Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den är redigerad i öfwerensstännnelse med 2 An i 1720 ärs Negerings-Form och utgör en del af den gamla Habeas Corpus, som Britten sä högt wärderar.
Men Utskottet har trott, att en god lag ej föräldras, och att, om äfiven den personliga säkerheten skulle under en wällviljande Regent njutas ostörd, utan att »vara genom Grundlagen befästad, skall Nationen dock känna sig mera trygg för en framtid, mera oberoende af »växlande grundsatser i styrelsen, dä hon ser genom ett uttryckligt stadgande beivarade hivarje individud personliga rättigheter, dess lif, des; frihet och »välfärd. Z 28.
Anmärkningen härwid har, i htvad desi sörsta del angär, föranledt ett redan afgifivet förslag till rättelse.
Deremot »vägar Utskottet sä »nycket mindre tillstyrka utländske mänS uteslutande frän Chefsbeställningar pä Örlogsskepp, som utlänningar möjligtwis skulle kunna med lika förmän nyttjas »vid Amiralitetet, som »vid LandtArmeen. 8 30.
Att Consistoriella Församlingars »valrätt borde mera bestämdt uttryckas.
Ordet bibehällne synes tydligen utmärka, att Församlingarnes rättigheter sörblifwa orubbade i deras förra kraft. tz 38.
Att cn Stats-Secreterare i det fall, Z:n utsätter, ej »nä anses Pligtig att sitt Embete nedlägga m. m.
Längt ifrän att Åstadkomma oredor, innehaller denna Z en controle, nödig för Lagarncs helgd, den personliga säkerheten och egendomsrätten.
Dä dessutom Stats-Secreterarcn bibchällcs »vid sin lön och 400 ' Expeditioner till Riks-StLnden. öfrige inkomster, torde han ef kunna anses bliftva lidande derigenom, att han samwctsgrannt uppfyller sin skyldighet. 8 50.
Att, dä man hoppas det NiksgäldsContoiret en gang skall sörswinna, detsamma ej borde i Negerings-Formen förctvigas.
Dä Riksgälds-Contoiret ännu existerar, torde dess Fullmagtige ef auscs innchastva ett mindre förtroende, än Fnllmägtige i Banque».
De »vid 53 §:n gjorde anmärkningar inot ett Constitutions-Utskotts tillförordnande ivid hivarje Riksdag och Dest »vidsträckta befattning haftva äftvcn tvid 9tiksdags-Ordningen förekommit och af Utskottet bliftvit bestvarade.
Utskottet fär blott tillägga, att, dä frägors »väckande om ändringar i Grundlagen är genom Constltutioncn tillätet, skulle det mähända medföra wädliga följder, att omedelbarligen i Ständcns Plena upptaga fäderne frägor, hwilka deremot i ett
Utskott kunna nied mera lugn granskas och beredas. § 86.
Att efter orden "emot tydlig lag, giftven att bcwara" kunde tilläggas: tvär rena Evangeliska Läras helgd, goda seder etc.
Denna 8 innehäller endast grunddragen till ämnen, som sedermera bliftvit i Tryckfrihets-Lagen utförligen afhandlade. 8 96.
Utskottet fär härtvid äbcropa htvad oftvanföre till beftvarande af samma hos Högloft.
Niddcrskapet och Adeln förekomne anmärkning bliftvit andraget. 8 t02.
Att dä, sä tväl i Allmänna Beredningen, som i Högsta Domstolen, halftva antalet utgöres af frälse och den andra hälften af ofrälse, borde äfwen i Niks-Rätten enahanda princip gälla.
Memorial N:o 25.
Ett sädant stadgande blefwe i werkställigheten omöjligt, emedan de höga Embetsman, af hwilka Riks-Rätten utgöres, kunna wara sä wäl frälse som ofrälse. 8 103.
Att den har söreslagne
Nämnden synes wara en obillig och wädlig inrättning.
Dä Högsta Domstolens Ledamöter ä ena sidan förklarats inamovibla, har ä andra sidan Utskottet trott den allmänna säkerheten och egendomsrätten fordra, att den som kunde anses haswa sörwerkat det allmänna förtroendet, utan att lagligt tilltal ägde rum, borde ock kunna af Riksens Ständer frän Embetet skiljas.
