Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då emedlertid här allt kan inskränka sig inom en vinst eller en förlust af 3o å 40,000 R:dr årligen, lärer den ekonomiska sidan af saken under ingen tid kunna upphöjas till den egentligen maktpåliggande.
Ju ringare jag, ehvad jag ser på frågans beskaffenhet eller historia, eller på det sätt hvarpå den af Utskottet blifvit löst, finner utsigten dertill Stats-Utskollets Utlåtande J N.-o 66. vara, atl Utskottets förslag skulle Lii Rikets Ständers af Konungen sanctionerade beslut, destomindre återstår för min föreställning något annat rimligt ändamål, hvilket skulle med hela förslaget kunna vinnas, än det att leda till en opinions-ytlring, således till ett heviljadt eller vägradt förtfoende-votum.
Oaktadt den karakter, frågan genom sin behandling vid flera Riksdagar erhållit, egnar den sig endast ofullkomligt äfven åt denna bestämmelse.
Som jag för min del hyser förtroende till landets styrelse och serskildt till denna styrelses angelägenhet om en samvetsgrann statshushållning, saknar jag ali anledning att biträda Utskottets betänkande i dylik syftning.
I detaljerna får jag emot förslaget vördsamt andraga följande: i:o hav Utskottet icke yttrat sig rörande de stadganden och föreskrifter, som blifva för öfverflyttningen af Chartas-Sigillatae-uppbörden af nöden.
Rör Verket ställas omedelbarligen under Riksgälds-Conloret, eller bör StalsC. ontoret deröfver hafva inseende och endast till Riksgälds-Contoret öfverlemna de inflytande medlen på vissa terminer, och i sednare fallet på hvilka?
Det synes mig vara ett ganska obilligt anspråk på kronans rådgifvare, att de skola gissa sig till Rikets Ständers önskningar i dessa delar.
Man åsyftar ju icke, att för Ministrarne utlägga snaror, ej heller lär språket sakna uttryck hvarmed saken hade kunnat nöjaktigt betecknas; 2:0 har Utskottet, emot mitt yrkande, uraktlåtit att för sig uppgöra och således icke heller till Rikets Ständer afla tit något försök Lill beräkning, hvaraf med större eller mindre sannolikhet hade kunnat bedömas tillräck— ligheten eller otillräckligheten af den föreslagne creti i ti v-summan.
Det torde icke vara utan all vigt och betydenhet, om, å ena sidan, Riksgälds-Contoret nödsakas hålla en stor cassa och vidkännas vänte-förluster utöfver nödvändigheten, eller, å den andra, sakerna så ställas, att Stäts-Contoret en vacker dag måst inställa sina betalningar.
Som det vill förekomma mig efter en ganska ofullständig undersökning, den enda sorn tiden rnedgifvit, är beloppet för flera fall lämpligt, men för andra alldeles otillräckligt.
Det kan icke annat vara då Statens handeassa stundom är förvandlad i effecter, utspridda öfver hela landet, stundom till ganska betydligt belopp samlad och för Stats-Contoret disponibel.
Dessa förhållanden hade behöft afses i förslaget, derest icke genom dess antagande antingen räntor skola bortslösas eller Stats-machinen afstanna; 3:o har Utskottet, äfvenledes emot mitt yrkande, icke föreslagit något sådant beslut, hvarigenom den sanctionerande Statsmagleq kunnat se sig be^ 22 Stats-Utskottets Utlåt ande, N:o 66. tryggad emot en framtida indragning eller förminskning af det crediliv, som ansetts erforderligt.
