Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En dotter till biskop Johansson i Hernösand söker i år inträde i andra klassen v i d Kalmar folk- skollärarinneseminarium.
Telegraf kurs för kvinnliga elever tog d e n 1 dennes sin början vid telegrafverkets under- visningsanstalt härstädes.
Kursen, s o m räknar ett 30-tal deltagarinnor, k o m m e r att fortgå om- kring 3 V månader.
ä Selma " Lagerlöfs förr omnämnda nya 2-akts- drama gafs i fredags för första gången på Dag- marteatern i K ö p e n h a m n på föranstaltande af komitén för kvinnoutställningen.
Stycket heter » S:t Annas kloster » o c h är ett medeltidsstycke af m ö r k dramatisk ton.
Det äger både stil, färg och stämning — säger Nationaltidèndes anmälare — kort sagdt, samma lyriska makt, s o m genom- går den talangfulla författarinnans öfriga arbeten, m e n d e n dramatiska utveckligen är icke lycklig.
Maskineriet arbetar för tungt och handlingens hjul synes stundtals stå stilla.
Någon entusiasm väckte stycket just ej o c h resultatet blef blott en succès d ' estime.
Till den
(DUN mindre tillfredsställande utgången bidrog nog, att rollerna innehades af unga o c h opröfväde krafter.
En afgående simlärarinna.
Simnppvis- ningen i söndags e. m. i Stockholms stads bad- och siminrättning, den sista för året, hade, trots det i h ö g grad ogynsamma höstlika vädret, lockat tillsammans så många åskådare, att det var » ut- såldt hus », ett eklatant bevis på, huru populära dessa uppvisningar äro o c h tillika ett vittnesbörd o m den sympati, hvarmed den afgående första lärarinnan, fröken Elis.
Tillberg, till.
hvars för- mån uppvisningen ägde rum, omfattas af sim- konstens vänner.
Uppvisningen åsågs m e d spändt intresse o c h hälsades m e d de varmaste yttringar af tillfredsställelse o c h erkännande åt de upp- trädande.
287 Arenateatern b j ö d i lördags på nytt program, då för första gången uppfördes Howards krigsskåde- spel » Shenandoah ».
Stycket utgöres af några löst hopfogade bilder från amerikanska inbördes- kriget 1861 — 65 o c h är s o m dramatisk produkt af ringa värde.
Då det emellertid är präktigt uppsatt o c h har att uppvisa flere effektfulla sce- ner, förfelar det ej att göra intryck.
Särskildt torde tredje aktens stridsscen m e d flere fram- stormande ryttare vara enastående bland det, som hittills uppförts å svensk scen.
O m utföran- det är på det hela taget ej annat än godt att säga.
Särskildt vilja vi framhålla fröknarna Sundell o c h Keen samt hrr Collin, Engelbreeht, Linden, Lundberg o c h Malmgren.
En debutant förekom också, hr Hj.
Arlberg, o c h han var verk- ligen m y c k e t komisk, men det föreföll nästan, som o m hans k o m i k varit alldeles omedveten.
Uppsättningen är s o m sagdt m y c k e t präktig o c h förhöjes af hr Grabows ståtliga dekorationsmål- ningar.
Fröken Petrini har nu anländt o c h skulle på onsdagen i denna vecka göra sitt inträde s o m Julia i G o u n o d s opera.
Vasaieatern begynner i m o r g o n lördag sin nya säsong under direktör Albert Ranfts ledning m e d (iabriel Finnes enaktsskådespel » Ugglan » samt Bisson o c h Carrés lustspel » Maskeraden ».
Som afslutning på en sommar- repertoar, hvilken hufvudsakligen rört sig inom lättare o c h mera folkliga konstarter: utstyrsel- stycket, äfventyrsdramat, lustspelet, utgjorde Frans Hedbergs sagolustspel &gt;Hin o c h smålän- dingen », som i lördags gick öfver direktör Ranfts Djurgårdstiljor, ett ingalunda olämpligt grepp.
Väl ver-kar » den gamla bekantingen » nu delvis en smula antikverad, det må ej förnekas, o c h en del modernisering i framtidsrevyn från 1945 i tredje akten tillhörde ej det mest lyckade eller kvickt träffande, så äfven detta kunde gärna hellre fått bli vid det gamla o c h hade nog ej förlorat därpå.
