Seglingsbergs och Wirsbo bruk, hvarförutom ortens innevånare åtagit sig en icke obetydlig utgift efter hemmantal; 4) En bland de svårare, om icke den svåraste backe i Westerås fögderi, den så kallade Alfsta backe i Hubbo socken, till hvars nedgräfvande eller förbigående åtskilliga förslag tid efter annan varit uppgjorde, men icke kommit till utförande, har, utan statsanslag, nu blifvit på bekostnad af fyra mindre socknar, nemligen Hubbo, Tillberga, Sevalla och Tärna, afgräfven på höjden, och gruset till flere tusende lass nedfördt i sänkningen af vägen, som på samma gång är rätad och till någon del äfven ny.
Arbetet börjades år 1857, på uppmaning af Possessionaten Adolf Thunberg på Mälby, och har, under hans ledning och med uppoffring af mycken både tid och möda- från hans sida, fortgått under åtskilliga terminer hvarje år genom körslor och arbete in natura af de deltagande socknarne, men är ännu icke i allo fullbordadt; likväl är sjelfva backen i det närmaste borttagen, och man kan hoppas att inom kort hafva planeringen färdig.
Uti nästa femårsberättelse blifver det således tillfälle, att lemna en detaljerad beskrifning om detta arbete och uppgifva kostnaden derför, hvilken varit så kännbar, att utan Thunbergs ihärdighet arbetet troligen afstanna!; 5) Den så kallade Oxbacken, belägen vid vestra utfarten från Westerås på stora landsvägen emellan Stockholm och Göteborg, samt de närmast derintill liggande backarne utom denna tull, hafva blifvit sänkte till en lutning af 1 på 20.
Detta i synnerhet för den allmänna landttrafiken högst vigtiga arbete har kostat 16,186 R:dr R:mt, hvartill statsmedel erhållits till ett belopp af 2,500 R:dr, socknarna i Snefringe och Tuhundra härader, med undantag af Ramnäs, bidragit med omkring 1,937 R:dr, samt staden Westerås bekostat återstående belopp.
I sammanhang med ombyggnaden af Strömsholms kanal, och då uti planen för denna ombyggnad ingick, att större fartyg med fasta master borde kunna passera densamma, i stället för mindre lastdragare med master, gjorda att vid hvarje bro öfver farleden nedfällas, hafva rörliga broar blifvit anbringade å alla ställen, der vägar korsa kanalen eller dess utgångspunkt.
Dessa broars anbringande och underhåll bekostas af Strömsholms kanalverks medel.
I öfrigt äro inga större broar hvarken fulländade och afsynade, eller nyanlagde och ombygde, då icke härtill torde böra räknas det underhållsarbete, som årligen måste användas på alla större broar, för att förekomma deras förfall och de olägenheter för allmänheten, hvilka alltid uppstå då större broar mäste helt och hållet ombyggas eller undergå större reparation samt den allmänna farvägen således måste för längre tid aflysas.
Några nya bropenningar hafva icke under åren 1856—1860 blifvit fastställde.
Endast två färjor öfver allmän landsväg finnas inom detta län, nemligen en vid det så kallade Mellansundet, som skiljer Nyckelön från Westmanlands fasta land, och hvarest färjan tillhörer och underhålles af Staten; den andra vid Kungsör, öfver Arboga å, der färjan tillhörer och underhålles af häradet.
Grindar.
Skjutsning. 39 Nedanstående tabell Litt.
L. utvisar de väg-, bro- och färjejpenningar, hvilka inom detta län utgö- Tab. Litt.
L. ras.
Nyqvarns och Gysinge broar höra den förra till Upsala och den senare till Gefleborgs län, och Qvicksunds färja till Södermanlands län.
På socknevägcn emellan Björksta och Ängsö socknar finnes en färja vid sundet som åtskiljer
Ängsön från fasta landet.
Derstädes inflytande färjepenningar, uppgående till omkring 20 R:dr per år, användas till färj karlens aflöning.
Antalet af grindar å allmänna vägarne utgjorde år 1860: 1,361 stycken.
Tabellen N:o 8 uppgifver antalet af hästar, som utgått till kungs- och kronoskjuts, samt till gäst- Tab. N:o 8. gifven-, Kåll- och reservskjuts, antalet af gästgifverier samt vid huru många af dem skjutsentreprenad blifvit införd.