Jag vill icke säga att regeringsmagten skulle behöfva till Rikets Ständers klokhet och rättvisa i detta fall hysa samma misstroende, som inom representationen stundom, lill exempel vid discussion af tolagsfrågan, låtit sig förnimma; men ju allvarligare Rikets Ständers afsigt och önskan att göra allt upptänkligt för att undanrödja så föga båtande misstankar, måste tänkas vara, destomindre måste det ock synas blott ett betänkligt öfverloppsverk eller en otidig sjelfberömmelse, om Rikets Ständer, då de verkligen åsyfta att få den sökta sanctionen beviljad, endast med några ord omtalte sin redliga föresatts, till exempel med den underdåniga anhållan, det täcktes Kongl. Maj:t, till livad Rikets Ständer sålunda beslutat, lemna Sitt Nådiga bifall, så ock bemälde beslut till verkställighet befordra, så länge Rikets Ständer Kongl.
Maj:t fortfarande tillhandahålla de medelbelopp, som för Stats-utgifternas behöriga bestridande finnas erforderliga.
För det högst osannolika fall, att Rikets Ständer skulle antaga Utskottets förslag utan något dylikt tillägg, vore tvifvelsutan Styrelsen försatt i det brydsamma valet emellan att rent af vägra sanction eller att endast föreslå en villkorlig, helst hon, derest hon än icke kunde i annat hänseende förlora, dock ingalunda kunde vinna i anseende och värdighet, genom att i en så magtpåliggande sak öfverlemna sig, liksom på nåd och onåd, åt, ehuru trogne, dock med mensklig svaghet bekajade undersåter; 4:o har Utskottet, hvars upprigtiga bemödande under discussionen visade sig vara att, vid bestämmande af vilkoren för creditivets lyftning, undanrödja alla sådana tvetydigheter i uttrycket, hvilka kunde lemna oafgjordt, huruvida behofvets pröfning tillhörde Riksgälds-Contorets Fullmägtige eller icke, likväl icke fullkomligen lyckats i denna goda afsigt.
Antingen hade man, efter mitt förmenande, bordt uttryckligen bestämma, att denna pröfning borde bero af bemälde fullmägtige, i fall det var Utskottets afsigt att få dem en sådan ålagd; eller också, i fall Utskottet, såsom öfverläggningarna för beslutets fattande tycktes utvisa, ville föreslå att en dylik pröfning alldeles icke borde tillhöra Fullmägliges rättigheter eller pligter, hade Utskottet bordt och kunnat lika uttryckligen förvara sig emot en för förslagets antaglighet inför den andra statsinaklen högst ofördelaktig uttydning af Utskottets ord.
I ett fördrag är väl otydlighet en af de minst lyckliga egenskaperna och skall alltid göra sig, helst när uppmärksamheten derå blifvit väckt, mer eller mindre misstänkt att vara ämnad till en snara för de respective contrahenternas fotter.
Ju obestämdare de ordalag finnas vara, Stats-Utskottets Utlåtande, N:0 66.
23 hvilka handla om creditivets vilkor, desto angelägnare måste
Styrelsen blifva att få ett ord med i frågan om instructionen för Riksgälds-Contorets Fullmägtige, och destomera skall den utan tvifvel frestas att i framtiden afvika ifrån den passivitet i detta hänseende, hvilken Rikets Ständer å sin sida tyckas önska bibehållen.
För den, som i denna sak icke önskar annat än att
Utskottets förslag måtte ur vägen rödjas, kunde det anförda synas mer än tillräckligt.
Men då frågan nu redan i Sex Riksdagar varit å bane, låter det förmoda sig, att dess anledningar måtte ligga något djupare, än i meningarne för dagen.
Det torde vara en pligt, att söka tillse, huru härmed förhåller sig.
Under det mycken omsorg och noggranhet blifvit använd i ändamål att controllera förvaltningen af Stats-capitalet jemte dess inkomster ocb utgifter, är dock denna på långt när icke den enklaste eller den redigaste, capitalets omfattning är ingalunda fullt bestämd: ingen tydlig gräns är dragen emellan Stats-capitalet ocb de medel, som afse särskilda provinsers, mindre orters, menigbeters, corporationers och någon gång aldeles enskilda föremål.