Nu fick man dock tillfälle att här parera med en färsk dekoration af G r a b o w — det nya millionriksdagshuset i all dess prakt, som d o c k till sist snöpligen slukas af den för- rädiska strömmen, ett skådespel s o m ej tycktes sakna en intresserad publik.
Den hederliga gamla folkromantiken Och det lika hederliga gamla troll- tyget äro dock de, s o m fortfarande bäst bära stycket h o s radpubliken, o c h dennas nöje o c h tillfredsställelse voro högst påtagliga.
Den käcke småländingen, » som fruktar hvarken den lede eller trollen-, hade o c k i hr J. Hagman fått en riktigt förträfflig representant.
A f de många öfriga rollinnehafvarne önska vi särskildt m e d erkännande nämna hr J. Sandberg s o m tor- paren Ola Hansson, hr Adami s o m torpar-Per, fröken Hamberg s o m Elna, fröken Magnusson som Titta-Grå, finngumman, fröken Andersson som den fagra brukspatronsdottern o c h hr Bosin som prosten.
Ingrid g ö m d e ansiktet m o t moster Hannas k n ä o c h grät.
» Ä r h a n e n b r a karl, s o m j a g f ö r v i s s o t r o r, » inföll m o r b r o r h ö g t i d l i g t, » s å g ö r d e t h o n o m i n g e n t i n g — d e t är m e d d i g h a n g i f t e r sig, o c h d u är u t a n fläck. » » M e n ni m å s t e s ä g a h o n o m d e t, » s a d e I n g r i d o c h l y f t e u p p sitt a n s i k t e, » s ä g a h o - n o m allt — • j a g k a n d e t i n t e.
Berätta ho- n o m o m far, m o r, s y s k o n e n o c h m i n b a r n - d o m — låt h o n o m v e t a, h v i l k e n s l ä k t j a g har, så k a n s k e h a n i n t e l ä n g r e b e r m i g, såsom han bad i dag.
» H e n n e s röst d o g bort i en snyftning.
När det ringde p å t a m b u r k l o c k a n var h o n u p p e s o m e n p i l o c h flydde i n i sitt r u m.
D e t ä n d e ej l a m p a n i f ö r m a k e t, u t a n v i d g l ö d e n från b r a s a n i r u m m e t s h a l f m ö r k e r b e r ä t t a d e d e h o n o m allt.
operan tillmötesgår fortfarande resepubli- ken m e d en särdeles omväxlande repertoar.
Så- lunda gåfvos i torsdags (f. v.) » På Sicilien » o c h » Orfevs », på fredagen » Carmen », i söndags » Leo- nora », på måndagen » Regementets dotter » o c h nu i onsdags » R o m e o o c h Julia ».
— I » På Sici- lien » innehades Santuzzas o c h Toriddos partier af fröken Lindegren o c h hr Bratbost.
D e n se- nare var tråkig o c h hade i sin sång mer än van- ligt anlagt den gråtmilda ton, som ej kan undgå att obehagligt beröra åhöraren.
Fröken Linde- grens klangfulla stämma gjorde sig godt gällande i Santuzzas parti liksom o c k i Eros ' i » Orfevs », hvilket hon denna afton för första gången ut- förde.
Titelpartiet i denna senare opera sjunges naturligtvis fortfarande af fru Linden o c h detta på ett sätt, s o m endast hon kan göra det.
— I •Leonora » hade hr Ödmann i söndags en af sina allra lyckligaste aftnar.
Särdeles väl disponerad sjöng han partiet från början till slut m e d en känsla o c h en glöd, s o m framkallade det mest entusiastiska bifall.
A f detta fick äfven fru Lin- den (Leonora) sin välförtjänta del.
Framhållas bör o c k särskildt hr Sellergren s o m klosterpriorn.
Däremot gjorde hr Lejdström ett ingalunda ode- ladt angenämt intryck s o m konung Alfonso.
Led- sam o c h stel i sitt uppträdande, lät han därjämte osäker i sin sång, hvilken stördes dels af en irriterande läspning, dels af en ovana att åka upp på tonen.