Deraf synes, att sådan blifvit tillvägabragt vid alla, utom fyra, nemligen Wånsjö, Karleby, Fornby och Granberga, der skjutsen utgår på gamla sättet.
Vid Kolbäcks gästgifvaregård, på vägen emellan Westerås och Köping, har den åtgärd blifvit vidtagen, att skjutslaget inköpt sjelfva gästgifvaregården med tillhörande jordegendom, och betingar nu med entreprenörerne, att de, såsom hufvudsakligt arrende för egendomen, bestrida skjutsskyldigheten.
Då skulden för inköpet af egendomen nu blifvit amorterad, hvilket skett utan högre årlig kostnad än hvad som förut måste utbetalas för skjutshållningen, hafva de skjutsskyldige der således de facto lyckats befria sig från bördan af skjutsen.
Vid Myrby gästgifvaregård, belägen emellan Westerås och Torgesta i Upsala län, har hemmansägaren på vissa vilkor frivilligt åtagit sig att, utan särskild ersättning af skjutslaget, under den tid uppgjord skjutsentreprenad vid Torgesta varar, och hvilket ännu vid 1860 års slut fortfor, bestrida skjutshållningen.
Tal».
Taxor för väg-, bro- och färjeafgifter.
Fran Nordanö till Vesterwåla ')•
Karl som går öre Hant Iliist och karl » » Enbetsukdon med häst och karl » »
Vagn med hästar och personer, för hvar häst » » Åkdon med 2 dragare » »
För hvarje dragare derutöfver » » Vagn med 2 hästar och folk » » Dito 3 dito » » Dito 4 dito » »
Dito 6 dito » » 2 hjulåkdon med 2 hästar » »
Eu slädvagn med 6 hästar » »
Dito med 4 dito » »
Dito med 3 dito » » Släda med 1 hust » » En oxe eller ko » »
Får eller svin till och med 10 st. o. s. v » » Vägafgifter. 6 12 25 6 Broafgifter.
Vid Herrevads bro 2).
Vid Borgåssunds bro 3). 9 14 19 28 Färjeafgifter.
Vid Mellansundet 4).
Vid Kungsör 5). 6 9 12 Vid Ängsön. 9 12 15 25 ’) Enligt vederbörande väg- och jordägares begäran och Konungens Befallningshafvandes Kungörelse den 18 Juli 1850, N:o 198. 2) Enligt Kongl. Bref den 2 Oktober 1832 och Konungens Befallningshafvandes Kungörelse den 7 November 1832, N:o 54. 3) Enligt Kongl. Bref den 23 April 1831 och Konungens Befallningshafvandes Kungörelse den 31 Oktober 1860, N;o 271, 4) Enligt Kongl.
Bref den 14 December 1813 och 20 Juni 1837. *} Enligt den 8 April 1816 kungjord Taxa. 40 Westmanlands län.
Diligenser.
Postskjuts. Kronobrefbäring.
Under vinterraånaderne emellan 1858 och 1859, 1859 och 1860, samt 1860 och 1861 har en del af trafiken för så väl resande som posten och paketer varit bestridd på vägen emellan Enköping och Arboga, o genom diligenser, hvilka på bekostnad af ett enskildt bolag varit i gång.
Angbåtarnes och diligensernas numera allmänna begagnande af resande, samt framgången af skjutsentreprenaderna, hafva samverkande betydligen förminskat tyngden af skjutsskyldigheten, hvilken likväl är mycket ojemn, då afgiften till entreprenörerne på olika ställen omvexlar emellan nästan intet och till och med 30 ä 40 R:dr på helt mantal.
För postskjutsen har lindring uppkommit, dels genom allmänt begagnande af ångfartyg och jernvägar vid posternas transporterande, dels genom det icke obetydliga antal af poster, som transporteras med gästgifveriskjuts eller efter särskildt uppgjorda kontrakter.
Genom det förökade antalet poster minskas nemligen icke obetydligt de ordinarie posternas tyngd, så att den egentliga postskjutsen derigenom lättas.
Kronobrefbäring en bestrides i allmänhet på förut vanligt sätt.
Blott inom Strömsholms fögderi besörjes den af kronobetjeningen mot öfverenskommen ersättning, som lemnäs af samtliga brefbäringsskyldige.