En skicklig och rättwis Ledamot af Högsta
Domstolen skall säkert aldrig fa den allmänna rösten sa emot stg, att twä tredjedelar af denna Nämnd skulle förklara honom hans Embete owärdig. tz 108.
Att den söreslagne TryckfrihetsCommitteen synes dels umbärlig, dels möjligtwis skadlig.
Ständer icke behagat antaga projectct till en emellan Riksdagarne werksam Lag- och Hushällnings-Beredning, torde i desi ställe en Corporation böra gifwas till Tryckfrihetens ward.
Committeen har ingen rättighet sig uppdragen att hindra skrifters tryckning; des åtgärd är inskränkt inom yttrande, pa skedde förfrågningar af Författare och Boktryckare, huruwida ätal ä skrifter enligt Tryckfrihetslagen kan äga rum.
Den har ock, ifall Utskottets förslag till en TryckfrihetsLag antages, sig uppdraget ett wigtigare aliggande, det nemligen, att till Kongl. Swea Hof-Nätt afgiswa bestämda utlatanden i frågor om atalade skrifter. 26 402 Expeditioner till Riks-Ttänden. Wällofl. Borgare-Ständet har förenat sig om följande anmärkningar: 1:o.
Att det i 4 §:n förekommande uttryck "Frälse eller Ofrälse" mätte förändras till:
Frälse och Ofrälse.
Utskottets piening har warit det Konungen kunde lemnäs fritt ival att, ester bästa öfwertygclse och med afseende endast fästadt pä skicklighet och sann förtjenst, antaga sine rädgifware.
Den yrkade ytterligare föreskriften blefwe för Konungen mahända ett olämpligt band, och skulle derigenom medföra ett slags förbud för hwarje Ofrälse StatsRad att emottaga Adelskap, hwars tilldelande jemnlikt Negerings-Formens 37 Z bör wara en belöning för utmärkta förtjcnster.
Widare wägar Utskottet tro, hwad erfarenheten hittills besannat, att ofrälse födde militaircr sällan hinna till den tjenstegrad, som torde fordras för beklädandet af dessa Rikets höga Embeten, utan att redan hafwa blifwit adlade.
För öfrigt lära Ständsideerne, sä litet möjligt är, böra underhällas genom distinctioner, helgade af sjelfwa Grundlagen, hwilkcn twärtom öfwer allt asyftar skicklighetens och sällsynta personliga egenskapers företrädesrätt. 2:o.
Att i 12 §:n kunde tilläggas att Stats-Secreterareu för Handels- och Finauccärenderne bör af Konungen tillkallas i frågor angäende Tractater med utländske Magter, hwari Swensta Handels-intercssct inlöper.
Sädant ligger tydligen i sakens natur, säsom hörande titt denne Stats-Sccrctcrares förcdragningsdetail, och synes ej fordra ett uttryckligt stadgande.
Det torde wara nog att de nödige banden finnas i Stats-Författningen.
Utskottet anser dem ej bliswa starkare derigenom att de alltid göras märkbara.
Memorial N:o 25. 403 3:o. Att, dä i 30 §:n nämnas Consistoriella Pastorat, såsom de der försäkras om sin walrätts bibehällandc, i sammanhang dermed borde tilläggas: likasom de Församlingar, hwilka hafwa sus prescutandi eller der sus patronatus äger rum.
Hwad sus patronatus beträffar, behöfwes es dera någon särskild stadfästelse, emedan denna rätt är i Regerings-Formens 114 tz, jemte öfrige privilegier, ät innehafware!! försäkrad.
Den ätföljer sjelfwa possessionen, och en ofrälse, som äger Säteri, har i och för detsamma srälsemannarättighet.
De Consistoriella Pastoraterne deremot finnas ej i Privilegierne nämnde, och af sädan orsak försäkrades deras walrätt i 30 Z:n.
Jus presentandi är en rättighet, hwilken tillgodonjutes af innehafware!! enligt npplätelsebreswets inne häll.