Båda dessa olägenheter böra kunna bortarbetas, då det i sig själft goda röst- materielet ock bättre k o m m e r till sin rätt.
» H a n vet ingenting o m m i g — inte m e r än o m en vikit f r ä m m a n d e fågel i skog.
» Far.
» I a f t o n?
» u p p r e p a d e h o n.
Hon hade t ä n k t sig d e t s o m n å g o t långt in i fram- tiden.
M e n det var inte hans m e n i n g.
» J a g k o m m e r i afton, » fortfor han, » för h ä m t a m i n l y c k a s j a - o r d af — dig! » H o n r y c k t e till o c h g a f h o n o m e n s k r ä m d blick.
D e h a d e h u n n i t till s t a d e n s u t k a n t, där g a t u l ä g g n i n g e n b ö r j a d e.
Där stannade hon.
att » G å inte längre m e d mig nu, » sade hon; » j a g vill v a r a e n s a m.
» Motvilligt l y d d e han, m e n först sedan h a n frågat, o m h o n e j v i l l e g e h o n o m ett litet o r d.
till h o p p.
» I afton, » s v a r a d e h o n b l o t t m e d ett s o r g s e t t o n f a l l i r ö s t e n, b ö j d e sitt h u f v u d till h ä l s n i n g o c h v e k i n p å e n t v ä r g a t a.
Efter m i d d a g e n v a r h o n e n s a m p å sitt r u m en t i m m e.
N ä r h o n s e d a n k o m in till f o s t e r f ö r ä l d r a r n e, h v i l k a s u t t o vicl kaffebor- d e t i f ö r m a k e t f r a m f ö r d e n flammande bra- s a n, b a d h o n, att d e s k u l l e v ä n t a ä n n u e n s t u n d m e d att t ä n d a l a m p a n.
Hon hade n å g o t att b e r ä t t a d e m.
H o n t o g en pall o c h satte sig vid m o s t e r Hannas stol m e d hufvudet m o t hennes knä.
O c h så t a l a d e h o n o m d e t f ö r d e m.
D e b l e f v o så g l a d a, att d e k n a p p a s t k u n d e få f r a m ett o r d.
Mosters glädjetårar föllo n e r p å d e n u n g a flickans h u f v u d, o c h d e n gamlas händer foro s m e k a n d e öfver Ingrids hår.
A t t en sådan l y c k a skulle k o m m a d e r a s lilla flicka till d e l — d e t h a d e d e aldrig d r ö m t o m.
Målarmästarn snöt sig ljudligt g å n g på g å n g, där h a n satt i s k y m n i n g e n v i d fönst- ret.
H a n h a r k l a d e s i g s o m f ö r att h å l l a ett l ä n g r e tal, m e n fick e n d a s t f r a m: » E n b r a k a r l — e n t u s a n så fin k a r l!
» » M e n m o s t e r o c h m o r b r o r, j a g har i n t e s a g t j a till h o n o m — d e t k a n j u a l d r i g b l i.
. » » H u r så — t y c k e r d u i n t e o m h o n o m?
» Moster H a n n a fattade o m hennes hufvud o c h ville se h e n n e in i ö g o n e n.
» J a g tror, att j a g håller af h o n o m — • förfärligt m y c k e t — m e r ä n j a g v i s s t e — m e n ni k a n j u f ö r s t å, att d e t a l d r i g k a n bli — f ö r fars s k u l l o c h allt d e t a n d r a.
» Ja, d e m e d g å f v o, att d e e j t ä n k t p å d e t först — m e n visste han i n g e n t i n g?
Extra fin Marsala H e n n e s föräldrar h a d e bott i en grann- stad, då h o n föddes, o c h h o n var d e n y n g - s t a af flere s y s k o n.
M o d e r n h a d e v a r i t illa k ä n d, m e d v i l d t s i n n e l a g o c h t v e t y d i g t lef- nadssätt.
Makarne h a d e lefvat olyckliga, u n d e r s t ä n d i g a t v i s t e r o c h g r ä l o c h till o c h m e d slagsmål.