Endast tvenne jernvägar finnas inom länet, den ena den så kallade Köping—Hults och den andra Norbergs.
Då af den förra omkring 5 mil långa vägen blott en half mil ligger inom detta läns gräns, och Direktionen öfver samma väg har sin station i Örebro, har jag ansett redogörelsen för förhållandet med denna väg icke tillhöra mig.
Norbergs jernväg ligger deremot med hela sin sträckning af nära 64 fjerdedels mil inom detta län och förbinder Norbergs jernmalmsfält i Norbergs socken af Gamla Norbergs härad med sjön Amänningen, hvilken är segelbar och står i förening med Strömsholms kanal.
Arbetet å denna väg börjades åren 1852 och 1853, sedan för dess utförande bildat sig ett aktiebolag, som till detta företag af Handelsoch Sjöfartsfonden erhållit ett lån af 150,000 R:dr Runt.
I anseende till felaktiga beräkningar öfver jernvägens anläggningskostnad, samt försummade inbetalningar för en stor del af de tecknade aktierna, måste likväl ai’betet afbrytas och Bolaget till Svea Hofrätt ingifva sin cessionsansökning.
Sedan Rikets Ständer vid Riksdagen år 1854 beviljat ett ytterligare lån för ändamålet af en lika stor summa, bildades ett nytt Bolag, som utförde arbetet så att det blef färdigt år 1856.
Det hade då kostat 447,002 R:dr 56 öre, deraf 300,000 R:dr utgjorde de ofvan omtalade båda lånen.
Det gamla Bolaget hade år 1856 tillskjutit 61,227 R:dr 54 öre, och det nya Bolaget 50,550 R:dr.
Det nya Bolaget har sedermera för vägens ytterligare fullbordande samt anskaffande af ny förbättrad rörelseinateriel nödgats intill 1860 års slut ytterligare tillskjuta 142,605 R:dr R:mt, utan att någon utdelning å aktierna skett eller blifvit dem beräknad.
Under åren 1856—1860 hafva Tab. Litt.M. jernvägens inkomster af och utgifter för trafiken förhållit sig på sätt följande tabell Litt.
M. utvisar.
Bref af den 14 Februari 1856 har Kongl. Maj:t tillåtit, att de uti Kongl. Kungörelsen af den 18 Januari 1855, i afseende å fredlysning af allmänna kanal-, sluss-, jernvägs- och telegrafanläggningar meddelade bestämmelser, må äga tillämpning jemväl på Norbergs jernvägs anläggning.
Ehuruväl, såsom förut blifvit nämndt, jag ansett icke mig tillkomma att om förhållandet med KöpingHults Jernvägen här redogöra, torde dock icke med tystnad böra förbigås de förluster och olägenheter, som Tab. Litt.
M. Norbergs jernväg.
År 1856 2,058 28 3,527 38 1,469 10 » 1857 11,688 98 20,428 85 8,739 87 » 1858 11,694 84 18,282 24 6,587 40 » 1859 16,199 89 25,116 62 8,916 73 » 1860 17,163 61 27,474 56 10,310 95 Summa på 5 år 58,805 60 94,829 65 36,024 05 Westmanlands län.
41 drabbat en del af detta län, synnerligast staden Köping, derigenom att Köping-Hults Bolaget icke fullgjort sin åtagna förbindelse att fortsätta vägen ifrån Arboga ända till Köping.
Emellan sistnämnde stad och Direktionen för berörde Jern vägs-bolag hade aftal blifvit träffadt om vissa åtgärder och arbeten, som genom stadens försorg och på dess bekostnad borde vidtagas, emot af Direktionen ingången förbindelse att leda jernvägen till Köping och der förlägga jernvägsstationen, enligt upprättad och af Kongl. Maj:t nådigst fastställd plan; och ehuru dessa
Direktionens fordringar sjmtes högst betungande för Köpings stads lilla samhälle, öfverröstade dock hoppet om ökad rörelse och deraf härflytande större inkomst för staden samt om utvidgade tillfällen till förtjenst för dess innevånare alla betänkligheter, helst något tvifvel om bolagets soliditet och förmåga att fullgöra åtagne förbindelser icke då kunde ifrågakomma, enär Bolaget grundades på det rika Englands kapitaler.