Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De, som vilja ingå aktiebolag, bestående af lotter, ställde på innehafvaren, eller på viss man, och åstunda att försäkra sig om lillgodonjutande af de rättigheter, som §§ 10 och 11 omförmäla, begäre Konungens stadfästelse af bolagets ordning.
Finner Konungen skäl att den stadfästelse meddela, varde bolagsordningen och Kosiungens beslut företedde hos Rådslufvu-rätt eller Härads-rätt i den ort, hvarom § 3 förmäler.
Rätten intage innehållet deraf fullständigt i sitt protokoll; och läte underrättelse om bolaget på detsammas bekostnad i allmänna tidningarne införas, derest ej, efter Konungens förordnande, allmän kungörelse i ämnet blifvit utfärdad. § 2.
Uti bolagsordningen skall uppgifvas bolagets firma, som bör utmärka föremålet för bolagets verksamhet.
Ej må i den firman nyttjas delegares i bolaget, eller annan persons namn. §3‘ Bolagsordningen innehålle uppgift om den ort, der bolagets styrelse har sitt säle.
Proposilionj N.'0 56. 11 § 4.
Genom bolagsordningen bestämmes, huru aktierne hos bolagets styrelse inregistreras, och huru skeende förändringar i aktie-rätten antecknas.
§5- Delegare, som ej lill fullo inbetalt på honom belöpande andel i teckningssumman, skall, för hvad å hans lott är oguldet, inom viss i bolagsordningen utsatt tid, afgifva sin skriftliga förbindelse; och må den förbindelse, innan den är fullgjord, icke återställas, med mindre utbyte sker, efter thy bolagsordningen härom bestämmer, eller ock sådant fall inträffar, alt återfåendet är i öfverensstämmelse med § 6 medgifvet. § 6.
Bolagsordningen utsätte, hvad äfventyr skall följa på delegares underlåtenhet att inom rätter tid afgifva sådan förbindelse, hvarom i § 5 förmäles, eller verkställa beslutad inbetalning å aktie.
Bestämmes äfventyret vid förlust af aktie-rätten, då bör tillika i bolagsordningen stadgas, om delegarea efter sitt uteslutande från bolaget skall vara fri från vidare ansvar, eller om han ändock förblifver skyldig att återstående inbetalning till större eller mindre del fullgöra.
Råkar bolaget i konkurs inom ett år, från det delegare, efter denna §, utesluten blef, vare han ej genom uteslutandet befriad från nyssnämnde betalningsskyldighet, så vidt borgenärers rätt angår; och skall förthy å betalningsskyldigheten afgifven skriftlig förbindelse icke i delta fall återställas, förr än sagde tid förflutit. § 7' .
För bolag, hvars aktier ställas till viss man, bör bolagsordningen innefatta föreskrift, huruvida delegares genom öfverlåtelse, arf eller på annat sätt, blifne rättsinnehafvare, eger, efter skedd anmälan, inträda i bolaget, eller om han är skyldig att, efter aktiens inbetalda belopp eller annan grund, för aktien taga lösen. § 8.
I alla skriftliga afliandlingar, som bolagsstvrelsen, å bolagets vägnar, ingår, skall detsamma uttryckligen benämnas aktiebolag, vid äfventyr, att eljest styrelsens ledamöter, som afhandliugen underskrifva, skola vara skyldige att för fullgörande af bolagets derpå grundade förbindelse ansvara såsom för egen skuld samt en för alla och alla för en. 12 Kongl.
Propositiont N.o 55. § 9.
Innan bolaget upplöses och alla dess gällande skulder blifvit godtgjorde, må icke bolaget af tillgångarne göra vidare utdelning emellan bolagsmännen, än att, enligt sista bokslut, och det ej äldre än för nästföregående år, öfverskott linnes, i visst förhållande till teckningssumman, hvilket bolagsordningen bestämmer.