Mannen hade vid den tiden haft en liten handelsbutik, m e n hustruns slarf o c h m a n n e n s t i l l t a g a n d e s l ö h e t h a d e k o m m i t d e m p å allt s t ö r r e o b e s t å n d, till dess där en d a g blef k o n k u r s o c h utmät- ning.
D å r y m d e h u s t r u n till A m e r i k a m e d en urmakargesäll.
Äldsta dottern, s o m var f j o r t o n år, fick p l a t s p å ett k a f é.
Det gick h e n n e illa, o c h h o n l e f d e n u ett lif af s y n d o c h s k a m i e n af l a n d e t s s t ö r r e s t ä d e r.
T v å g o s s a r g i n g o till s j ö s o c h h a d e a l d r i g s e d a n h ö r t s af.
E n t i o å r i g flicka h a d e t a g i t s s o m barnflicka i en handtverkarfamilj, där h o n ännu var kvar o c h hade bra tjänst.
I n g r i d, s o m d å v a r f y r a år, t o g s af f a d e r n m e d till s t a d e n här, d ä r h a n af b a r m h ä r t i g - h e t fick p l a t s i e n b u t i k.
Smått var det f ö r d e m, m e n u n d e r n å g r a år h a n k a d e h a n sig f r a m.
Drack gjorde han nog, och gång efter a n n a n b l e f h a n k ö r d från p l a t s e n, m e n d å h a n g r ä t o c h t i g g d e — f ö r b a r n e t s skull, fick h a n v a r a k v a r — f ö r b a r n e t s skull.
R e d a n på den tiden ville J o n s o n s taga Ing- r i d i sitt h e m, m e n f a d e r n v i l l e e j skiljas från h e n n e.
H a n h ö l l af sin lilla flicka m e d en afgudisk kärlek, o c h det var rörande att se, h u r h a n f ö r s a k a d e f ö r h e n n e, p å d e t att h o n i n g e n t i n g s k u l l e s a k n a.
Så k o m d e n d a g, när I n g r i d v a r n i o år, d å f a d e r n stal i sin p r i n c i p a l s k a s s a o c h k o m p å fäst- ning.
J o n s o n s t o g o g e n a s t I n g r i d till s i g och satte henne i stadens bästa skola, t y de ville g e h e n n e en g o d uppfostran — n å g o t a n n a t arf k u n d e h o n e j få, d å d e hade egna barn, en son,.
s o m öfvertagit f a d e r n s v e r k s t a d o c h e n d o t t e r, gift ' å a n n a n ort.
N ä r B j ö r k t j ä n a t u t sitt straff, d ö k h a n åter u p p där i staden.
H a n ville ha plats igen, m e n naturligtvis ville i n g e n g e h o n o m någon.
G e n o m Jonsons försorg k o m han s l u t l i g e n till e n b o n d e, e n m i l u t a n f ö r sta- den, där h a n m o t h u s r u m o c h f ö d a skulle utföra åtskilligt arbete.
S o m h a n v a r hän- dig, brukade han tillverka träskedar, vispar, k v a s t a r o c h d y l i k t, s o m s e d a n s å l d e s i sta- den.
T y v ä r r d r a c k h a n d o c k, när h a n k o m öfver brännvin, o c h b o n d e n h a d e m å n g a gån- g e r k ö r t af h o n o m, m e n t a g i t h o n o m till- b a k a igen m o t pengar, s o m först J o n s o n s lämnat o c h sedan Ingrid, när h o n gått och läst o c h fått p l a t s i g u l d s m e d s b u t i k e n.
Jon- (Qualité Inghilteppa) härstädes lagrad sedan 1891.
Finnes e n d a s t hos K. A. Nydahl &amp; C:o Stockholm, 2 Stnrcplau.
IDUN 288 H H sons hade fast ä gärna haft dagen s o m hjälp » 1 besluten der henne hemma a t t själf f ö r t j ä n a till s i n a klä- sällan, S - o c h far o c h dotter träffades ligtvis.