Ett absolut stadgande i detta afseende wore således ej möjligt, men Utskottet tillstyrker dock, att wid §:ns stut mä tilläggas: likasom under hittills mcdgifna wilkor jus presentandi mä äga rum. 4:o.
Att i 35 §:n Handels-Agenter mä nämnas bland deni, hwilka anses innehafwa för trocndetjens ter.
Ehuru Handels-Agenter med klar analogie inbegripas under Diplomatiska Corpsen, fär Utskottet likwal, för större tydlighets skull, föreslä att orden "Ministrar och Sändebud till främmande Magter" förändras till: Ministrar, Sändebud och Agenter för Handeln hos främmande Magter. 5:o.
Att 62 §:n kunde, med bibehällande af dep hufwudsakliga innehäll, förändras till en annan föreslagen lydelse.
Uti Regerings-Formen, dit detta ärende mindre 404 Expeditioner till RikS-StLnden. egentligen hörer, torde en öfwerflödig »vidlyftighet böra undwikas och blott grundprinciperne finnas för de ämnen, hwilka RiksdagS-Ordningen utförligare afhandlar.
I denna och desi 30 H har Utskottet äfwen föreslagit ett stadgande, öfwerensstämmande med hwad af Wällofi.
Borgare-Ständet blifwit yrkadt. 6:0.
Att i sammanhang med hwad 74 innehaller om ersättning för underhäll till krigsfolk, borde i anseende till Täg- och Durchmarcher den utkommande Tagordningen äberopas, hwilken Wällofl. Borgare-Ständet önskade matte bestämma ersättningen wid dylika tillfällen efter ortens gängbara pris.
Utskottet, som funnit anmärkningen, i anseende till hwad densamma äsyftar, ef sakna grund, har för sin del, heldre än att Tägordningen äberopas, trott sig böra föreslå, det efter orden Denna gärd i 2 puncten af An införes: äswensom all slags förplägning. 7:o.
Att det i 77
An intagne stadgande om Kungsgärdar och andra Kronolägenheter, att de skola förwaltas efter de grunder Riksens Ständer derom söreskriswa, mätte, för större tydlighets skull, sälunda bestämmas:
De skola förwaltas och anwändas efter de grunder m. m. Swar:
För att undanrödja allt twifwclsmäl rörande Riksens Ständers rätt i detta hänseende, sär Utskottet blott hänwisa till första puncten af isrägawarande A Dä Riksens Ständer förbehällit sig att gemensamt med Konungen kunna afhända Kronan de i An uppräknade lägenheter, följer tydligen deraf, att anwändande rätten är ät Riksens Ständer bewarad.
Widare förekomma till beswarande det Hcderwärda Bonde-Ständets anmärkningar, hwilka blifwit Memorial N:o 25.
405 sammanfattade och af Ständet gillade såsom desi allmänna tanka. 1:o. Wid §. 28 Att i denna H mätte tilläggas, att ingen till Ordinarie Embeten och Beställningar mä kunna utnämnas eller pä förslagen dertill uppföras, än mindre njuta lön, förr än han uppnätt en älder af minst 18 är.
Med erkännande af denna erindrans grundlighet fär Utskottet projectera ett sä lydande tillägg wid F:ens slut:
Ingen mä till Militaire Ordinarie Beställningar utnämnas eller pä förslag uppföras, som ej uppnätt 18 ärs älder, ej eller nägon till Civile Ordinarie tjenster förordnas, som icke fyllt 21 är och om det är Ordinarie Domare-Embete 25 är. 2:o. F 29.
Att, dä Statens behof fordrar all möjlig sparsamhet och dermed sörknippade indragningar, hwarwid Biskops-Embeten torde böra komma i fräga, syntes §:n kunna såsom öfwerslödig uteslutas.
Oaktadt Utskottet för sin del anser BiskopsSyhlor af flere skäl ej kunna umbäras, finner Utskottet sig utur ständ att ingä i nägot utredande af detta ämne, dä anmärkningen, enligt hwad upplyst blifwit, egentligen äsyftar Biskopslönernes indragning, och dä i F:en fräga endast är om rättigheten och sättet att nämna desta Embetsmän. 3:o. F 34.
