Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdag är vordet iagttaget, i detta (all föreslagit ett visst års taxerings-värde, dels till förekommande af de missbruk, som, genom egendomarnes uppstegrande vid taxering, kunde ega rum, i händelse medium al taxerings-värdet för vissa före lånets upptagande tilländalupna år, tages till grund för iåne-beloppet, och dels för att afböja den orättvisa, som möjligen inträffade, om en egendom, hvilken fått sig förhöjdt taxerings-värde åsatt, endast finge belånas efter medium af taxeriugs-beloppet un - Banco-Utskottets Utlåtande, IV.-o 118. 3 der de är, den stod i lägre värde; men då det icke är otänkbart, att en fastighets-egare, i afsigt att erhålla högre lån å sin egendom, beredde sig tillfälle att få densamma i taxering uppdrifven utöfver verkliga värdet; synes det Utskottet vara angeläget, alt Banco-Styrelsen icke betages möjligheten att, der omständigheterna sådant påkalla, nedsätta beloppet af ett sökt lån under den del af taxerings-värdet, hvilken får belånas; hvadan ock Utskottet anser sig icke kunna biträda det förslag, att ofvanupptagne ord: ”efter pröfning af omständigheterna i hvarje serskild fall” från ifrågavarande föreskrifter uteslutas.
Hvad åter anmärkningen om nedsättning af låne-rätten för fastighet å landet till |:del af taxerings-värdet vidkommer, så och då de af Utskottet för det klandrade förslaget i denna del uti Betänkandet N:o 83 framlagda skäl icke blifvit vederlagde af de ledamöter inom Riks-Stånden, som emot samma förslag uppträdl, utan fastheldre flere ledamöter medgifvit, att, i anseende lill landt-egendoms i allmänhet egande låga taxering, för Banken ingalunda böra kunna befaras förluster derigenom, att sådan egendom får till halfva taxerings-värdet belånas, anser Utskottet sig, vid berörde förhållande, höra vidblifva detta, af ett Riks-Stånd redan godkände, förslag.
Efter hvad ofvan är förmäldt, hafva en del ledamöter yrkat, att lånerätten för hus och jord i städerne utom Stockholm måtte förhöjas till likhet nied den för fastighet å landet af Utskottet föreslagne, eller hälften af taxeringsvärdet, men de fleste hafva ansett, att, då taxeringsvärdet å hus i städerne icke får understiga brandförsäkringsvärdet, och detta senare lättligen kan af husegaren uppjagas, det icke vore med Bankens säkerhet förenligt att till belåning antaga hus i städerne efter enahanda grund, som den för fastighet å landet föreslagne, hvaremot någon våda för Banken icke kunde ifrågakomma, om stadsjord belånades till hälften af dess taxeringsvärde.
Vid öfvervägande häraf har Utskottet, beträffande först frågan om belåningsrätten af hus i städerne, af de yttranden, som inom Riks-Stånden i afseende härå blifvit afgifne, funnit ytterligare stöd för dess förut i Betänkandet N:o 83 uttalade åsigt, att lånebeloppet å hus i städerne bör inskränkas inom ■Udel af deras taxeringsvärde; men i afseende på stadsjords belåningsrätt, har Utskottet i noga pröfning tagit, huruvida densamma må kunna utsträckas till hälften af taxeringsvärdet; och som härvid förekommit, det stadsjord i allmänhet står i högre värde, än jordegendom å landet, men deremot icke har högre taxering sig åsatt; — finner Utskottet det ej eller kunna leda till någon för Banken menlig följd, om stadsjord finge belånas till hälften af taxerings-värdet. 4 Banco-Ulskottets Utlåtande, N.-o it8.