Dess förvaltning är tillika fördelad på särskilda verk, som arbeta utan inbördes sammanhang och utan ledning af en myndighet, som skulle kunna rigta deras verksamhet till ett klart åskådadt gemensamt mål.
Flera af de särskilda Verken äro hvad man kallar specialicerade, d. v. s., äro grundade på helt och hållet egna capitaler, med hvilka de drifva sin rörelse, hafva till inkomster dels interessemedel, dels för dem egna skattetitlar, hvilka icke ingå i den allmänna skatteberäkningen.
Andra uppbära väl sina inkomster såsom anslag från den allmänna skatte-massan, men återlemna ej dit sina besparingar, utan grunda på dessa i förening med gamla tillgångar en Statsreglering för sig inom hvartdera verkets behörighetssfer.
Man kan centralisera allt för mycket, men man kan äfven göra det för litet.
Det är onekligen alltför liten centralisation, då det i ett
Rike icke finnes någon ordnande och ledande myndighet öfver Stats-capitalet i sin helhet.
Det gifves visserligen verk, hvilka man föreställer sig under denna egenskap, t. ex. Stats-Contoret, Riksgälds-Contoret, m. 11., men dessa äro central-myndigheter hvardera endast för de delar af capitalet, de förvalta.
Det Verk, som kunde anses mest centralt, är Kammar-Rättens Öfver-Revissions-Departement, som emottager redogörelserne ifrån nästan alla de öfriga, men dess åtgärd är inskränkt inom redogörelsernes granskning, hvart verk för sig.
Någon myndighet, som ställer hushållningen eller statsreglerar för dem alla i ett sammanhang, kan svårligen sägas hafva sin tillvaro.
Slats-Contorets Statsreglerings - Stais-UskolMs Utlåtande, iV.-o 66. och s. k.
Riksbokssluts-organer cga icke denna omfattning, och Finansministern berör endast yttersta summiteterna och vissa specialiteter af Statscapitalets förvaltning; med andra delar deraf eger han icke ens att taga befattning, emedan sådant bestrides af Ständernas egna verk, under det att, i motsatts häremot, verkliga beskattnings-frågor, eller sådana, som borde tillhöra Ständerna eller deras delegationer, behandlas af regeringsmaktens organer.
Genom ett utöfver höfvan sträckt, men af dessa omständigheter ovilkorligen föranledt, behof af tjenstemän, localer, m. m., stiga förvaltningskostnaderna till ett högt belopp, och synbarligen onyttiga arbeten nöta tjenstemännens tid och krafter samt draga dem derhän bort ifrån det lefvande och väsendtliga, att det gifves embetsman af erkänd redbarhet och ovanlig arbetstid, som, efter en mångårig och aktningsvärd IjenstgöringStid, icke lia kommit till öfversigt af föremålen för det verk, der de albeta.
Det fanns fordom ett Kammar-Collegium, som var hvad det borde vara, emedan det hade hvad det borde hafva; det hade i sin hand alla trådarna för Stats-capitalets förvaltning, jemte ledningen af näringarna enligt den tidens åsigter, tänkta och behandlade hufvudsakligen för beskattningens ändamål.
Det sönderföll sedermera i flera fristående verk.
Dessa verk hafva hvart för sig tillräckligt att skaffa; men ehvad man må hafva vunnit genom arbetets fördelning, enhet har man hvarken vunnit eller bibehållit.
Det gifves för närvarande, egentligen att tala, i detta land ingen embetsmyndighet och ingen person, som är skyldig att fullständigt känna rikets financer, så vida man för möjligheten af en sådan skyldighets uppfyllande ännu behagar antaga som ett vilkor, att en sådan myndighet eller en sådan person skulle genom sin offentliga ställning vara satt i tillfälle till en öfversigt af hela Stats-capitalet.