Medlemmar af styrelsen eller bolaget, hvilka i något häremot stridande beslut deltaga, vare, i händelse af brist hos bolaget, skyldige ansvara en för alia och alla för en för återbäring af hvad för mycket utdeldt blifvit.
Vare ock alltid medlemmar af styrelsen eller bolaget, hvilka i annan måtto öfverträda den af Konungen stadfästade ordning, skyldige ersätta all genom sådan öfverträdelse uppkommande skada, en för alla och atla för en. § 10- Utom i de fall, hvarom här ofvan stadgas, skola aktieegare, hvilkas bolagsordning blifvit sladfästad af Konungen och efter § 1 hos rätten anmäld, ej vara förbundne till ansvar för bolagets skulder med mera, än en hvar insatt eller åtagit sig insätta, derest de icke till ansvarighet sig serskildt ulfäst. § 11.
Upplöses aktiebolag, som efter § 1 kungjordt varit, ege bolagsmännen rätt att årstämning å bolagets borgenärer söka, såsom i konkurslagen säges. § 12.
Förändring i Bolagsordningen ege ej giltighet, med mindre den varder af Konungen stadfästad; och skall angående anmälan hos rätten af den förändring, vara lag som i § 1 sagdt är. § 13- Bolaget vare utf de mål, för hvilka ej annorlunda i lag stadgas, lydande under allmän underrätt i orten, der bolagets styrelse, enligt bolagsordningen, har sitt säte.
Fråga om afträdande af bolagets egendom till konkurs eller åislämning å dess borgenärer, skall ock, oberoende af bolagsmännens stånd och hemvist, tillkamnaa rådstufvu-rält eller härads-rätt i den ort, hvarom nu sagdt är. 5 14- Denna lag afser endast de aktie-bolag, som enligt § 1 hädanefter erhålla Konungens stadfästelse af bolagens ordningar.
Frågor angående annan aktie - Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, No 56.
13 förening bedömas efter hvad eljest är med lag och författningar Öfverensstämmande.
Om bolag, hvilka bedrifva bankrörelse med egna tryckta eller graverade förbindelser, stadgas serskildt.
Rikets Ständer hafva i deras underdåniga skrifvelse, den 15 Maj 1845, vid öfverlemnande af den lag för aktie-bolag, de antagit, framställt den åsigt, öfverensstämmande med 89 § Regeringsformen, att dylika bolag böra i allt öfrigt grunda sig på sådana reglor, som Kongl. Maj:t nådigt finnér för godt att stadga och fastställa; på hvilket sätt äfven förfarits vid stiftande af lag om jords eller lägenhets afstående, för allmänt behof, enligt förordningen den 20 och kungörelsen den 27 November 1845.
Med förutsättning af nådigt bifall till denna Rikets Ständers önskan och att således Kongl. Maj:t uti serskild kungörelse behagar till allmän efterrättelse meddela föreskrift, angående de vilkor för bolags-ordningens fastställande, dem Kongl.
Maj:t linner för godt, med afseende på annans mans rätt, i reglementarisk form bestämma, ansågo Högsta domstolens fleste ledamöter, Justitie-råden Nyblceus , Backman, Grefve Carl Sparre, aj Rolen och Schmidt, vid afgifvaude af utlåtande öfver ifrågavarande förslag, sig endast böra tillkomma att i öfvei vägande taga, hvilka bestämmelser rörande aktie-bolag böra hänföras under naturen af allmän lag och i följd deraf lill förslaget upptagas.
Vid härefter företagen granskning af förslaget, förenade sig Högsta domstolens förutnämnde ledamöter om följande anmärkningar:
Då förslaget förutsätter, att aktiebolag finnas, som ej lyda under den blifvande lagen eller få tillgodonjuta de deruti medgifna serskilda förmåner, foljaktigen torde böra för enskilda bolag anses, symes äfven, med hänsigt till innehållet af 6 § i ld kap.