På grund hvaraf och med iakttagande af den redactions-förändring, som härleder sig ifrån ofvan upptagne erinran, Utskottet härigenom får ånyo ununderställa Rikets Ständers bepröfvande följande reglementariska föreskrift, i stället för Litt. c uti mom. 2 af 189 §. i Banco-Reglementet:
"Grunden för lånesummans bestämmande blifver 1839 års taxeringsvärde, enligt behörigen styrkte utdrag af vederbörandes taxeringslängder; och må, efter pröfning i hvarje serskildt fall, hälften af detta värde kunna, såsom lån meddelas, emot pant af fast egendom på landet samt stadsjord, men allenast en tredjedel af samma värde emot pant af hus i städerne utom Stockholm; dock under iagttagande, att maximi-summan för låntagare ej i något fall får öfverskridas.
Är pant, derå lån sökes, besvärad med inteckning egande förmonsrätt framför det sökta lånet, afdrages beloppet af samma inteckning jemte 3 års ränta derå från den del af taxeringsvärdet, hvarutöfver lån icke får meddelas.’’ Stockholm den November 1840.
Af Herr Stuart:
"På de skäl, som äro anförde uti min Utskottets Utlåtande N:o 83 bifogade reservation, har jag endast ansett Utskottet böra hos Rikets Ständer tillstyrka, att, derest den för fastighets-belåningen afsedda låne-tillgång hädanefter icke skulle, enligt förut stadgade vilkor, kunna utlånas emot inteckning i fast egendom, hvad som sålunda af låne-anslaget vore obegagna dt, måtte, efter enahanda grunder, få utgifvas såsom lån till ett belopp, motsvarande halfva taxeringsvärdet å den derför intecknade landtegendom eller stadsjord,” Häruti hafva instämt: Herr Baron Stjernstedt, Herr Bråkenhjelm Herr Mannerskantz, Herr NordenankarHerr Bogeman, Herr Doctor Hvasser och Herr Rådman Gråå.
Af Herr Biskop Agardh: ”Emot Utskottets i detta Betänkande förklarade grundsats, att hellre böra behandla stadgandena för Bankens lånerörelse styckevis, och såvida, som de kunnat vara föranledde af från Respective
Stånden ankomne enskilde motioner, än att företaga den i ett sammanhang, får jag vördsamt reservera mig.
Om ej Utskottet skulle vara förbundet att uti Banco-Utskottcts Utlåtande^ IV-o 119. 5 ett helt behandla hela Bankens lånerörelse, genom någon serskild föreskrift, så anser jag, att Utskottet dertill skulle föranlåtas af sjelfva sakens natur.
Öm vid förlidne Riksdag Rikets Ständer lemnade Bankens låne-rörelse i det skick, den sig befann under det oefterrättlighets-tillstånd, hvaruti landets penningerörelse allt sedan 1809 sig befunnit, så måste detta förklaras dels deraf, att icke tiden efter den verkställda realisationen för en sådan reglering vid Riksdagen var tillräcklig, dels deraf, att man ansåg sig böra lemna myntbestämningen tid att sätta sig och erhålla stadga.
Men det vill synas mig, att, vid den nästföljande Riksdagen eller den närvarande, lånerörelsens reglering i ändamål att gifva åt realisationen dess hufvudsakligaste stöd, vore af den yttersta angelägenhet; och att det vore ifrån Banco-Utskottet, till följd af dess i Grundlagen medgifna motionsrätt, som förslag till en sådan reglering måste utgå.
Men utom detta skäl synes mig äfven en sådan allmän öfversigt af de serskilda förändringar, Banco-Utskottet hittills hos Rikets Ständer föreslagit och äfven hädanefter ämnar föreslå och tillstyrka, vara derföre nödvändig, att Rikets Ständer endast på detta sätt blifva iståndsatte att rigtigt och med säkerhet bedöma dessa förändringar.
Om Rikets Ständer ej känna de tillgångar, som Banken kan för lånerörelsen disponera, ej eller de allmänna grundsatser, Banco-Utskottet följt och ämnar följa vid fördelningen af dessa tillgångar, måste alla beslut inom Stånden öfver dessa frågor hvila på osäkra grunder och möjligtvis det ena beslutet hindra det andra.” N:o 119.