Att söka häruti vinna, icke en olämplig återgång, men en med sakernes närvarande skick förenlig rättelse, synes mig vida vigtigare och för de i detta betänkande uppgifna ändamålen vida tjenligare, än att några banco-attester gömmas i Riksgälds-Contoret, som deremot måste åtaga sig nya vidtutseende penningeförsträckningar.
Jag har på dessa grunder vågat såsom en förment lämpligare samt möjligen till någon sak och icke blott till fraser ledande åtgärd, hemställa, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla; i) att, vid de förändringar i organisationen af Rikets Embetsverk, hvilka kunna blifva en följd af Kongl. Majlis uti Dess Proposition om Statsverkets tillstånd och behof uttryckta Nådiga afsigt, så väl uppbörden af som Stats-Utskottets Utlåtande, N.o 66. sorn redovisningen för Statsverkets ordinaire och extraordinaire inkomster, allmänna bevillningen undantagen, måtte uppdragas åt ett Embetsverk, som blifver i dessa hänseenden oberoende af den administrativa myndighet i hufvudstaden, hvilken anordnar utgifterna; 2:0 att den allmänna redovisning, särskildt för statsinkomsterna och särskildt för statsutgifterna, hvilken så skyndsamt som möjligt efter uppbörds-årets utgång eger rum, måtte i görligaste måtto fullständigt omfatta och afse det disponibla stats-capitalet i sin helhet; samt 3:o att, enär Rikets Ständers Fullmäktige hädanefter såsom hittills hafva en del af nämnde capitals förvaltning sig anförtrodd, bemälde Fullmäktige mätte beredas tillgång till de handlingar och upplysningar, som för denna förvaltningsdels ändamålsenliga och fullständiga ordnande i alla afseenden kunna vara af nöden; dock med undantag af hvad efter lag och författningar bör hemligt hållas.
Enär det tillika för uppgörandet och verkställigheten af en allmän plan för Rikets hushållning är af icke mindre vigt att intet hinder för en öfversigt af Stats-capitalets alla förhållanden må uppkomma derigenom att en del af förvaltningen tillhör ett Rikets Ständers Verk, hemställer jag, att Rikets Ständer måtte i det Reglemente, som för Riksgälds-Contorets förvaltning utfärdas, åt Chefen för Finance-Deparlement förbehålla enahanda tillgång till handlingar och upplysningar rörande Riksgälds-Yerket, som här ofvan, med afseende å Stats-Yerket omförmäles samt med lika undantag för hvad enligt lag och författningar bör hemligt hållas.”
Härmed förenade sig Doctor Laurenius och Prosten Berlin, samt i hufvudsaken Doctor Bjorkman.
Af Herr Norin: ”Emot hvad Utskottet slutligen hemställt reserverar jag mig i så måtto, att jag, efter mitt uppfattande af Grundlagen, ansett berörde hemställan bordt ega följande ordalydelse:
Slutligen får Utskottet hemställa, att, vid underdånig anmälan om det beslut,'Rikets Ständer må kunna fatta i frågan angående de extra ordinarie inkomsternes in/efaerering till Biksgälds-Contoret, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit anhålla j att de i följd häraf erforderliga förändringar uti de rörande uppbörden af dessa medel utfärdade Förfcittnin Bih. till R.
Fröt, 7844"
4 Sämb t rtjd. 21 Haft. /j Siats-Utskottets Utlåtandej N.o 66. gar måtte varda till framtida iakttagande föreskrifne , äfvensom att, uppå Fullmäktiges i Riksgälds-Contoret tillgörande framställningar, Kongl. Maj:t täcktes i Nåder meddela de ytterligare stadgaiulen, som prof vas nödige för merbe rörde Stats-Inkomsters behöriga redovisning. o o Häruti instämde Herrar Valley, Lindström, Kjellberg och Lagerstedt, samt Riksdags-Full mäktige Sven Heurlin, David Andersson och And. Johan Sandstedt. STOCKHOLM, I.
