Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jidr sk. r. 1 24 — styrelsen att föreskrifva de särskilta kontroller, som kunna anses nödiga Lill förekommande af finare ulls införsåsom gröfre. lullning slag: utgöres af Vin, alla på fastager - på butelj er . . .
Alngods: Sammet.
Då liela ytan silke,ehuru afvigsidan utvisar bomull, bör väfnader) likväl tullbehandlas som helsiden.
Shawlar, Shawletter och andra dukar: af Gaz eller annan gles väfnad, af så kalladt Bourre de soie, samt gerona tryckning eller pressning laconerade, hvartill ej är o hänför!ige de Schaw!ar , Schawletter och dukar , som endast med en tryckt blomma i hvardera hörnet liro försedde; ej heller seluiwlar, derå endast vid sidorna befinnas tryckta ränder.
Halfsiden, eller af silke, till större eller mindre del blan - Qvantitet för Tullberäkn.
Utförsels tull. 1 kanna 1 kanna lidr sk. r, 02 16 ltdr sk. } ri tt Bil. till Bcvilln-Utsk Betänk.IV.-o 12.
Tuliv ur de.
Qvantitet jör Injörsels- Utförsels- Väfnader: Halfsiden: dadt med bomull, lin, ull eller andra ämnen:
Alngods: Tullberäkn. tull. tull. lidi* sk. r. lidi- sk. X. Kdr sk. r. 10 I 0 Fel b ocb Heinehe . andra slag Bomulls-:
Hvita: Corderoy och Cordet, Sam- met och Manchester samt Satin, Jean eller Parcum
Bomulls- med blandning lill större eller mindre del al lin eller hampa.
Ylle-:
Alngods: 1 U. 1 U. 1 2 / 24 24 }F \ r i a 2 — — Filtar och Mattor . 1 U. 3o — \
I 2 24 — Fris, Frisad, Doffel och Kal- muck 1 u. 36 — r ( r i a 2 24 alla andra slag Halfylle-,eller af ull med bland- ning till minst hälften af bomull, lin eller hampa:
Alngods: 1 u. 3a 1 24 alla andra slag: 2 — af mindre än n qvarters 1 u. 4o , bredd — 1 4 af n qvarters bredd eller deröfver . . .
Linne: 1 u.
I ■8 — F r 1 a Alngods: 16 I — — Blaggarn och Kanfas . Zink, Tulanego och Spiauter: 1 u. F r i a — 3 — oarbetad och i plåtar. 1 u. — 2 F v i Hör till Bih. till R.
St. Brot. 5 Sami. j 1 AfdG Haft. »4 Bil. till Bcv. Utsk.
IV.-o 12.
Underrättelser om livad vid tull-taxans verkställighet iagttagas bör. §• 6.
Lastpenningar lill
Oss — — — — innehar last.
Den i 16 6 mom. af IVår Nådiga Furordning den 16
Maj 1827 angående Lots- och Buk-inrättningen i Riket, gifna bestämmelse i afseende deråj när fartyg bör anses innehafva lastj skall tjena till efterrättelse äfven vid f råga om skyldigheten att erlägga lastpenningar. §• 9- På vederbörande Fabriks- och Handtverks-Societeter ankommer att utse en eller flere personer i hvarje stapelstad, som äga alt tillse det de till hvarje
Socielels yrke hörande varor blifva efter riktiga värden och benämningar förlullade, och öfvervara alla slämplingar i Packhusen;; dock må dessa ombuds frånvaro icke hindra slämplingens företagande och fortgång.
1 de städer, dit grof och medel fin ull får införas, tillkommer samma rättighet, i afseende ä denna artikel, äfven Schäf er i-ägare och ull-producenter i riket. §. ir.
Vid uppkommande — — — —• endast af godsegaren.
När en omtvistad vara, som blifvit till fortullning 1 vederbörlig ordning angifven, befnnes vara af till införsel förbuden art, må det bero af Wår General-Tullstyrelse att bestämma huruvida till följd af 1 och 2 uti kV år Nådiga Förord ning till förekommande af oloflig införsel eller utförsel af varor den 22 December 1841, f rågan skall öfverlännäs till domstols pröfning och afgörande, eller om godsegaren mä under vanlig controll utur Riket åter utf öra samma vara. §: »5.