Handelsbaden, Lag-kommittéens förslag till allmän civil lag, hvaremot någon anmärkning i Högsta domstolen ej blifvit gjord, ifrågavarande aktie-bolag, till skillnad från de enskilde, böra benämnas allmänna och den lag, som innefattar deras rättigheter och pligter, lag om allmänt aktie bolag. §t'
Jemte åberopande af hvad om rubrikens lydelse blifvit yttradt, hvilket äfven skulle föranleda, att först i en serskild § bestämdes, Kongl. Maj.ts Nåd.
Proposition, N.-o 55. hvad med allmänt aktie-bolag förstås, ansågs föremålet för ifrågavarande aktie-bolags verksamhet vara af den allmänna omfattning och grundlägga rättsförhållanden i så vidsträckt syftning, att promulgation och kännedom om innehållet af den bolags-ordning, Konungen stadfästat till allmän efterrättelse, icke borde bero vid bolagsordningens införande i allmänna tidningarne, utan att Konungen, på sätt af ofvanberörde 13 kap. 6 § Handels-balken upptager, låter allmänneligen kungöra en så beskaffad ordning, för hvilket fall ock, i öfverensstämmelse med Lag-kommitteens åberopade förslag’, ordningens införande i rådhus-rätts eller härads-rätts protokoll icke lärer vara af nöden.
Stadgandet, huru förändring af bolags-ordning må ske, torde böra förekomma i samma §, sorn afhandlar bolagsordningens antagande, och"således bestämmelsen i 12 § hit öfverflyttas.
Derjemte och då stridiga åsigter skulle kunna yppas, hura de åtgärder och beslut rätlseuligt böra bedömas, hvilka delegare i bolag vidtaga och fatta före bolagsordningens promulgerande, hvarförinnan den ej lärer vara till efterlefnad gällande, synes hänvisning till den lag, som för dylika fall bör tillämpas, icke vara utan nytta. 5 3* Det torde vara nödigt att i lagen intages föreskrift derom, att tiden, bestämd elier obestämd, för bolagets tillvaro i bolagsordningen utsattes, för undvikande af de stridigheter, som kunna uppkomma om bolagets upplösning och de der äfven möjligen menligt inverka på annan mans rätt.
Stadgandet om bolagets forum domeci 1 ii, beroende af den ort', der bolagets styrelse har sitt säte, synes lämpligen böra föras under denna paragraf i ett sednare moment af denna lydelse:
Den ort vare ock för bolagets hemvist att anse.
Derigenom vore hänvisning lemnad till i mom. i 1 § af 10 kap.
Rättegångsbalken och all tvekan om vidden af lagbudet undanröjd.
1 mom. i 13 § af förslaget komrae med anledning häraf att hit öfverflytta®. §§ 5 och 6.
Då förutsättas må, alt Konungens sanktion å bolagsordning ej ifrågakommer i andra fall, än om bolagets verksamhet är af vidsträkt beskaffenhet för det allmänna bästa förtjenar att befordras, Kongl.
Proposition, N-o 56.
15 eller endast genom flere oell större spridda krafters förening kati till vägabringas, synes det vara af synnerlig vigt, så väl för det allmänna som för hvarje delegare i bolaget och dem, med hvilka bolaget kan komma i rättsförhållanden, att bolagsordningen bestämmer icke allenast tiden, när de medel eller aktiebelopp, genom hvilkas användande denna verksamhet skall fullständigt komma i utöfning, böra för detta ändamål vara tillgängliga, utan ock att säkerhet ställes, såväl för uppfyllandet häraf, som äfven för den skada, hvilken uppkommer genom de påräknade medlens uteblifvande och följaktligen det föresätta resultatet fördröjes eller helt och hållet utebiifver.