Marcus, 1844. Stats-Vtskottcts Memorial, N.o 67. 1 N:o 67.
Ani. till Exp.-Utsk d. 2a Nov , kl. ii f m.
Memorial, i anledning af Riksståndens skiljaktiga beslut, rörande Kongl. f. d. C amli-Styrelsens så kallade Hand-cassa och ett räntan å dess capital-fond motsvarande statsanslag.
(R:glds-Afd.)
Enligt Stats-Utskottet tillhandakomna protocolls-utdrag för den 5 och 9 nasti.
October, hafva Borgare- och Bonde-stånden bifallit, men Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet af slagit Ulskottets Ullålande N:o 32, deruti Ulskollet dels tillstyrkt Rikets Sländer att Anjo hos Kongl. Maj.t i underdånighet anhålla, att ofvannämnde Handcassas capita/fond mätte varda till Riksgälds-Contoret öf verlemnad, dels ock, under förutsättning af Kongl.
Majlis nådiga bifall härtill, hemställt, att det räntan A samma capital fond motsvarande och A Riksstatens Åttonde Hufvud-titel uppförda, men hittills innehållna, anslag af fao R:dr årligen mA vid nu förestående Statsreglering bibehållas, för att kunna af Kongl. Maj.t i nåder disponeras till understöd för vetenskapliga arbetens utgifvande samt till sådana gratificationer för tjenstemän vid Kongl. f. d. Canzli-Stjreisen, som förut af berörde ränta utgått.
Då således vid denna frågas afgörande Två Riksstånd stannat emot
Två, så och enär samma fråga ”rörer statens reglerande”, helst på Rikets Ständers beslut härutinnan beror, huruvida ofvan omförmälda, vid sednast förflutne Riksdag å nuvarande Åttonde Hufvud-lileln uppförda anslags-summa skall fortfarande i Riksstaten upptagas eller, i öfverensstämmelse med Kongl. Majlis Nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, vid regleringen af besagde Hufvudtitel uteslutas, får Utskottet, vid såilant förhållande, och då det tillstyrkta beslutet angående CanzliStyrclsens
Handcassas capilalfond eger ett oskiljaktigt samband med frågan om berörde anslag, hemställa, att, så vida icke någotdera af de Riksstånd, som afslagit Utskottets förut afgifne Utlåtande, skulle finna för godt alt Bill. till R.
Prot, 1844> 4 Sand. 1 Afd, 22 Haft, 1 2 Stats-Utskollets Memorial j TV.-o 6j. förena sig med de tvänne öfriga Riksstånden, omröstning för denna frågas slutliga afgörande må, på sätt i 69 §.
Regeringsformen stadgas, varda uti Förstärkt Stals-Utskott anställd; hvarjemte Utskottet, i sådant afseende, får föreslå följande volerings-proposition:
Den, som anser, att Rikets Ständer böra ånyo hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. f. d. Canzli-Styrelsens handcassas eapilalfond måtte varda till Riksgälds-Contoret öfverlemnad, samt, under förutsättning af Kongl. Majrts
Nådiga samtycke härtill, bifaller, att det räntan å denna fond motsvarande, och å Riksstatens Åttonde Hufvudtitel uppförda, men hittills innehållna anslag af 450
R:dr årligen må vid nu förestående Stats-reglering bibehållas, för att kunna af Kongl Maj:t i nåder disponeras till understöd för vetenskapliga arbetens utgifvande samt till sådana gratificationer för tjenstemän vid Kongl. f. d. Canzli-Styreisen, som förut af berqrde ränta utgått, — röstar Ja; Den, det ej vill, Nej; vinner Nej, hafva Rikets Ständer afslagit, hvad Stats-Ulskottet tillstyrkt och hemställt, rörande förenämnde fonds öfverlemnade till Riksgälds-Contoret, samt bibehållandet å Riksstatens Åttonde Hufvudtitel af det räntan å »amma fond motsvarande anslag.