För inhemska näringars behof må redskap, machinerier och verktyg, äfvensom till deras förfärdigande behöfliga rudi materier, efter vederbörande näringsidkares för tillfället derom gjorda ansökningar hos Wårt och Rikets Commerce-Colleginm, med bemälde Collegii tillstånd, och sedan, i fråga om metaller till förarbetande i berörde ändamål, Wårt och Rikets Bergs-Collegium blif vit hördt, inlöras mot en tull-afgift, beräknad lill fem procent å värdet; kunnande Commerce-Collegium — — — — införskrifvas.
Bil. till Bev. Ulsk.
Betänk., N.-o 12. 1 5 §• 18.
Vid utförsel sjöledes från stapelstad af följande inrikes tillverkade varor beviljas af tullmedlen: för 1 skålpund Topp-, Kandi- och Kaksocker 3 sk. 6 rst. „ 1 skålpund Kurdus- eller Karf vad Tobak, äf vensom pressad och rullad Tobak samt Snus 5 sk. 1 skålpund Bomullsväfnad af Garn i finhet af N:o 32 eller deröfver efter iLnge/sk beräkning 4 sk. — „ 1 skålpund Ylleväfnad 8 sk. „ 1 skålpund Half ylleväfnad 4 sk. —• hvarvid iakttages: 1:0 att, hvad Socker- och Tobaks-fabrikater samt Bomulls- Ylle- och Iialfylleväfnader angår, minst 100 U. al samma vara och af Hamp- och Linnevåliiader minst &c. 2:0 alt vid angilnings-inlagan alltid skall bifogas magistrats bevis, att tillverkaren eller afsändaren personligen inför Magistraten med ed fästat att varan ur Svensk tillverkning, sami, då frågan är om tobaksfabrikater, segelduk eller packväf samt ylleväfnad, att elen är af utländskt råämme; äfvensom 0111 bommullsvälnad, alt den är tillverkad af utrikes spunnet garn i finhet al IN:o 5 2 eller deröfver elter Engelsk beräkning, och halfylleväf nad af utrikes spunnet garn; kommande &c. §. 24.
På det Skeppare sch Besättningar å Svenska kravelfartyg, större eller mindre, må komma lill säkert åtnjutande al den loring, som — — —• banko; men när fartygen anlända Irån Wismar endast med Spannmål och Ull — — — bestås Skeppare och Besättning efter förra vanligheten, ej någon föring — fölingen. §. 25.
För gods — — — — låta försälja: 2:0
Att för detta ändamål laga beligtning å godset, så fort ske kan, bör anställas, då strandningen skett inom Stads område, af Magistratspersson, och i annat fall af Kronofogden i orten eller annan behörig Kronobetjent med biträde af tvenne etc. i6 Bil. till Bevilln.-Ulsk. Betänk.
> N.-o 12.
Å de artiklar» för hvilka. såsom enligt Rikets Ständer» förslag till in- eller utförsel förbiulne» tullafgifter blifvit till nedan utförde belopp bestämde för den händelse att förbuden skulle af Kongl. Mfrj:t upphäfva»- r^a&ssaBsaaBHBBH^ Tulln /irda. ‘BnEBoaaBaamaBSBga mmEamammBBaaaaBMsaMi Qvantitet för In/cr sels- Utförsels- a) Till införsel förbudne:
Brännvin och Sprit; ~af säd, polates eller andra jord- fru g ler: alla andra slag (än Geniévre Holländsk) odistilleradt el- ior disLilleradt, af lill och Tullberäitn. tu 11. tull.
Rdr 2 sk. 1*. itdr sk. r. Rdr sk. r. med 10 graders styrka 1 kanna — 3s — — — — för hvarje öfverskjutande full grad ökas tullvärdeL med 6 sk. och tullen med 3 sk. per kanna. af .frugt: 2 andra slag(än Cognac, Fransk) af till och med 10 graders styrka för hvarje öfverskjutande full grad ökas tullvärdet med 6 sk. och tullen med 3 sk. per kanna.