Enär, å ena sidan, lagen garanterar hvarje delegare i bolaget alt icke, utom i vissa fall, utöfver aktiebeloppet ansvara för bolagets skulder, bör, å andra sidan, denne i full motsvarighet härtill, lemna garanti, att detta belopp oförroiuskadt är för det afsedda ändamålet disponibelt på de tider, hvartill han, genom inträde i bolaget, sig förbundit. § 7. Föreslogs följande förändrade redaktion: ”För bolag, hvars aktier ställas till viss man, hör bolagsordningen innefatta föreskrift, huruvida den, som genom öfverlåtelse, arf eller på annat sätt blifvit delegares rättsinnehafvare, må, efter skedd anmälan, inträda i bolaget, eller om han är skyldig att, efter aktiens inbetalda belopp, eller annan grund, för den aktie lösen taga,” § 8.
Då det ansetts nödigt att aktie-bolags styrelse i texten af alla skriftliga afhandlingar, i hvilka den å bolagets vägnar ingår, begagnar orden: allmänt aktiebolag, synes det för fullständigheten äfven böra utsättas, att under aila sådana afhandlingar skall tecknas den firma, å hvars vägnar underskriften sker, likasom påföljden för underlåtenhet härutinnan torde böra blifva enahanda.
I sammanhang härmed syntes böra bestämmas, att påföljden drabbar de styrelsens ledamöter, hvilka antingen genom beslut eller genom underskrift i afhandlingen ingått. § 9.
Uti denna § söker man att bevara borgenärernes rätt, så att tillgångar lill gäldande af bolagets skulder må finnas.
Stadgandet i Kongl. Maj.Is Nåd Proposition j N.-c 56. denna syftning är likväl sådant, att anledning till vidlyftiga och invecklade rättegångar kan uppstå, samt att ringa eller ingen sakel het syntes genom detsamma vara vunnen; ty någon kontroll eller ansvarighet derföre, alt de tillgångar, bokslutet upptager, verkligen hafva det värde, som deruti utsattes, är icke föreskrifven, så att detta värde, vid skeende realisation, kan mer eller mindre understiga det i bokslutet för hvarje serskildt post och för det hela upptagna, utom det att poster kunna vara, å ena sidan, bland tillgångarne inberäknade, hvilka under denna benämning rätteligen icke höra, eller ock, å andra sidan, bland skuiderne uteslutne.
Deremot och i öfverensstämmelse med den åsigt, som vid anmärkningarne af 5 och 6 §§ af förslaget blifvit uttalade, syntes det vara bolagets oeftergifliga pligt att, utan afseende på sättet, huru bokslutet uppgöres och de resultat deraf sig visa, hålla bolagets borgenärer tillhanda hela det i bolags-ordningen bestämda aktiebelopp och följaktligen i lagen böra införas sådana bestämmelser, som för det i denna § förutsatta fall finnas nödige till betryggande af bolagets borgenärers härunder beroende rätt.
För sådant ändamål borde det förbjudas bolagsmännen »tt, förrän bolaget upplöses och alla dess gällande skulder blifvit godtgjorda, af tillgångarne verkställa utdelning annorlunda, än emot ställande godkänd borgen för återbäringsskyldighet, i den händelse en sådan skyldighet, för betäckande af bolagets skulder, motsvarande hela beloppet af dess i bolagsordningen bestämda aktiekapital, kunde blifva af nöden; äfvensom det stadgande meddelas, att bolagsstyrelsens ledamöter böra noga vaka deröfver alt sådan säkerhet ställes, så ock att densamma icke förminskas eller förfares, vid påföljd att såsom för egen skuld ansvara för den förlust, som kan uppkomma genom deras underlåtenhet i förenämnde fall, § io. Ordningen synes fordra, att icke blott några, ulan alla undantagsfall först upptagas i lagen, innan den allmänna bestämmelsen om bolagsmännens frihet från ansvar för skulder, hvilka öfverstiga aktie-kapitalet, utsättas, äfvensom för tillämpningen är nyttigt att hänvisa till den lag, efter hvilken dessa undantagsfall skola bedömas.
Till dessa lärer äfven böra räknas det, att åtgärder eller beslut - Kongl. Maj ds Nåd.