Af Herr Friherre Palmstjerna.
Af Herr von Rosen: ”Stats-Utskottets förslag att öfverflytta Canzli-Styrelsens handcassa ifrån Stats-Contoret på Riksgälds-Contoret har blifvit bifallet af 2:ne Stånd, men afslagits af 2:ne Stånd.
Af detta skäl syne» mig frågan förfallen, helst den är af den natur, att den kan förfalla.
Icke dessmindre har Stats-Utskottets majoritet hänskjutit denna fråga till Förstärkt Stats-Utskott.
Häremot reserverar jag mig.
Utskottet har ansett cassans öfverflyttning vara en Statsreglerings-fråga.
Efter Stats-Viskottets Utlåtande , N:o 68. 3 mitt förmenande är ärendet ett önskningsmål, hvars slutliga afgörande beror på Kongl. Maj:t, och kan således aldrig få egenskap af Statsreglering, förr än öfverflytlningen vunnit bifall.
Den är förkastad af 2;ne
Stånd och måste således vara förfallen.” Af Herr af Harmens.
Af Biskop Hedrén: ”Då f. d.
Canzli-Styrelsens handcassa icke kan ännu räknas lill hvad, sorn till Riksgälds-Contorets utgifter och inkomster hörer, så kan icke eller frågan om denna cassas öfverlemnande till bemälde Contor i någon nion röra denna sak.
Man vill fördenskull först genom votering hafva denna cassa införlifvad med Riksgälds-Contoret, för alt sedan kunna på densamma tillämpa 69 §.
Der handlas dock blott om hvad till Riksgälds-Contorets inkomster och utgifter hörer, icke skall eller kan komma eller må försökas alt dertill föras.
Hvad åter till merbemälde Contor hörer, är genom 66 §.
Regeringsformen bestämdt.
Votering kan således icke öfver denna fråga i Förstärkt Utskott anställas; utan anser jag densamma, igenom 2:ne Riksstånds mot hvarandra stridande beslut, vara förfallen.”
Häruti instämde Doctor Ste/ihammar.
Af Doctor Hallbeck.
Ank. lill Exp,-Utsk. den a» Nov. kl. n f. n. Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o 33, angående beräkningen af Statsverkets Inkomster. (I. A.)
Vid föredragning af Stats-Utskottets under N:o 33 afgifne Utlåtande, angående beräkningen af Statsverkets Inkomster, har Bondeståndet till Utskottet återremitterat 17:de punkten, rörande rotefrihets-afgift af oroterad, men ordinarie rotering underkastad, jord, äfvensom 18:de punkten, angå - 4 Stals-Utskottets Utlåtande} N:o 68. ende Bålsmans-vacance-afgiften; men som dessa punkter blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Borgarestånden godkände, i följd hvaraf de summor, hvartill omfönnälde 2.ne inkomst-titlar böra i Riksstaten upptagas, äro, enligt 75 §. Riksdags-Ordningen, genom 3:ne Riksstånds beslut fastställda, kan någon vidare behandling af dessa frågor å Utskottets sida icke ega rum.
De af Utskottet, i afseende på Statsverkets ordinarie Inkomster, i öfrigt föreslagne beräkningar, äfvensom de vid Utlåtandet N:o 33, under Uris A, B, Cy D och E, hilagde serskilde Utlåtanden äro af samtlige Riksstånden bifallne, allenast med det undantag, att Borgareståndet ogillat den af Utskottet i Utlåtandet Litt. E, sednare momentet, tillstyrkte underdåniga hemställan, i fråga om gerningsören till städerna, men hvilken hemställan alltså, jemlikt åberopade §. af Riksdags-Ordningen, är af Rikets Ständer godkänd.