Att för de i F:en uppräknade nya Embeten aflöningsstat borde föresläs m. m.
Denna päminnelse, hwilken ej eller hör till Utskottets upptagande, lärer, sedan löner numera blifwit för Stats-Ministrarne samt Stats- och Justitice-Räden anslagna, förfalla. 4:o.
Att 52 F borde innehälla: det 406 Expeditioner till Riks-Ztänden. Bondc-Ständets Secreterare skulle wara ofrälse man, hwarsemte vikas, att BondeStändct kunde fä uppsätta a förslag till Taleman trenne Ståndets Ledamöter, hwaraf Konungen sedermera kunde täckas utnämna en.
Hwad i afseende ä Secreterarens qualification blifwit erindradt, finnes i enlighet med NegeringsFormens llä ^ i Riksdags-Ordningcn bestämdt.
Widkommande ater det sednare yrkandet, sä emedan det äsystar en förändring endast för Bondc-Ständet och ej för Niks-Stäirden i allmänhet, anser Utskottet sig bundet ak anmärkningens inskränkthet och sä medelst sig es tillständigt, att föreslä en för alla Riks-Ständen gemensam förändring i RegeringsFormcn, och dä en sädan förändring es blefwe gemensam, finner Utskottet stridande emot all princip, att tillstyrka den särskildt för ett Ständ, enär nägot särdeles skäl för detta Ständ, mer än för de öfrige, ej synes kunna anföras. 5:o.
Att i 77 § es Necognitions skogar nämnas.
De inbegripas efter Utskottets tanka under Kronoskogar. 6:0. Z 80.
Att slutmeningen synes böra utlcmnas, helst den kan anses lägga ett olämpligt band pä antagandet af en ny rotering, som framdeles kan finnas, nödig och billig.
En sädan ny eller förbättrad rotering kan wifierligen ej förhindras, dä den enligt §:cns lydelse tillkommer genom Konungs och Ständers sammanstämmande beslut.
Emellertid har denna lemnat en säkerhet emot alla i annan ordning widtagande anstalter till en ny eller förökad rotering, en säkerhet den Respective Riks-Ständen sannolikt ej wilja förlora.
Memorial N-o 28, 407 7:o. I afseende pä hwad emot förordnandet af en Justitico-Ombudsman andraget blif»vit, får Utskottet »vördsamt hämvisa till htvad detsamma anfört »vid bcsmarandet af en dylik hos -Högloft.
Nidderskapet och Adeln gjord anmärkning. 8:0.
H 103.
Att om någon Högsta Domstolens Ledamot pä det i §:n nämnde sätt afsked as, borde Konnngen med Stats-Rädets tillstyrkan tvål äga att lemna honom pension, men dock endast i händelse hans wilker och omständigheter det oundwikligen tarftvade.
Embctsmän i allmänhet sällan äro i tillfälle att famla en förmögenhet tillräcklig för deras bergning utom tjcnsten, skulle ock den föreslagne dlstinctioncn emellan mer eller mindre förmögne »verka ett afseende som ej bör finnas, pensionen likna en almosa och skicklige personer slutligen med största swärighet finnas till beklädande af desta »vigtiga tjcnster.
H 108.
Att den föreslagna censuren tyckes kunna lika ival förrättas af nägon härwarande Embetsman, som af den nämnde Committeen, hwilken säsom öfwerflödig ej synes böra äga ruin, och minst komma StatsWerket till last.
Dä Tryckfriheten enligt Ncgerings-Formen även Grundlag, synes Nationen sjelf böra genom sina Commiiterade hälla »värd öfwer hwad den stiftat.
Utskottet tror för sin del att denna skatt mäste bewaras, om än nägon utgift dcrtvid tillskyndas Staten; ankommande för öfrigt uppä Riksens Ständers pröfning hurutvida arfwode för Committeens Ledamöter bör äga rum. 10:o.