Proposition, N.o 5 6. 17 slut tillkommit, hvilka pröfvas hafva förnärrrat fordringsegares i lagen om aktiebolag bestämda rätt vid andra tillfällen, än de förut i samma lag nämnde.
I följd häraf komme den i 10 § utsatta allmänna regeln att apptagas i en nästföljande §. § U. Uti denna §, som, enligt hvad i nästföregående § blifvit anmärkt, komme att blifva § 12, ansågs böra tilläggas, att årsslämning skulle sökas genom bolagsstyrelsen. § 14.
Med undantag af hvad härom i slutet af anmärkningarna vid § 1 är antydt, och med anledning hvaraf ett tillägg till samma § blifvit föreslaget, synas de uti 14 § lemnade hänvisningar till andra lagar och författningar i fråga dels om bolag, som icke enligt denna lag tillkommit, dels om ämnen, som i denna lag ej innefattas eller dertill höra, icke vara af behofvet påkallade.
Justilie-råden Stråle och Grefve Snoilsky> hvilka förklarade sig vara i väsendtliga delar, af olika tankar med Högsta domstolens öfriga ledamöter, afgåfvo följande yttrande:
De allmänna föreskrifter, som för det närvarande finnas angående bolag, innefattas uli 15 kap.
Handels-balken och de författningar, som utgöra tillägg dertill.
Alla dessa angå blott sådana bolag, hvilkas delegare äro solidariskt ansvarige för bolagets förbindelser.
Likväl har sedan många år tillbaka bolag, ställde på aktier till innebafvaren, erhållit Kongl. Maj:ls sanktion.
Det synes således vara af verkligt behof påkalladt, att en lag utfärdas, som bestämmer sådane bolags lagliga rättigheter och skyldigheter, och hvarigenom en gränslinia uppdrages emellan bolag, som enligt lag medföra solidarisk ansvarighet för delegarne deruti och sådane bolag, sorn icke medföra en sådan förpligtelse.
Benämningen ”aktiebolag” torde icke vara fullt omfattande, ty man har sett bolag ingås, hvaruti några medlemmar varit solidariskt ansvarige, men de öfrige, såsom blott aktieägare, icke iklädt sig någon solidarisk ansvarighet.
Skilnaden måste göras emellan enskildt och allmänt bolag.
Det sednare af den beskaffenhet, att hvem som helst kan genom inköp af aktie Eili. till /?
St, Prat. 184.'] och 1848 j 1 Sami. 1 Afd. 1S Haft. 3 K »ngt.
Maj.Is Nåd.
Proposition, N.o 56. blifva delegare utan afseende på bolagets vigt eller större eller mindre allmänna omfattning, > och på denna grund torde benämningen böra blifva *’allmänt aktiebolag/* 1 §.
Emot den i denna § föreslagna rättighet för Kong*.
Maj:*, att pröfva huruvida bolagets omfattning är af den vigt, att allmän kungörelse bör utfärdas, sjnes någon giltig anmärkniag ej kunna göras.
Förutsätter man, att alla bolag, hvilka ej erhålla Kongl. Majrts sanktion, äro solidariska, så skulle det förekomma högst obilligt att vilja förneka aktiebolag »f mindre omfattning, att genom iakttagande af lagens föreskrifter bereda sig säkerhet derföre, att någon annan skyldighet ej kan af dem kräfvas, än att de å aktien inbetala den summa, hvatlill de sig förbundit.
Följden af en sådan vägran skulle sannolikt blifva att flera nyltige bolag icke uppkomme, enär hvar och en kunde befara, att någon genom köp af aktie blefven, förut okänd, delegare inledde bolaget uti förbindelser, som för de öfriga visade sig ganska förstörande.
Deremot synes uti denna § böra införas, dels att med ändringar i bolags-reglemei tet bör på enahanda sätt som roed dess godkännande förfaras, dels ock alt om bolaget träder i verksamhet förr, än Kong1, Majtts sanktion ei hållits, eller om det af Kongl. Maj:t fastställda reglementet öfverträda, de delegare, sorn i åtgärden deltagit, äro for densamma solidariskt ansvarige. , 2 §.