Ank. till Exp. Utsk. den 18 Nav. kl. 1 e. nu Utlåtande öfver åtskilliga anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 84> i anledning af väckte förslag till förändrade föreskrifter, i afseende på Bankens fastighets-j samt skijtesoch odlings-låne-rörelse.
Enär ofvanberörde Betänkande, som är vordet bifallet af Bonde-Ståndet, men återremitteradt från de tre öfrige Riks-Stånden, innefattar flere serskilde hemställanden, har Utskottet ansett lämpligast att punktvis upptaga och besvara de deremot inom sistbemälde Riks-Stånd gjorda anmärkningar; i hvilket afseende Utskottet först, med anledning af den erinran, som blifvit gjord 6 Banco-Utskottets Utlåtande , IV,-o 1ig. ■vid Utskottets tillstyrkan, rörande circulatiöns-capitalet uti låne-rörelsen mot inteckning i fast egendom, att nemligen Utskottet bordt föreslå, det berörda circulations-capital bestämdes till 6 millioner R:lr, ansett sig böra förklara, att Utskottet framdeles vill, i sammanhang med frågan om bestämmande af creditivens belopp för Bankens andra Jåne-rörelse-grenar, afgifva yttrande, om och huruvida Utskottet för sin del finner någon förhöjning uti creditivsumman för lån mot inteckning i fast egendom vara behöflig och ändamålsenlig; och då någon vidare anmärkning emot Utskottets Betänkande uti ifrågavarande del icke blifvit framställd, får Utskottet förnya den tillstyrkan, att circulatiöns-capitalet uti låne-rörelsen mot inteckning i fast egendom förökes med 220,000 R:dr af den för skiftes- och odlings-lån bestämda circulations-summa 300,000 R:dr, hvilken, tillföljd deraf, nedsättes till 80,000 R:dr,samt att berörde 80,000 R:dr komma att användas till utlåning efter enahanda grunder, som finnas stadgade uti 195 §. af nu gällande Banco-reglemente.
Vidare och i samband härmed hade Utskottet uti Betänkandet N:o 84 hemställt, ”att, af det sålunda till 5,000,000 R:dr Banco förökade circulations-capitalet för utlåning pä fast egendom, 4^6,000 R:dr hållas tillhanda för inteckningar i egendom å landet och <764,000
R:dr för inteckningar uti hus och jord i städerne utom Stockholm” Emot detta förslag är väl anmärkt, att städernas andel uti circulations-eapitalet vore förringa, och att således, i afseende påfördelningen af berörde capital, det stadgande bordt bibehållas, som finnes uti nu gällande Banco-reglemente, eller att ”de medel, som till utlåning hvarje år äro att tillgå, skola så fördelas, att 84 af 100:de hållas tillhanda för inteckningar i egendom å landet och 16 af 100:de för inteckningar uti hus och jord i städerna”; men då, såsom Utskottet i nästberörde Betänkande jemväl anfört, den föreslagna tillökningen uti circulations-summan utgjort en lånetillgång för landet, och sålunda bör komma fastighets-egare på landet uteslutande till godo, saknar Utskottet anledning förändra ofvanupptagne tillstyrkan, hvilken på grund häraf till Rikets Ständers bifall ånyo hemställes.
I afseende på Utskottets dernäst förekommande tillstyrkan, ”att minimibeloppet för lån emot pant af fast egendom måtte förhöjas till 200 R:dr Banco B är vordet anmärkt, att berörde minimi-låne-belopp vore allt för lågt och borde förhöjas till minst 300 R:dr Banco.