Dei» »vid 111 8 gjorde anmärkning är i Niksdags-Ordningen iakttagen och det yrkade stadgandet derstädes infördt. 408 Expeditioner till Riks-Ständen. 11:o. Htvad 114 § beträffar, ka» Utskottet sä mycket mindre deruti någon ändring föreslå, som denna Z pä en gäng skyddar Riksens Ständers rättigheter och tillika, enligt htvad redan under Riksdagens lopp är betvist, lemnar rnm för öftverenskonnnelser och concessioner, de enda lagliga medlen att upphäfwa eller förändra Privilegier.
Slutligen, och dä uti ett eller annat RiksStand bliftvit äskadt, att de wid Negerings-Formen förckomnc päminnelser mätte under denna Riksdag afgöras, får Utskottet, som ej »vägar tillstyrka ett sädant undantag för nägot Ständ särskildt, tvördsamligen hemställa, att detta »vigtiga ärende mätte först tvid nästinfallande
Riksdag i hela dest »vidd företagas.
Sämedelst skall i Utskottets tanka ej allenast genom en mera stadgad opinion och en längre tids erfarenhet beredas säkrare grunder för deckstonen och större lätthet att den tillämpa, utan äfwcn det hela undtvika att, htvad annars möjligen kunde ske, »vanställas och förlora sitt saminanbang genom delarnes abstraherade förändring eller mindre »väsendtligt» tillsatser.
Stockholn» den 29 November 1809.
Pä Constltutions-Utskottets »vägnar: U. Nanuörllsim.
Oarl von Uo8on8t6in.
Vauiol Lk>6r8t6in. ^.nä6r8 ck:8vn H^olrsrt. 40S N:o 26.
Med nytt förslag till Answarighetslag för StatSRädets Ledamöter och Föredragande samt Konungens Rädgifware i Kommandomål. Wördsamt Memorial.
Ständer hafwa till Constitutions-Utskottet äterrcmitterat deh förslag till Answarighetslag för Stats-Rädets Ledamöter och Föredragande samt Konungens Rädgifware i Commandomäl.
Utstottet har, till sölje häraf, företagit en nh utarbetning af denna författning, hwilken fordrar i deh hela, och i deh minsta delar, sä mycken grannlagenhet, om den skall uppfylla sitt ändamäl, utan att gä derutöfwer.
Med uppmärksamheten fästad pä Grundlagens föreskrifter och Riksens Högloft.
Ständers meddelade anmärkningar har Utskottet önskat kunna uppfylla bägges afsigter, och äfwen i de flesta omständigheter, under bemödandet att möta Riksens Högloft.
Ständers liberala tankesätt, ägt den tillfredsställelsen att följa sina egna.
Den allmännaste och i samtlige Nespectkve Riks-Ständen förekomna erindran wid Utskottets förslag syftar derhän, att de utsatte härda straffen borde göras mildare, inrättas i ett lämpligare förhällande till tidehwarfwets skick och detza höga Embetens wärdighet.
Man har äterkallat minnet af Atheus första lagar, man har i sörbrytelsernes påföljder trott sig nästan öfwerallt röja lagstiftningen stämplad med blod och i answarets stränghet funnit något afskräckande, äfwen för den renaste wilja och 410 Expeditioner till Riks-Ständen. den mest utmärkta skicklighet.
Wiherligen kan Utskottet es neka, att en strafflag för personer, ämnade att förtsena och njuta Samhällets aktning och tacksamhet, mäste wid första ögonkastet hastva något owäntadt förfärande, men det gäller här Nationens höga rättigheter och försäkrandet af Stats-Författningens bestånd; och Lagstiftaren bör med den förmodan, att bestraffningen aldrig eller sparsamt skall antvändas, tillika förena ett nödigt förutseende af brottens möjlighet och ett owäldigt bestämmande as deras följder.
Denna Lags utfärdande tvär en gang beslutet, deh utarbetande ät Utskottet anförtrodt, och Utskottet wille åtminstone ej ädraga sig den förebråelsen, att hafwa af efterlåtenhet eller af en illa förstadd mensklighet cmvikit frän principen för Criminal-Lagar, brottets förekommande genom
Utsättandet af en efter desi bewisliga uppsåt och dess skadliga werkan lämpad bestraffning.