•rf honom, hjärta.
ten ri " &amp; slutade d å van- det vanligen att kände i sitt någonstans att staden.
v a r detta Hanna d e berättade, högtidlighet ord.
och noga vägande S m p å hvarje Hvarje för h o n o m förut m e n hvad — fram B O ord hade piskslag.
hejda Han ur hans än för några Han häftig älsklingssyster, som sedan skulle flicka, Han stens Laura, han kunna s o m f ö r att und- han g e h e n n e till s y s t e r e n af få gäster af Jonsons närmaste, flickvänner Sterners » Hvad I n g r i d — äl- M e n Ingrid ner ville hälst, i n sitt några ville s o m möjligt, sätta sig d e n n a I Ster- att vigseln skulle skett så m e n h a n ville icke mot- enda önskan af I n g r i d.
en sak h a d e Sterner sagt sin b e s t ä m d a vilja redan sig.
För henne från nom.
d e n dagen, d e förlofvat s k u l l e i c k e m e r a f å finnas släkt H o n skulle eller ställde syskon, sig i stafligen än hans, inga andra d e m s o m bundo henne vid ho- äga hvarken hennes väg, måste vända far eller o c h o m n å g o n af d e m sig bort h o n bok- o c h säga: » Jag er inte. » (Forts.) ö p p n a d e sina armar, o c h h o n s j ö n k gråt hufvud sitt säkra bo.
Så m e d våldsamma o c h kärlekens INNEHÅLLSFÖRTEEKNING.
föll h o n i snyftningar.
t o g h e n n e p å sitt k n ä o c h t a l a d e Isabel Caroline Somerset.
— Till » allas vår Lea&gt;!
På födelsedagen den 2 sept.
Af En svensk kvinna.
— En vandring genom kvinnornas utställning i K ö - penhamn; från Iduns gpecielle referent.
— En kvinnobild — utan bild; af H. H — L.
— Mamsell » Stlfvas .själfviskhet »; också en interview, af Emy.
— Då ni annonserar om plats; några räd af En ungkarl, som söker värdinna.
— Iduns läkar- rtiklar.
: Om våra födoämnen; några allmänna synpunk- ter, af professor Robert Tigerstedt.
— " Ur notisboken.
- Tidsfördrif trö- o r d till h e n n e, till d e s s å t e r fick h e n n e l u g n.
lofvade så till I n g r i d s a m t herrbekanta.
vigas i kyrkan, där h o n konfirmerats.
känner bröst o c h nästlade långt förr, från o c h bekanta.
några par mor H a n h a d e aldrig sett n å g o n g r å t a så h e j d l ö s t, så v å l d s a m t.
H a n s o m h a n hittat i e n butik b a k o m e n henne s o m en s k r ä m d liten fågelunge, hvil- släkt — d e n aristokratiska minuterna a t t h o n h ö l l h ä n d e r n a af- upp m o t honom, funnit Och hans e t t år b a r g r e f v i n n e t i t e l — h u r ett honom barn! » till h a n s greps b l a n d sin stolta — När h a n trädde in, mörk d u j a g vill g ö r a d i g?
Han henne endast privat o c h krupit u p p ett slag.
m ö j l i g h e t v ä c k t h o s h o - där, s l ä k t u t a n t a d e l o c h fläck.
släkt annan ken införa hennes sitt e n k l a lilla b o, d ä r blott för hvarandra, d e m, s o m känt än e n k ä n s l a af d e n s t ö r s t a t o m h e t s k v a l?
att lefva band, p å e n sådan denna C D de någon skade när h a n tänkte p å skulle d e b y g g a skulle allvarlig m e d u p p s y n s o m e n d o m a r e, ken ångest, utan o m, h v a d h a n skulle säga H o n hade väntat högt u p p i nordliga Sverige — h o n så rädd, nom af Ster- H a n hörde ett sakta » stig » H v a r f ö r är d u r ä d d?
t i m m a r sedan, n ä r tan- H a n h a d e fått anställning och s k u l l e h a n nu b ä t t r e k u n n a l e f v a l i f v e t u t a n henne ville h a n taga B r ö l l o p e t s k u l l e f ö r s i g g å i all s t i l l h e t m e d salen o c h k n a c k a d e hade tändt lampan soffhörnet.
tror Och När blef han väl öfversvallande hjärta?
ha en aning gå de ord, s o m i dag trängt sig h a n lämnade staden, henne m e d s o m sin hustru.
b o r t a från o c h h a n efterkom uppmaningen värjande varit s o m Hade dörr.
skulle h o n gråta — h a n k u n d e inte uthärda att se det.
där låt m i g g å, » hejdade henne H a n gick genom eller m o s t e r H a n n a — o c h r ä k n a t A, o m h a n vetat det då?
sade han m e d tonlös j a g få tala m e d h e n n e?