Det torde böra noga bestämmas hvad som förslås med ordet ‘Firma/'
Menas dermed endast den benämning, holaget antager, så torde det vara af föga vigt att derom i lagen meddelas någon föreskrift.
Förstås åter härmed, likasom i solidariska bolag, den namnteckning, sorn vid handlingars utfärdande begagnas, och under hviten benämning andre personer med bolaget aftala, så skulle väl deraf följa, att det är denna ”firma* eller namnteckning, hvaruti ej någon af delegarnes namn får ingå, sorn utgör den underskrift, hvarmed handlingar skola förses.
Tillåter man åter att, utom den antagna firman, andra underskrifter af delegare kunna lemnäs, utan att deras ”namn** för dem medföra någon personlig betalningsskyldighet, så inträffar det lätt, i synnerhet om bolagets verksamhet Ko gl.
Nåd T ropos tion, N:o 56.
19 är af en vidsträcktare omfattning, och ett krediti vsystem i större skala vidtages, att många fästa sitt förtroende vid de namn, de se under skuldförbindelsen, men finna sig deri bedragna.
Då man stiftar lagar, torde man böra föiulse icke blott bruket deraf utan äfven missbruket.
Således k^n man väl föreställa sig, att, ett bolag på aktier till en böljan ingås af redlige och aktningsvärde män, hvilkas ”namn” inge förtroende, men desse män af en eller annan orsak öfverlåta snart till andre sine aktier, som slutligen stanna hos sådane personer, hvilka icke draga i betänkande, att till egen fördel, om ock till andras skada, företaga allt, hvarå laga ansvar ej kan följa.
Hvad är då lättare, än att, sedan den varande direktionen eller styrelsen, på grund deraf, att de sållt sina aktier, afträda från sina befattningar, och erhållit decharge, de öfrige aktieegarne, ulan vidare spår huru dervid tillgått, dela bolagets tillgångar, och när sedermera fråga uppstår om bolagets fordringsegares rätt, då finnes ej vidare några direktörer, något bolag eller delegare deruti.
Alla aktier äro förstörda.
Bolag på löpande aktier synas endast böra hafva till föremål, alt med en viss af delegarne sammanskjuten summa verkställa arbete och uppnå det mål, bolaget söker.
Är icke den påiäknade summan tillräcklig, så synes den rätta utvägen vara att intaga nya aktie-egare eller utfärda ett större antal aktiebref, hvilka säljas lill hvad derföre kan erhållas.
Den på delta sätt blifna långifvaren har ingen betalning af bolaget att fordra, endast att åtnjuta sin rätt såsom delegare.
Ingen blifver då bedragen.
Vill åter bolaget uppträda såsom låntagare, så frånträder detsamma sin primitiva egenskap oeti delegarne komma i andra förhållanden, än såsom blott aktie-egare.
Det torde således böra stadgas, att under bolagets förbindelser må ej annan underskrift än bolagets firma finnas.
Den, som emottager en så beskaffad handling, kan ej förebära, att han gjort det i förtroende till någon viss person, eller att bars: vöre okunnig om bolagets beskaffenhet. 3§.
Allmänna lagen förutsätter uti 15 kap.
Handelsbalken, 7,8 oefs 10 §§, att viss tid för bolags tillvaro bör vara uti bolags-ordningen bestämd.
Detta torde ock till rättegångars förekommande böra stad - Kongl. Maj. ts Nåd.
Proposition > N.o 56. gas i afseende på aktiebolag.
Det skulle lätt kunna väcka betänkligheter vid att ingå i sådane bolag och således motverka deras uppkomst, om en delegare icke ser för sig någon tidpunkt, då han kan komma ifrån bolaget på annat sätt, än att sälja sin aktie med förlust.