I flera delar har Utskottet följt allmänna Lagens föreskrifter, i andra ater en temmeligen tydlig analogie med de samma; men nästan i de flesta fallen ej ägt någon annan norm än det enskilda omdömet om förseelsernes inflytande pä Samhället, jemte den större eller mindre lätthet att undwika dem.
Emedlertid har Utskottet, sä midt kunnat ske, sökt att gifwa ät ifrägawarande Författning ett mindre strängt innehall, och uti ätskilliga 88 föreslagit de förändringar, hwartill gjorde påminnelser föranledt.
Widare, och i sammanhang härmed, har man förment en behörig gradering af förbrytelser ej wara nog fullkomligt iakttagen och yrkat, att, dä dehe äro sä widt skiljde till deras beskaffenhet och werkningar, en derefter afpasad skillnad i straffen mätte stadgas.
En sädan gradering af felsteg, hwarwid ingen förut gifwen
Lag jcmförelsewis tjenar titt grund, beror i Utskottets tanka ganska mycket as Memorial N:o 26.
411 det fattade begreppet om sörbrytelsernes natur af ringare eller swärare, ef blott i hwad deras påföljder beträffar, utan ock med afseende pä helgden af den Lag som öfwerträdes.
Öfwerträdelser af Allmänna Lagen beifras såsom ingrepp uti enskilde Medborgares rättigheter; Grundlagens manhelgd mäste dä anses såsom brott emot Staten.
Utskottet har likmäl äfmen härutinnan sökt att sammanjemka meningarne och, i öfwercnsstämmelse med förekomne anmärkningar, gradera straffen i förhällande till förseelserne.
I anledning af den erindran, att Stats-RädsLedamvt, som i de fall Ansmarighets-Lagen utstakar sig förbrutit, borde särskildt answara den waldförde för den olyckliga belägenhet, hmaruti han honom försatt, har Utskottet trott sig böra föreslå tillämpning af Nättegängs-Balkens l Cap. 12 §.
Utskottet har mål funnit, att den Lag, hmars mildring flere päminnelser synbarligen äsyftat, torde i mänga händelser genom denna reconventions-skyldighet minna samma egenskap, som man welat den betaga; men Utskottet är dock öfmcrtygadt, att denna hämnande stränghet endast skall drabba den uppsätliga illwiljan, utan att tungt hwila öfwer hmart enda menskligt misstag, samt att äswen misstagen skola efter en närmare kännedom as Constitutionens hufwudgrunder och genom klart uttryckte och bestämde förbud blifwa, om ej omöjlige, ätminstone sällsynte.
Man har yrkat, att det i ätskilliga sall projecterade straff af fängelse ä fästning mätte afskaffas.
Utskottet hade ansett denna bestraffning såsom egentligen politisk ej mara olämplig för högre Embetsmän, hmilkas inflytande, också efter deras skiljande frän allmänna ärenderne, kunde nägon gäng blifwa nog mägtigt, till det minsta för nägon tid.
Det mar således ej för att öka den brotts - 412 Expeditioner till Riks-Ständeu. liges lidande, men i den afsigt att stänga »verkningskretsen för harmen öftver ett förloradt förtroende, som detta straff föreslogs; det finnes numera med billigt afseende ä en nog allmänt yttrad önskan pä alla ställen borttaget, och Utskottet hoppas »ned »vishet, att en kraftfull Styrelse och en ädel Nation aldrig stola behöfiva frukta den, som blif»vit förklarad owärdig att warda deras angelägenheter.
Pä den grund, att tillstyrkandet af brott medförer en högre grad af imputation, än underlåtandet att deni afstyrka, har »nan ansett en skillnad i straff för dessa förseelser nödwändig.
Utskottet kan sä »»lycket mindre föreslå en sädan skillnad, som enligt Regerings-Formens l06 § tillstyrkande af öfwerträdelser och underlätande att deremot göra föreställning sättas i fullkomlig parite och StatsNädets Ledamöter genom 9 An Regerings-Formen Ovilkorligen förbindas, att sine meningar yttra och afstyrka det lagstridiga.