» i kvalfull ångest.
o c h besluta.
svidande kunnat HI i D e h a d e intet m e r att säga — härads- h a d e att öfverväga p å hans är i sitt r u m i n n a n f ö r s a l e n, » s v a - Hon m e d stel h ö f d i n g e n s e g e t h j ä r t a fick t a l a r e s t e n.
pärlade henne.
d e n blida m e d sin m j u k a, litet släpiga o c h morbror, målarmästarn, H a n vred händerna, o c h är I n g r i d?
» på hennes sig röst fi » ner.
in », o c h en mor, s o m rymt jorden, fru J o n s o n o c h ville resa sig.
Stockholm, Iduns N:r 23 (494).
» Barngarderoben &gt; Fredagen den 11 juni 1897.
5 5 3 3: — B y r å: Klara södra kyrkog.
N athalie Zahle.
I Inder deltagande från vida kretsar i alla skandinaviska länder ^ firar i dag den 11 juni Danmarks hufvudstad en verklig nationalfest, då den ryktbara pedagogen och skolföreståndarin- nan fröken Nathalie Zahle fyller sitt 70:de år.
Enär hon med aldrig sviktande nit och kärlek offrat sitt hela lif åt det höga och svåra nppfostrarekallet, kan det kanske för många af Iduns läsarinnor vara af intresse att få någon kännedom om hennes lif och verksamhet.
Nathalie Zahle, som är dot- ter till den framstående hof- predikanten och skriftställaren Sophus Zahle, förlorade vid unga år sina föräldrar och uppfostrades sedan i profes- sor Eschrichts hus i Köpen- hamn.
I de kretsar, där hon framlefde sin första ungdom, hade hon rikt tillfälle att delta- ga uti och beröras af alla de mäktiga, ideala och lifsväc- kande strömningar, som just under de åren genombröto det danska folkets nationella lif m e d en kraft, hvilken se- dermera icke upprepats.
Den re- ligiösa pånyttfödelsen hade på- börjats genom Grundtvigs upp- trädande, den unga nationa- litetskänslan hade just mot- tagit sitt eldsdop genomdet för- sta, ärofulla slesvigska kriget, romantikens idealitet- och hu- manitetsträfvan hade satt ett af sina första praktiska spår i folkhögskolans i Rödding upprättande, och tanken på en andlig union mellan de nor- diska folken hade förverkligats genom fyrtiotalets besjälade studentmöten i de nordiska universitetstäderna.
Under i denna de stora och ädl?
stämningarnas tid mognade Nathalie Zahle till kvinna; under den började hon 1851 sin lifsgärning.
Tidens bästa tankar gjorde hon till sina, att föra ut dem i verkligheten blef hennes lif s stora mål.
Behofvet af en större utveckling för människan inom barnet, hvilket under förra hälften af detta århundrade framkallat den grundliga ändring i gossar- nes undervisning, hvarige- nom studiet af de klassiska språken tillbakaträngdes af kulturhistorien och natur- vetenskaperna, som nu allt- mer fingo sin berättigade plats såsom uppfostrande led i undervisningen, detta behof började äfven göra sig gäl- lande för kvinnan.
Att ut- bilda henne till en själfstän- digt tänkande, kännande och viljande personlighet, som med allvar och duglighet vore i stånd att utfylla en plats i lifvet antingen som hustru eller ogift, detta var grund- tanken i den reformation in- o m flickskolan, som fröken Zahle ville åstadkomma.
För att realisera denna idé har hon sökt utsträcka skol- tiden öfver konfirmationsål- dern, då undervisningen till följd af flickans större mogen- het kan få en för hennes framtidsuppgift mera direkt betydelse.
Därnäst sökte hon göra själfva undervisningen mera metodisk och peda- gogisk än förut var vanligt.