Då likväl denna låne-rörelse egentligen är afsedd såsom hjelpmedel för den mindre jordbrukaren, men denne skulle gå i mistning af låne-biträden Banco-Utskottels Utlåtande Nio 11g. 7 från berörde fond, om minimi-låne-beloppet gång efter annan förhöjdes; anser Utskottet sig icke böra frångå berörde förslagi Deremot och med. erkännande af rigligheten utaf de emot
Utskottets nästföljande hemställan gjorda erinringar, att, genom Utskottets förslag, det länen ej få utgifvas annorlunda än å fullt 10:tal R:dr, icke vunnes annan fördel, än den, att skiliingar och runstycken vid första bokföringen undvekes, samt att den årliga inbetalnings-skyldigheten i de flesta fall komme att slutas å Riksdalerns underafdelningar; får Utskottet, sotn medgifver, aLt, om det af Utskottet uppgifna andra alternativ antages, den förmon åtminstone skulle vinnas, att årliga inbetalningen, alltid komme att utgöra fullt Riksdaler-tal, — med ändring af dess förevarande hemställan, föreslå, att lån emot pant af egendom i städerne och pålandet, utöfver minimi- och under maximi-beloppet, ej utgifvas annorlunda, än å följande slut-summor, nemligen: 16 R:dr 32 sk., 33 R:dr 16 sk., 50 R:dr', 66 R:dr 32 sk., 83 R:dr 16 sk. och 100 R:dr.
Beträffande slutligen de af Utskottet tillstyrkta föreskrifter, rörande hvad iagttagas bör vid låns omsättning genom fördelning, hafva åtskilliga ledamöter inom de Riks-Stånd, som ifrågavarande Betänkande återremitterat, med anledning af innehållet uti en vid samma Betänkande fogad reservation, yrkat, att, till undvikande af missförstånd om meningen med det i nyssberörde föreskrifter, under mom.
Litt. b upptagna stadgande, åt detsamma måtte gifvas en sådan lydelse, att det icke må anses innefatta någon förändring uti lntecknings-Förordningen.
Utskottet får, i anledning af de anmärkningar, åberopade reservation innefattar, till en början upplysa: att, enär berörde föreskrift i Banco-Reglémentet endast vore att anse såsom ett Rikets Ständers enskilda stadgande för deras Bank, gällande intecknings-lagar derigenom icke kunna undergå någon förändring; att följagtligen det vilkor, hvarunder de nya inteckningarne borde af Domstol vara beviljade, berodde af öfriga inteckningshafvares medgifvande, samt att, då Banken, vid det tillfälle, fördelning sökes, eger i hela panten, och således äfven i dess samtliga delar, inteckning med företrädesrätt framför alla de tysta förmons-rätter, som efter berörde intecknings datum tillkommit, någon å sistnämnde dag möjligen befintlig tyst förmonsrätt icke kan förminskas derigenom, att inteckningen uti den afsöndrade delen af panten få lillgodonjutas från den äldre inteckningens datum.
Ehuru Utskottet således icke har ringaste anledning förmoda, det någon olägenhet för enskilde skulle, såsom reservanten befarat, af de föreslagna fö - 8 Banco-Utskottets Utlåtande, IV:o 11g, reskrifterna, kunna uppstå; finner Utskottet sig dock, tillafböjande af samma föreskrifters misstydning, härigenom föranlåtet att åt desamma gifva följande något förändrade lydelse:
Vid de tillfällen, då hos Banken sokes att få ett lån omsatt gettom fördelning, hvarmed förstås, att, när en pant, hvarå lån ifrån Banken är vordet meddeladt, genom försäljning eller på annat sätt öfvergått till serskilde egare, desse hos Banken begära, att, hvar för sig, få den på hvars och ens hemmanslott belöpande andel af lånet fördeldt och på eget namn omsatt; iagttages, att den del af pan ten, som genom fördelningen frånskiljes, ingått i ursprungliga lånesumman för minst så mycket, som det minimi-belopp, hvilket får såsom lån emot pant af fastighet från Banken utgå; skolande sökanden med behöriga handlingar styrka, att Banken uti den eller de fråndelade och hvar för sig intecknade fastighets-lotterne eger lika och icke sämre förmonsrätt, än Banken förut i den odelade panten innehaft.