Till undanrödfande af uppkomna twifwelsmäl, hnruwida Answarighets-Författningen bör säsom Grundlag betragtas, fär Utskottet »vördsamt erindra, att denna Författning ef befinnes bland de i 85 An Regerings-Formen uppräknade Grundlagar, htvarföre ock densamma, ehuru, jemnlikt Riksens Högloft.
Ständers beslut, af Constitutions-Utskottet utarbetad, ef lärer kunna anses annorlunda än som Criminal-Lag.
Stockholm den 2 December 1809.
Pä Constitutions-Utstottets wägnar: U. Nannorlloim. 6nr1 v. Uossnstoin.
Oaniol Merbin. -Ilson H^olrort. 413 Bilaga till Meni. N:o 26. Lag, hwarefter Ledamot af Stats-Nädet, Föredragande samt den Embetsman, Konungen allmän befattning med Commandomäl uppdragit, skola för Embet sförse elser af Niks-Rätt dömas. Stats-Miniftrarne, Stats-Räden, Hof-Cantzleren.
Föredragande samt den Embetsman, Konungen allmän befattning med Commattdomäl uppdragit, skola, pä sätt Regerings-Formen as deu 6 Junti 1800 söreskrifwer, uti förekominande Negeringsärender, af hwad beskaffenhet de wara mä, ester bästa förstånd och öswertygelse, räda Konungen till det som Rikets Grundlagar likmätigt är, samt i öfwerensstämmelse med deni Konungens och Rikets förmän befrämja, alltid läta sig wärda om Konungens magt och Rikets Ständers och Inbyggares fri- och rättigheter, allt efter hwad härom i Rikets Lagar och Författningar är stadgadt och förordnadt; sjelfkrafde pämiilna om Rikets rätt och bästa; dock endast Konungen räd gifwa, men ej jemte Honom regera.
De äro ej allenast säsom Medborgare och för sine personer underkastade hwad Allmän Lag och Laga stadgar bjuda, utan skola ock för sina rädflag och ger,lingar i och för deras Embeten wara Konungen och Riksens Ständer answarige, pä sätt Regerings-Formen utstakar och här nedanföre stadgas, men ej i och för dem af enskilde personer kunna tilltalas.
Dehe Embetsman kan ej eller till last läggas, om, emot deras pä anförde skäl grun - 414 Expeditioner till Riks-Ständen. dadé råd, utgången utan deras förwällande blifwer olycklig och det äsyftade goda ändamälet icke winnes. 8 i.
Försöker någon Stats-Näds-Lcdamot, under den tid da Regeringen, enligt 39, 40, 41, 42 och 43 §§ af Regerings-Formen föres af Stats-Nädet, att wäldsamligen öfiverändakasta Regerings-sättet, sädant det genoin Rikets Grundlagar antaget är, eller med räd eller gerning medwerka till lagstridigt kullkastande af någon Rikets Grundlag, eller tillstyrker någon Stats-Räds-Ledamot, när Regeringen icke af Stats-Rädet föres, eller den Embetsman, som i Commandomäl Konungen räd gifwer, sädant lagstridigt steg, eller undcrläter att deremot göra föreställning, enär han sinner sädant ä färde wara, eller uppsätligt och bewisligen fördöljer nägon omständighet, som kunnat sädant steg förekomma, straffes säsom Rikets förrädare och miste lif, ära och gods. Ehwad Regeringen af Stats-Rädet fores eller icke, ware till samma straff skyldig den Ledamot af Stats-Rädet eller den Konungens Nädgifware i Commandomäl, hwilken, genom tillstyrkande eller underlåtenhet att föreställning göra, när han sinner sädant ä färde wara, eller genom uppsätligt och bewisligt fördöljande af nägon upplysning, befrämjar eller wällar sädant lagstridigt steg, som enligt 110F Regerings-Formen säsom förräderi anses bör. 8 2.
Underläter Stats-Rädet den owilkorliga pligt, att i de fall 91, 92, 93 och 94 §8 RegeringsFormen utstaka, till deruti föreskrifne tider Rik - Bilaga till Mem.