Uli denna § torde ock böra tilläggas, alt den ort, hvarest styrelsen har sitt säte, är för bolagets hemvist att anse. 4 §.
Stadgandet i denna § synes vara blott reglementarisk! och kunna utur lagen uteslutas. 5 §.
Då föremålet för den lag, som nu är i fråga att stiftas, egentligen synes vara att bestämma rättsförhållanderne emellan bolaget och utom detsamma varande personer, synes behöfligheten af det i denna § föreslagna stadgande helt och hållet bero deruppå, huruvida man tillåter bolaget att i afhandlingar nyttja annan underskrift än den antagna ”firman,” och i följd deraf anser fordringsegares rätt böra betryggas genom reglemenlariska föreskrifter i afseende på delegares inbördes förhållande sins emellan. 6 §.
Dervid kan enahanda anmärkning göras, som vid den föregående. 7 §.
Yid d enna § torde ej något väsedtligt vara alt anmärka. 8 §- Om den vid 2 §. gjorda anmärkning i afseende på namnteckningen skulle godkännas, kunde stadgandet i denna § vara öfverflödigt.
I annat fall åter, torde införandet af orden: ”aktie-bolag,” eller allmänt aktiebolag uti handlingen icke medföra någon större upplysning, huruvida någon ansvarförbindelse eger rum för dem, hvilkas namn finnas å handlingen eller icke.
Den, som känner lagen om aktie-bolag, för honom behöfves icke denna upplysning och för den okunnige blifver det ändock lika oklart, hvad som är hans lagliga rätt.
Maj .is Nåd Proposition, IV: o 56. 21 9 §.
Det torde alltid blifva svårt, om icke omöjligt, att genom reglemenlariska föreskrifter i afseende på förvaltningen af bolagets tillgångar eller bolsföringssättet, söka bereda bolagets fordringcegare säkerhet för full betalning af deras fordringar.
Den enda möjligen verkställbara föreskrift i detta hänseende vore det stadgande, att delegarne i bolaget äro personligen ansvarige derför att tillgångarne fullt motsvara skulderne, men genom ett sådant stadgande komme den åsyftade friheten från annan betalningsskyldighet än med aktiens belopp att försvinna, och ändamålet med lagen att förfelas. 10 §.
Härvid torde böra tilläggas, att om en eller flere delegare vidtagit sådan åtgärd, hvarigenom annan person blifvit i dess lagliga rätt förnärmad, den eller de äro derför enligt lag personligen an- svarige. 11 §.
Uti bolagsreglorna torde det böra bestämdt utsättas, hvilken eller hvilka ega att å bolagets vägnar tala och svara.
"Vid 12, 13 och 14 §§ synes ej annat vara att erinra, än som är en följd af föregående anmärkningar.
Slutligen ansåg Justitie-rådet Stråle sig böra fästa uppmärksamheten derå, att något stadgande syntes vara af nöden, huru förhållas bör när allmänt aktiebolag blifver egare af fast egendom; om köpebref och fasta skola ställas på bolagets firma, huru förhållas skall, om bolaget skulle upplösa sig, utan att hafva sålt fastigheten m. m.
Ex protocollo, E, Helling. 22 Kongl. Maj. ti K åd. Proposition, N.o 56.
Utdrag af Protokollet öfver ett Justitie-departementets ärende, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats rådet å Stockholms Slott den iy December 1847 Närvarande: Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Grefve Posse, lians Excellens Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Ihre, S tals-råden:
Friherre Stael von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe, fVcern, Fri hene Gyllengranat, Faxe, Fåhreeus.
Justitie-råden: af Rolén, A lexandersson.
Hans Excellens Herr Justitie-statsministern anmälte i underdånighet:
Alt, sedan Rikets Ständer meddelst underdånig skrifvelse den 15 Maj 1845 lill Kongl. Maj:ts nådiga godkännande öfverlemnat en lag för aktiebolag, men Kong*.