Jern: Gjutet: 1 kanna — 33 — — — — 9 — Tack-och Barlast-, af Berg- 34 malm 1 SkU. st. v. 4 — — — — 8 “““ D:o D:o af Sjö-och Myrmalm Smidt eller valsadt: 1 SkU. st. v. 2 —- — — 16 Stång-, platt, l turn tjockt och deröfver,under 1 3 tums bredd och öfver | tunis fyrkant 1 Sidi st. v. 4 Bil. till Bevilln.-Utsk- Betänk., N.-o 13.
Rdr sk. r. ndr sk. r. 20 Band- och platt-under | tums tjocklek, bult- och galler- samt sänksmide, rundt el- ler kantigt, knipp- och fyr- kant- af | tum och der- under, Skär- och Klippjern, Saltpanneplåtar ? tum tjoc- ka och deröfver, samt af 12 tums bredd och deröfver Plåtar: oförtennte, under | tum tjocka: 1 SkU st. v. 5 33 .6 — af till och med 6 LU:s vigt stycket 1 Skti st. v. 9 — — — — — Kläder: gång-, Linne- och säng, ej specificerade:
Nya: andra slag fän Fruntim- mers- af lill införsel lofgifna 4o K tyger) 100 Rdrs v. — — — •_ — 4° — — Kort:
Spel- ........ 1 gross 15 — — " ■ 11 40 Krut Porcellaine: oäkta, Sten- eller Fayance: t Centner 10 Målad t eller tryckt: (i — 16 Tallrickar 1 ti — — — — — 32 andra pjeser 1 U. —■ 8 — — •— Salpeter: 1 LU. 5 — — oraflinerad 2 24 — — — 6 24 raffinerad 1 LU. 3 12 — —t — Sirop: 1 U 4 1 ~ 8 h Socker-, brun eller hvit. — — -—r —- — Hör till Bih.
BIHANG tili, e&annuHM iMBSaBVÄRiiiniiB PROTOKOLL VID Lagtima Kikidagen 1 StockBiolm Åren 1§59 och 1860.
ÅTTOMIIJE SåMIjIJSOEI».
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Memorial, Utlåtanden och Betänkande»■ Allm. Besv.- och Ekon.-Ulshollels Memorial N:o 1. 1 ÄT:o 1.
Ank. till Exp.-Utsk. den 17 Dec. 185 9, kl. 2 e. m.
Memorial, angående tillökning af Utskottets tj ens temanna-pcr sonal.
För att befordra skyndsamhet vid behandlingen af de ärender, som blifva till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets åtgärd öfverlemnade, har Utskottet inom sig utsett tre afdelningar för ärendernas beredning innan dessa till slutlig handläggning hos Utskottet förekomma, hvadan Utskottet enligt 24 § Riksdagsordningen eger att antaga tre kanslister, en till biträde vid hvardera afdelningen; men då, enligt hvad erfarenheten vid förflutna riksdagar visat, dessutom oundvikligen erfordras ett pålitligt biträde vid diariernas förande och för att gå tillhanda med notarietjenst, vid Utskottets sammanträden, samt två kanslister, att, i den mån göromålens mängd och omfattning sådant erfordra, i tjenstgöring inkallas, så får Utskottet hos Riks-Stånden vördsamligen anhålla: det Utskottet må tillåtas, att, utöfver hvad Riksdagsordningen medgifver, genast antaga en notarie, och i mån af behof, två kanslister.
Å Höglofl.
Ridderskapet och Adelns Ledamöters vägnar: Enar IVilhelm Nordenfelt.
A Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar:
Lars Johan Loven. A. W. Dufwa.
Å Högvördiga Preste-Ståndets Ledamöters vägnar:
Johan Anton Millén.
Å Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar: Johan Petter Andreasson.
Brot. 1859 % 4860. .8 Sami. 4 Uäft. 2 Allm.
Bcsvoch Ekon.-lhskotlcls Memorial N:o 2.