Reservation af Herr Stuart: ”För den händelse att Rikets Ständer skulle bifalla Banco-Utskottets förslag, angående s. k. landtegendoms-låns meddelande till ett belopp, motsvarande hälften af de intecknade fastigheternes taxeringsvärden, har jag ansett den, utan sammanhang med detta förslag, ifrågasatta förhöjning af nuvarande minimi-beloppet för berörde lån, eller från 150 till 200 R:dr, böra ökas, i förhållande till den för framtiden föreslagna högre lånerätt.
I annat fall måste, tvärtemot afsigten med ifrågavarande höjning af dessa låns minsta belopp, Banken hädanefter utgifva lån emot inteckning i egendomar, som, i anseende till deras låga taxerings-värde, för närvarande ej få belånas.
Enligt nu gällande stadganden, i afseende på faslighets-belåningen, kan nemligen dylikt lån icke erhållas å egendom med ett 450 R:dr understigande taxeringsvärde.
För framtiden skulle åter, enligt Utskottets förslag, Banco-lån meddelas å egendomar med 400 R:dr taxeringsvärde.
Äfven utan afseende å det ökade besvär för Bankens embets- och tjenstemän, som en i dylik riktning utsträckt lånerätt måste medföra, torde dock härvid Bankens egen säkerhet mot förluster å omförmälde lånerörelse böra tagas i något betraktande.
Så vida denna säkerhet skall behörigen vårdas, lärer he lånan - Banco-Utskottets Betänkande j N.O 120. 9 lånandet af egendomar, hvilkas innehafvare, åtminstone i några Län, icke kunna förete författnings-enliga besutenhets-bevis, ingalunda böra medgifvas. Jag har derföre föreslagit, att, derest lån framdeles varda meddelade till hälften af de intecknade egendomarnes taxeringsvärden, sådana lån icke må utgå till lägre belopp än 300 R:dr.
Och ehuru detta förslag, hvilket inskränker sig till |:delar af den minimi-summa, Bankens understyrelse, under förutsättning af nuvarande lånerätts bibehållande, föreslagit, icke blifvit af Utskottets pluralitet understöd t, har jag likväl trott mig höra härmedelst underställa detsamma Rikets Ständers vidare bepröfvande.”
Uti denna reservation hafva instämt: Herr Grefve Frölich, Herr Baron Stjernstedtj Herr Mannerskantz, Herr Bråkenhjelm, Herr Nordenanckar, Herr Kongl.
Hofpredikanten Tunelius och Herr Rådman Gråd, TsT:o 120.
Ank, till Exp. Utsk. den 18 Nov., kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt fråga om förändring i nu gällande föreskrifter, angående expeditions-sättet för jernbelåningen vid Läne-Contoiret i Götheborg.
Directionen öfver Låne-Contoiret i Götheborg åligger dels, enligt §. 5 af de vid 1823 års Riksdag stadgade Reglementariske föreskrifter för utlåning på jern och andra i Banken lånbare exportable effecter vid nämnde Låne-Contoir, att för hvarje utlåningsdag afgifva fullständig och med
Dårectionens underskrift försedd specifik förteckning å beviljade lån, hvilka, hvar för sig, skola upptagas till numer, låntagarens namn, lånesummans belopp, pantens storlek, samt våg-attestens numer och datum, hvarefter och sedan berörde förteckning till Banken ingått, dess låne-afdelning på Contoirets räkning i Depositions-afdelningen insätter den summa, förteckningen innehåller; och dels, jemlikt §. 7 af berörde reglementariska föreskrifter, att till Banken insända ej mindre, för hvarje månad, specifika redogörelser öfver alla inbetalningar, än äfven årligen, inom Februari månads utgång specitika extract, utvisande återstoden i capital och intresse å hvart och ett lån vid Bih. till R.