Detta sista genomfördes så- väl teoretiskt som praktiskt i hennes skola, teoretiskt ge- nom lärostoffets omsorgsfulla förberedande och afvägande
IDUN 178 1897 Kvinnan har i alla tider varit just sådan, som mannen velat hafva henne.
efter lärjungens uppfattningsförmåga, prak- tiskt genom införandet af s. k. klasslära- rinnor, hvilka utgöra en förbindelseled af oskattbart värde mellan skolan och hemmet.
At dessa lärarinnor är den särskildt pe- dagogiska delen af skolans aibete anförtrodt.
De verka som moderliga väninnor med del- tagande vänlighet och hängifvenhet hvar inom sin klass, söka påverka hvarje elev efter dess individualitet, deltaga med sitt intresse i barnens arbete, dela deras glädje och deras små sorger, leda deras sånger och lekar, värna och uppmuntra allt godt inom dem.
Dem kallar också fröken Zahle sina stödjepelare, de äro uttryck för hennes kärlek till och omsorg för hvarje enda liten barnasjäl, som är anförtrodd åt hennes ledning och vård.
Det stod klart för fröken Zahle, hvars syn på lärarens plikter var så allvarligt, att hon borde söka utbilda en lärarekår, som kunde föra alla hennes stora tankar ut i lifvet, och hon började därför i maj 1851 med att upprätta en undervisningsanstalt för blifvande lärarinnor, med till en början blott en elev.
Från detta lilla frö framväxte under en tid af blott 9 år ett fyrklassigt läroverk för unga flickor.
Till detta hade förut anknutits en barnaskola, som nu omfattar 9 klasser med 426 elever, hvilka afsluta sin skolgång vid 15-16 års ålder.
Efter afgangen från barnaskolan kunna ele- verna inträda dels i en fortsättningsklass för vidare utveckling af sina skolkunskaper utan examen till mål, dels uti en tvåårig realklass, som af slutas med offentlig exa- men, och dels uti latinskolan med 4 klasser, som afslutas med studentexamen på båda li- nierna.
Förutom en folkskoleafdelning och ett fyrklassigt folkskolelärarinneseminarium med därtill hörande åttklassig barnaskola, hvari seminarieeleverna öfvas i undervisningskon- sten, finnas inom institutionen en hushålls- skola och en musikskola, af hvilka de båda sista dock icke direkt ingå i » N.
Zahles skole ».
Hvarje af delning ledes af sin sär- skilda föreståndarinna, men alla skolorna bilda en helhet under fröken Zahles öfver- tillsyn.
Elevantalet vid samtliga skolor uppgick vid sista redogörelsen i mars 1897 till 931 utom 119 i musikskolan och 73 från » N.
Zahles skole » i slöjdskolan.
Ar 1885 öfverlämnade fröken Zahle sina en- skilda skolor såsom en offentlig institution under namnet » N.
Zahles Skole » till en styrelse, bestående af hennes mest betrodda kvinnliga medarbetare jämte en manlig juridisk konsulent.
Själf förbehöll hon sig dock, så länge hon önskade, den högsta led- ningen och uppsikten öfver hela institutionen.
Genom att sålunda inom sin skola öppna tillträde för alla bildningsriktningar kom fröken Zahle att skapa en anstalt, som nära nog kan kallas ensamstående inom skol- världen.
Genom sin folkskollärarinneafdel- ning och seminariebarnaskolan har hon slagit en brygga från den högre flickskolan till folkskolan, genom latinskolan till universi- teten, under det folkhögskolan är upptagen i själf va skolan.
Det finnes säkerligen få människor, som så väl som fröken Zahle lyckats i alla sina företag.
Hon lyckades, icke därför att hon bade den turen att börja sin skola, just när en skola af den arten behöfdes; det fanns j u andra kvinnor i Danmark, som började skolor vid ungefär samma tid som h o n; hvarför blef ingen af dem en fröken Zahle?
N e j, hon lyckades därför att hon aldrig ett ögonblick under sin långa pe- dagogiska verksamhet svek sin ungdoms höga ideal, men ständigt sökte förverkliga dem genom de yppersta lärarekrafter.
Hon lyckades därför, att hon insatte hela sin själs energi i sitt arbete, offrade allt för att följa sin kallelse och aldrig afsåg egois- tiska syften.