HT:o 3, Ank. till Exp.-Utsk. den 17 Dec. 1S59, kl. 2 e. m.
Memorial, 2' anledning af vack t motion om rättighet för de olika Hypoleks-föreningarne att utgifva deposilions-bevis.
Från Hedervärda Bonde-Ståndet har Allmänna Besvärs- oell Ekonomi-Utskottet, under den 8 innevarande månad, fått emottaga ett Protokolls-utdrag med remiss af en utaf Ola Lasson från Christianstads län väckt motion 0111 rättighet för de olika Ilypoteks-föreningame att å de värden, hvartill delegarne hafva belåningsrätt som icke hegagnas, utgifva depositions-bevis m. m.
Efter tagen kännedom deraf, har Utskottet funnit detsamma angå ett ärende som ingriper i landets finansiela förhållanden, hvadan Utskottet anser sig icke tillkomma att dermed taga befattning, utan får, enligt 44 § Riksdags-ordningen, vördsamt återlemna ifrågavarande motion och underställa Rikets Högloft.
Ständers pröfning till hvilket Utskott den rätteligen hörer.
Allm. Desv.- och Ehon.-VtskoUels Betänkande N:o 3. 3 HT:o 3.
Alik. till Exp.-Utsk. den 17 Dec. 1859, kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af föreslagna bestämmelser till minskande af transportsäkandet bland presterskapet.
Uti en hos Högvördiga Preste-Ståndet väckt till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad motion, har Komminister Åsbrink andragit, att likasom man med skäl fordrade det hvarje embets- och tjensteman bör åtnjuta sådane löneförmåner, att lian obehindrad af brödbekymmer må kunna egna sig åt embetet, så fordrades ock med rätta, att embetsmannen icke inge anse embetet såsom varande till för sin skull, utan för det allmännas väl, hvilket det tillhör en hvar i sitt kall att främja.
För att tillbörligen förvalta ett embete erfordrades dock ej allenast god vilja och goda insigter, utan äfven tillräckliga krafter.
Medan de förra kunde både bibehållas och förökas, så började deremot krafterna vid en viss ålder att aftaga; och vore det derföre nödigt att de, hvilka inträda på embetsmannabana!!, ej blott erhölle de sysslor, till hvilka de genom sin skicklighet och förtjenst kunde vara berättigade, men jemväl erhölle desamma medan förmågan att sköta dem ännu funnes i behåll.
De presterliga embetena i vårt land blefvo dock icke tillsatta i öfverensstämmelse med denna grundsats, utan vore det nu mera ganska sällsynt att en prest blefve före sitt 40:de år befordrad från adjunkt till komminister; och då han sedermera, för att vinna ej blott bättre inkomst utan äfven en egen verkningskrets, måste önska att blifva pastor, funne han såsom sine medsökande ej blott prester af samina eller lägre tjenstegrad, men äfven kyrkoherdar, bland hvilka mången knappt hunne tillträda den ena platan förr än han vore färdig söka den andra; — ja, vid den ålder då krafterna vore i aftagande och då i följd deraf andra embetsmän sökte sitt afsked, så sökte presterne deremot befordran till andra lägenheter; och kunde detta ofta förnyade samt ännu på ålderdomen fortsatta sökande ej annat vara än menligt för församlingarne, hvilka tidt och ofta nödgades emottaga icke alle - 4 Allm. Besv.- och Ekon.-Viskottets Betänkande N:o 3. nast främmande utan äfven orkeslösa herdar.
Af dessa skäl. och för att inskränka transportsökandet, föreslog motionären, att Rikets Ständer måtte hos Kongl Majit i underdånighet anhålla om utfärdande af en författning, dels det kyrkoherde icke egde rättighet att under en viss tid, som af motionären exempelvis angafs till fem år, efter tillträdet af sitt innehafvande pastorat söka ett annat, så vida detta ej vore såsom prsebende med annan befattning förenadt; dels det ingen prestman måtte, efter en viss ålder, af motionären föreslagen till 65 lefnadsår, sig till någon presterlig syssla såsom sökande anmäla.