Beträffande åter den i hänseende till Statsverkets extraordinarie Inkomster uppgjorda beräkning, bar Ridderskapet och Adeln beslutat, att med pröfningen häraf skulle anstå, intilldess det förslag, som
Bevillningsutskottet tillhörde att derom afgifva, lill Rikets Ständer inkommit.
Presteståndet har vid samma beräkning låtit bero, dock med förklarande, alt som berörde Inkomster vore beroende af de beslut, Rikets Ständer, i anledning af Bevillnings-Utskoltets förslag, kunde komma att fatta, Ståndet ville hafva sig förbehållet att i detta afseende framdeles definitivt sig yttra; hvaremot Ståndet bifallit Stals-Utskottets hemställan, att hvad af Postmedlen kan inflyta utöfver dels Statsverkets behållue inkomst, dels den för Postverkets stat och öfriga utgifter beräknade summa, må af Kongl. Majit disponeras lill kostnaders bestridande i och för Post-anstalternas utvidgande eller förbättring.
Borgareståndet har lill alla delar gillat Utskottets, i fråga om de extraordinarie Inkomst-lillarne, framställde förslag, hvilket jemväl blifvit af Bondeståndet godkändt, med undantag af 26:te punkten, angående Sjötulls-medlen, hvarå Utskottet erhållit återremiss.
Hvad Utskottet i fråga om beräknande af Restantierne föreslagit, är af Borgare- och Bondestånden bifallet; hvaremot slutliga pröfningen af denna punkt är af de 2:ne öfrige Riksstånden uppskjuten.
Då Rikets Ständer ännu icke fattat beslut, i afseende på grunderna för de Extra-ordinarie Stati-inkomsternes utgörande, Stats-Utskotlets Utlåtande t N\o 6 g. 5 så lärer det för närvarande icke tillkomma Utskottet att någon framställning härom, eller angående beräkningen af Restantierne, till Rikets Ständer afgifva.
Ank. till Exp.-Utsk. den 22 Nov., kl. ix f. m Utlåtande, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N:o 35, angående regleringen af ulgifterne under Andra Hufvud-titeln. (U. A.) Af detta Utlåtande hafva följande punkter blifvit till Utskottet återremitterade :
Andra punkten, angående löne-anslag för en ny Assessor i Kongl. Svea Hof-rätt, har af Ridderskapet och Adeln samt Prestesländet åter-remitterats, på grund af den hufvudsakligen anförda anmärkning, att
Utskottets förslag vore stridande emot den öfverallt erkända och i våra Grundlagar nedlagda grundsats, att Domaren bör vara försatt i en så oberoende och sjelfständig ställning, att han, i afseende på bibehållandet af sin tjenst och dermed förenade löneförmoner, icke beror af någon godtycklighet, och att således det för bemälde Assessor föreslagne aflöningsbelopp borde såsom lön på stat uppföras, hvarjemte det förslag blifvit väckt, att i fullmagten för den nya Hof-rättsledamoten kunde, i likhet med hvad redan uti Häradshöldingefullmagler, som efter år 1840 utfärdats, finnes infördt, göras det förbehåll, att bemälde Ledamot finge åtnöjas att blifva transporterad till annan Hof-rätt, i händelse de nu existerande kom ra o att fördelas på andra orter; varande inom Ridderskapet och Adeln i sådant afseende föreslaget följande tillägg till fullmagten: ”hvarvid han eger att åtnjuta den lön och öfriga förmoner, samma tjenst, enligt stat och författningar, nu tillkomma, intilldess, i anledning af väckt fråga om förändrad organisation 6 Stals-Utskottets Utlåtande, N:o 6 g. af Rikets Hof-rätler, löneförmonerne och tjenstgöringsskyldigheten för Hofirätternes Ledamöter kunna blifva annorlunda bestämde, då N. N. kommer att ställa sig till efterrättelse de serskilda föreskrifter, som i detta afseende varda meddelade.”