Fröt, iS/fo. G Sami.
1 Afd, 33 Höft. ‘ 4 jo Banco~Vt skottets Betänkande, N.O 120. nästförutgångne årets slut, samt dessutom serskildt extract öfver hela låneperioden.
Före Bankens nya organisation, blefvo de, till följd af ofvannämnde föreskrifter, ofta förekommande assigneringar och insättningar å Låne-Conloirels i Banken egande räkning N:o 2 (för jernbelånihgen) omedelbarligen besörjde af förra Låne-Banco-Depai tementet och f. d. Vexel-Banken, men, sedan Låne-afdelningen, enligt den i Banken nu införde Redovisnings-ordning, icke ansetts böra hafva serskild räkning i Depositions-afdelningen, måste berörde assigneringar och insättningar nu handläggas uti 3:ne Afdelningar, på sådant sätt, att Låne-afdelningen, efter inbekommande af förutnämnde förteckning eller Advis-lista, utfärdar invisning på Cassa-afdelningen, der invisningen insattes för Depositions-afdelningens räkning, hvarefter den erhållne Cassa-attesten aflemnas till sistnämnde Afdelning, som insätter beloppet deraf å Låne-Contoirets räkniug N:o 2; och medföra Låne-Contoirets återbetalningar till Banken enahanda bestyr.
Emedlertid och då upprättandet af förrberörde Advis-listor, hvaraf endast slutsummorne ingå eller behöfva ingå i Bankens bokföring, för Directionen medfört mycket besvär och tidsutdrägt, samt, med afseende å Contoirets fåtaliga personal och öfriga högst trägna göromål, stundom icke utan största ansträngning kunnat medhinnas, har en förändring uti de för denna lånerörelses bedrifvande nu gällande föreskrifter ansetts vara så mycket mera af behofvet påkallad, som någon granskning i Banken af ofvannämnde dit ingående specifika räkenskaper hvarken varit föreskrifven eller någonsin blifvit eller kunde blifva verkställd, dels i saknad af de, för en sådan gransknings fullständighet, erforderlige upplysningar, och dels derföre, att det icke tillkomme Bankens embets- och tjenstemän alt utöfva controll å Låne-Contoirets Direclion, enär Ledamöterne i denna Direction, med undantag af Bancoombudet, som af Banco-Fulimägtige tillsättes, vore utsedde af Rikets Höglofl.
Ständer sjelfve, samt Directionens åtgärder, i afseende på så väl ifrågavarande utlåning, som den egentliga Discont-rörelsen, årligen granskades af LåneContoirets egne, likaledes af Rikets Ständer valde, Revisorer.
Med anledning häraf, har, på sätt Banco-Fullmägtiges, Utskottets memorial N:o 4 bifogade, Berättelse (pag. 61.) utvisar, hos Banco-Fulimägtige blifvit föreslaget ett förändradt Expeditions-sätt för jernbelåningen vid Götheborgs Låne-Contoir och dervid hemstäldt: alt Låne-Contoirets räkning N:o 2, i Depositions-afdelningen måtte förändras till en Creditiv-räkning af enahanda beskaffenhet, som räkningen N:o i för allmänna Discont-fonden, och Commissariatet följaktligen bemyndigas att å nämnde Creditiv-räkning insät - Banco-Utskoltets Betänkande, N.o 120. ta en summa, motsvarande beloppet af Låne-Contoirets utestående jernlån; samt att förstärkning i räkningen malte erhållas, uppå Directionens derom afgifvande reqvisition; i följd hvaraf de uti Låne-afdelningen för ifrågavarande jernbelåning förde räkningar komrae att försvinna och Låne-Contoirets
Direction befriades från åliggandet att till Banken insända de uti ofvanberörde 2:ne §. §. af 1823 års Banco-Reglemente omnämnde förteckningar, redogörelser och extract; och hafva Fullmägtige, som af de uti 180 §. af nu gällande Banco-Reglemente förekommande uttryck, att hvad, i afseende på belåningen af jern och andra vågförda effecter, är vordet stadgadt, dels i allmänhet, dels ock serskildt för Stockholm och Götheborg, än vidare skulle, med de af Rikets Ständer dervid beslutade förändringar, komma att tjena till efterrättelse, ansett sig förhindrade att, utan Rikets Ständers samtycke, vidtaga ifrågavarande förändring, till Utskottets pröfning öfverlemnat förenämnde både af Låne-Contoirets Direction och Bankens Commissariat biträdde förslag, under tillstyrkan, att detsamma måtte varda till framtida efterrättelse antaget och fastställdt, samt alt det creditiv, som, till följd deraf, komme att afsättas, måtte bestämmas till En million R:dr Banco, hvilket belopp ungefärligen motsvarade Contoirets utestående jernlån.