Ehuru Utskottet, lika med motionären, anser ett tätare transportsökande vara för vården om församlingen menligt, finner Utskottet dock många svårigheter möta vid bestämmandet af någon viss tidrymd, hvarunder, efter vunnen befordran, prestmän ej borde vara öppet att söka transport, önskan att vinna sådan transport kan föranledas, ej blott af begär eller behof till bättre utkomst, men äfven af andra skäl, till exempel utsigten att i en församling vinna en mera hugnelig verksamhet och ett gagneligare inflytande än i en annan.
Det före slagna stadgandet skulle jemväl ofta orättvisligen utestänga mången förtjent prestman från en befordran, den han ej på förhand kunnat beräkna med sådan visshet att han derför bordt försmå en redan tillgänglig plats.
Af dessa skäl och då af en nitisk, samvetsöm och af sina åhörare värderad prest — den ende som för församlingen är af någon verklig nytta — bör kunna förväntas att han känner sig vid sin plats fästad äfven af andra band än blott de, hvilka härleda sig från ekonomiska bevekelsegrunder, anser Utskottet det vara till dessa känslor och ej till lag, som stiftens styresmän böra hänvisa, vid afböjandet af sådane transportansökningar, som synas framkallade blott af ombytlighet eller ekonomiska beräkningar; och tillstyrker Utskottet således vördsamt att hvad motionären i denna del föreslagit ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Hvad åter beträffar förslaget att en prestman, efter uppnådd 65 års ålder, ej må söka annan presterlig syssla, så finner detsamma sitt stöd i den vunna erfarenheten att sällan någon person efter nämnde ålder bibehåller tillräckliga själs- och kroppskrafter för bestridande af allmänna värf utaf mera ansträngande beskaffenhet; en erfarenhet, hvilken i allmänhet för civile embetsmän framkallat rättigheten att vid denna ålder undfå afsked med pension, medan de militära fått sig, redan vid tidigare år, på enahanda sätt tillförsäkrad möjligheten att draga sig tillbaka, hvaremot för enskilde personer redan uppnådde 60 år medföra befrielse från flere medborgerliga förpligtelser.
Då ordalagen i det föreslagna stadgandet och grunderne derför ej föranleda dertill att de, som hafva rätt att till predikoprofs afläggande eller till mottagande af ledig prestbefattning kalla dem, till hvilka de hysa förtroende, skulle beröfvas en sådan rättighet derföre att den person de ville uppsöka redan uppnått 65 års ålder, är i hän - Allm. Bésv.- och Ekon.-Ulskollels Betänkande A:o 3. 5 »leise af bifall till förslaget, tillfälle ändock öppet för prestman att, vid sådane undantagsförhållanden, sorn betingas af prestmannens fortfarande tjensteduglighct, förenad med till honom sjelfmant uttaladt förtroende, äfven vid högre ålder vinna befordran.
Utskottet anser således det härom föreslagna stadgande ej emot billighet ingripa i vare sig presterskapets rättigheter eller deras, som i afseende å presternes tillsättning cga något bestämma; hvadan Utskottet vördsamt tillstyrker Rikets Ständer att hos Kongl. Majit i underdånighet begära utfärdandet af sådan författning, enligt hvilken, utan inskränkning af deras rätt hvilka ega att till predikoprofs afläggande eller till mottagande af ledig prestbefattning kalla den de önska, prestmän icke må efter 65 års ålder uppträda såsom sökande till ledig presterlig befattning.
Gemensamt af Herr Biskop Millén, Herr Kontrakts-prosten Emanuelsson, Herr Prosten Collin, Herr Kontrakts-prosten Källström, Herr Prosten Lundholm, Herr Kontrakts-prosten Falck, Herr Kyrkoherden Ternström, Herr Kontraktsprosten Lodell.
Emot det beslut, hvari pluraliteten af Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet stadnat, nemligen tillstyrkande af en lag, som skulle förbjuda hvarje prestman att efter fyllda 65 år anmäla sig som sökande till presterlig befordran, få vi afgifva reservation, på följande skäl: l:o.