Vid öfvervägande häraf, och då Directionen öfver Låne-Contoiret i Götheborg eger att, utan någon i och med detsamma till Banken insänd detaillerad uppgift på hvarje låntagare och den af honom ställde säkerhet, endast under förbindelse att derföre redovisa inför Låne-Contoirets Revisorer, genom assignering på Banken, disponera öfver de för den egentliga
Discontrörelserij till ett, sistnämnde summa vida öfverstigande belopp anslagne medel, har Utskottet ansett, att ett lika förtroende desto heldre borde lemnäs
Directionen, i fråga om lån på jern och andra vågförda effecter, som de föreslagna förändringarne uti expeditionssättet för jernbelåningen vid Låne-Contoiret i Götheborg, enligt Utskottets åsigt, otvifvelagtigt skulle medföra så väl förenkling i räkenskaperne, sorn ej obetydlig förminskning af göromålen för Contoirets tjenstemanna-personal; och får Utskottet alltså hos Rikets Höglofl.
Ständer tillstyrka: att, med nästkommande år, Directionen öfver Låne-Contoiret i Götheborg befrias från skyldigheten att till Banken insända sådane förteckningar, redogörelser och extract, som uti 5 och 7 §. §. af 1823 års Reglementariska stadganden för jernbelåningen derstädes blifvit föreskrifne; att den åtgärd, som Bankens Låne-afdelning, enligt förstnämnde §., tillhör, att nemligen, efter inkommande Advislistor för hvarje utlåningsdag, låta på Låne-Contoirets räkning N:o 2 Banco-Utskottets Utlåtande, N-o 121} i Depositions-afdelningen insalta den summa, Ad vis-listan innehåller, likaledes vid samma tid upphör; att deremot till
Directionens disposition, för sagde belåning, anvisas och å räkning i Depositions-afdelningen insattes ett Creditiv af En million R:dr Banco; att förstärkning å detta Creditiv får meddelas i mon af behof, uppå Directionens derom afgifvande reqvisition, under vilkor, att det belopp, som sålunda utöfver den bestämda Creditiv-summan från Banken utgifvits, till densamma ofördröjligen, och så snart lånerörelsen (ket medgifver, af Låne-Contoiret återgäldas; samt att de för jernbelåningen inflytande räntor efter hvarje qvartals slut till Banken inbetalas.
Och torde, derest ifrågavarande förslag varder af Rikets Högloft.
Ständer bifallet, åt Banco-Fullmägtige fa öfverlemnas att meddela de för verkställigheten deraf erforderlige närmare föreskrifter.
Stockholm den 13 No v. 1840.
A tik. till Exp. Utsk. den 18 Nov., kl. t e. m.
Utlåtande öfver en af Baron E. v.
Vegesach ingifven ansökning om eftergift af erlagd straffränta för skuld till Discont-Verket.