Då intet sådant förbud finnes för andra embets- och tjenstemän, utan samme personer, som tagit afsked med pension från en förut innehald tjenst, kunna erhålla en annan, så synes det oss hård t, och orättvist, att presten ensam skall stängas från befordran, derför att han uppnått 65 års ålder.
Då prest vid sagde ålder ännu kan hafva krafter att sköta en mindre besvärlig församling, ehuru han icke förmår fullt motsvara en vidsträcktare och besvärligare embetsbefattnings kraf, så vore det föga nyttigt, att hälla honom qvar på en plats, der han kunde uträtta mindre och stänga honom från en befattning, hvilken han vore fullt vuxen. 3:o.
Då motionären synes hafva haft för afsigt, att inskränka transportsökandet, men sedan yrkat uteslutande af 65:årige prestmän från all ansökningsrätt, så synes han hafva gått längre, än han i början åsyftat, och derigenom kommit att påyrka en lag, som för hans embetsbroder skulle blifva ganska hård och menlig.
Då flere motioner af mera omfattande art vid innevarande riksdag blifvit väckta angående presters befordran, så borde med sådana partiela förändringar i befordringslagarne, som den ifrågavarande tills vidare anstå, eller åt - 6 Allm. Ilesv.- och Ekon.-UlskoUcls Betänkande N:o 3. minstone denna motion blifvit behandlad i sammanhang med andra rörande samma ämne.
Häri instämde Friherre Alströmer, C. J. 0., Herr Uggla, C. G., Herr Ros, A. E. af Kontrakts-prosten Janzon:
Sällan har en i presterliga befordringslagarne iner ingripande, till sina verkningar under närvarande förhållanden skadligare och hjertlösare förändring föreslagits, än den, hvilken Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, med en rösts pluralitet, beslutat, nemligen, att en prestman vid fyllda 65 lefnadsår icke skall ega rättighet att söka presterlig befordran.
Om denna underdåniga önskan vunne Kongl.
Majits nådiga sanktion, skulle 12 å 15 komministrar blott i Linköpings stift förlora till och med hoppet att få nödtorftigt bröd för sin trohet och flit. under mångårigt och mödosamt arbete i Herrans vingård.
Hvad ondt hafva desse obefordrade gråhårsman, de som dragit dagens tunga och lietta, gjort, att man missunnar dem en lugnare afton, och, när solen gått ner, att de få lägga sig till hvila med det glada hopp att de käre, sorn de lemna efter sig, icke dagen derpå behöfva hos andra bedja om bröd och, när qvällen kommer, om hus.
Man får icke antaga, att de, som vid den åldern äro obefordrade, äro oduglingar.
Jag känner personligen gamla komministrar i mitt stift, en del med beröm godkända, andra med än godkända, än försvarliga kunskaper, goda embetsgåfvor och exemplarisk vandel, och är öf vertygad derom, att, ehuru deras namn sällan höres utom deras församlingar, skola de dock högt uppskattas af Honom, som framför alla gåfvor och alla talenter värderar troheten hos sina skaffare.
Att mången vid 65 år icke vunnit befordran till pastorat, dertill äro dels våra befordringslagar, dels otur vid ansökning och val en orsak — det är icke alltid den sämste, som vid val går miste — dels församlingens och komministerns inbördes kärlek.
»Flytt intet från oss, käre Pastor, heter det, vi och våra barn hålla så mycket utaf Er.
När vår Kyrkoherde dör, så erbjuda vi Er hans plats.»
Men, nu lefver den förre tills komministern fyllt 65 år, och dermed försVunno bådas förhoppningar.
Ehuru det gifves pastorater, der en pastor med familj saknar dagligt bröd, hörer dock detta till undantagen, hvarför den nu föreslagna preskriptionstiden för ansökning till befordran egentligen trycker komminisfrarne.
Jag har haft äran att vara komministrarnes ombud vid tvänne riksmöten; men aldrig föll det mig in att föreslå en lag, hvarigenom jag under min ilande fart till pastoratet kunde kasta i diket ett och annat dussin af mine äldre embetsbroder, som stängde för mig vägen, hvilka i kraft och duglighet voro måhända framom mig, lika mycket som i ålder, men som jag af matrikeln lärde känna vara 65 år och hvilkas hufvuden kanske börjat något luta.
Det är dock ofta med mannens hufvud, som med sädesaxet; det lutar först när det blifvit fullmatadt.
Jag åter hade för mål icke att stänga, utan att göra befordringsbanan Allm. Ilesv.- och Elcon.-lUskollels Betänkande N:o 3. fri, ehuru, om jag tänkt på mig sjelf, ingenting kunnat vara fördelaktigare än den nu föreslagna förändringen.
Fjärran vare dock från mig att ana egennyttiga motiver hos motionären.
Säkert har han menat väl, men sett saken blott från en sida.
Likväl ville jag icke att en motion i denna syftning skulle kommit från en komminister.
Utskottet har gillat motionen på grund att en man vid 65 lefnadsår är oskicklig att sköta en tjenst, och anförde som bevis härför att pensionsåldern för civile embets- och tjenstemän är 65:te året.
Men vid denna jemförelse har man icke besinnat, att pensionsåldern är en förmån, den embetsmannen längtar efter och skulle önska att den tillbakaflyttades till det 50:dc, eller 45:te lef nadsåret, för att få helgsmål, sätta sig i ro och i all beqvämlighet njuta sin lön, utan möda och bekymmer.
Helt. annorlunda med ne komminister, af hvilka, om icke flertalet, likväl minst 1 hafva en lön icke öfver 500 R:dr.
Jag sjelf har i 12 år haft komminister-lön, understigande 200 R:dr.
Hvad skall det blifva af dessa komministrar, på gamla dagar, när de, oberättigade att ens söka pastorat, måste på sådan lön jemte familjen, som vanligen står i omvändt förhållande till brödet, äfven hälla adjunkt, för att sköta en tjenst, som vid 75 å 80 år kanske är lör tung?
Vikarien efter mig lick af Konsistorium lönctillökning af 150 R:dr på året, emedan hela kaplanslönen icke ansågs tillräcklig till hans underhåll.
En kaplan har icke att påräkna ett sådant understöd, hvarför hela tyngden af en talrik och utblottad familjs underhåll laller på en vanligtvis fattig och liten församling.
Icke kan det kallas rättvist, hvarken mot prest eller församling, att stänga den förre från befordran och göra lidandet och tyngden för prest ocii församling permanenta?
Kan man antaga soia sannt att hvarje prest är otjenstbar vid 65 års ålder?
Ar icke mången vid denna ålder kraftfullare än en annan vid 45 år?
Kräfver väl en pastors embete större fysiska krafter, än en generals under brinnande krig?
Vi kiinne af historien en Camillus, som ännu mellan 80 och 90 år i spetsen för Roms legioner slog en fiende, som piskat Roms yngre generaler.
Förnyelse härpå hafva våra dagar sett i Radetsky och i Englands öfverbefälhafvare i Indien.
Prestens embete passar för en mogen ålder.
Det är vishet när de gamle.
Ordet vinner i kraft af vördnaden för de gråa håren.
Skall o o derföre en befordringslag läggas på förnuftig grund, kan ansökningsrätten icke inskränkas af annat, än af oförmåga att sköta embetet, — den härtill olörmögne må nu vara 45 eller 75 är.
Denna lag är in praxi nu gällande, så att en prest, som måste hafva vicarius af oförmåga att sjelf sköta sitt embete, icke sättes på förslag till annan lägenhet.
— När hvarje Statens embetsman får söka befordran på sin bana så länge hankan och vill sköta ett kall, är det orättvist att neka presten denna rättighet?
Man har invändt: om än mannen vid 65 år är frisk och stark, så kan detta tillstånd icke vara länge; församlingen besväras med täta ombyten, som 8 Allm.
Besv.- olli Ekon.-Vlskollets Betänkande N:o 3. icke kunna vara henne nyttiga.
Jag erinrar mig från min barndomstid hvad en i sin ort allmänt aktad gammal lagman svarade en ung herre, som visade den förre fullmakt på dennes domsaga vid inträffande ledighet: »Unge man! stick fullmakten i fickan.