Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
P l ö t s l i g t b ö r j a d e d o c k h j ä r t a o c h p u l s a r s l å v å l d s a m t, o c h h o n erfor e n s å ö f v e r v ä l d i g a n d e smärta, att hon endast m e d yttersta ansträngning förmådde återhålla ett ångestskri.
Och s å k o m m o t a n k a r n e i n s t o r m a n d e från a l l a s i d o r.
Förtviflan, bitterhet, h ä m n d b e g ä r o c h lifsleda höllo r i n g d a n s i d e n a r m a lilla h j ä r n a n.
Moderlös s o m h o n v a r sedan sin späda barn- dom o c h faderlös s e d a n t v å å r tillbaka, hade hela hennes djupa, starka känsla koncentrerats i hennes k ä r l e k till N i l s G y l l e n s t a m, o c h d å h a n s v e k h e n n e, s y n t e s s o m o m h e l a lifvet s v e k h e n n e.
S l u t l i g e n s a k t a d e k ä n s l o s t o r m e n af o c h efter- t r ä d d e s af e t t a p a t i s k t t i l l s t å n d.
H e n n e s a p a t i skulle hafva varit fullständig, o m icke d e n t a n k e n envist återkommit — h a n, som kunnat glömma, får i n t e t r o, a t t j a g v ä n t a t, a t t j a g lider, a t t j a g s a k n a r h o n o m.
— H v a d s k u l l e h o n g ö r a för a t t f ö r e k o m m a d e t?
— — J o, DET s k u l l e h o n g ö r a, h u r v a r d e t möjligt, a t t h o n i n t e g e n a s t k o m m i t pä den tanken.
» Farbror Gustaf! » H o n t a l a d e helt s a k t a, m e n f ö r s k r ä c k t e s d o c k n ä s t a n af s i n egen s t ä m m a, s å f r ä m m a n d e före- föll d e n h e n n e.
» H v a d vill d u, b a r n e t m i t t?
» » Jo, j a g h a r t ä n k t p å d e t d ä r d u t a l a d e o m för en stund sedan — om din resa — och på hvad s ä t t j a g k u n d e följa dig. » * I n t e s k a d u g r u b b l a öfver d e t, v ä n n e n m i n.
Det v a r o f ö r s t å n d i g t af m i g a t t t a l a s å d ä r ego- i s t i s k t.
O c h n u s k a m i n flicka i n t e o r o a s i g m e d d e t d ä r m e r a, lofva m i g det. » G e n e r a l e n h a d e stigit u p p o c h s t o d n u b r e d v i d R u t h s s t o l o c h k l a p p a d e h e n n e v ä n l i g t p å huf- vudet.
» J a g o r o a r m i g i n t e a l l s.
J a g ville b a r a s ä g a dig a l t — a t t j a g g ä r n a vill bli d i n h u s t r u o c h följa d i g till r i v i e r a n, o m d e t k a n b i d r a g a till d i n t r e f n a d.
» H o n reste sig, m e d a n h o n talade, o c h stod n u u p p r ä t t m i d t framför h o n o m.
H a n s a n s i k t e u p p - l y s t e s af e t t n ä s t a n f ö r k l a r a d t l e e n d e, s o m k u n n a t gifva h e n n e e t t b e g r e p p o m, h v i l k e n s ä l l h e t h o n En liten nätt förtjänst till jul!
E n h v a r af I d u n s ä r a d e l ä s a r i n n o r k a n g e n o m a t t b l a n d s i n a t e k a n t a f ö r s ä l j a Iduns julnummer l ä t t f ö r t j ä n a in p r e n u m e r a t i o n s a f g i f l e n för I d u n till nästa år.
N ä m n d a j u l n u m m e r u t k o m m e r liksom föregående å r m e d mellan 30 och 40 sidor text, d e n n a gång dock i betydligt d y r b a r a r e och vackrare utstyrsel ä n n å g o n s i n förut, d å n u m r e t k o m m e r a t t t r y c k a s p å s ä r s k i l d t b e s t ä l l d t bättre papper o c h i flere färger.
Bidragande ä r ett trettiotal författare o c h f ö r f a t t a r i n n o r, d ä r i b l a n d flere af v å r t l a n d s för- n ä m s t a.
S å l u n d a k u n n a v i n ä m n a Sigrid Elmblad (Toico), Jane Gernandt, Amanda Kerfstedt, Eden Key, Mathilda Langlet, Vilma Lindhé, Charlotte Lindholm, Helena Nyblom, Mathilda Roos, Anna Wahlenberg, Josefina Weltergrund (Lea) o c h Eoa Wigström {Ave) s a m t Daniel Fallström, Frans Hedberg, Frithiof Holmgren, Georg Nordensean, Johan Nordting, C.
T e x t b i - d r a g e n k o m m a att illustreras m e d ett 4 0 tal teck- n i n g a r a f Jenny Nyström, Viktor Andrén, David Ljungdahl, August Lindegren ra.
f r a m s t å e n d e artister.
Iduns julnummer mottagas med tacksamhet.
Jag Jag Och Och vise gifver h e m o r t s r ä t t.
om a r b e t a r e n vill v ä r n a.
s v ä r m a r n flyr till m i g så lätt, j a g välkomnar honom gärna.
Jag Där Men Som m å n g a s m å ock g e r e t t h e m, t r y g g a d e få gå o c h larfva.
— utan nåd j a g kör ut dem, lata gå o c h bara slarfva.
Till D-t Ett Och alla d e m, som skydd j a g ger, likväl icke bidrag fattas.
flitens h e m i m i g m a n ser, därför också högt j a g s k a t t a s.
Mitt tredje, plus e t t h, d u såg, N ä r h a n i skogen r ä n d e; E n a n n a n g å n g, n ä r stekt h a n lå; P å fatet, m a n d i g sände.
Mitt hela — ej m i g missförstå — H a r konstnärsschwung måhända, Men h a n sin prägel bär ändå A t t illa d e n a n v ä n d a.
Mitt Sitt Och (En första ä r den v ä n, som svek löfte, e n g å n g gifvet, kärlekslöst ifrån d i g v e k sorg för hela lifvet).
F B Mitt andra ständigt b y t e r r u m Och mest i flyttningsiider.
M C A O m d e t o m m a r u t o r n a i ofvanstå- e n d e figur ifyllas, så bilda d e särskilda r a d e r n a: 1) r y m d m i t t, 2) mytologisk personlighet, 3) » benig » h a n d e l s v a r a, 4) m u s i k i n s t r u m e n t, 5) h v a d en a r m é bör vara, 6) n o r d i s k h ö g t i d s d r y c k, 7) » fransad » r u l l g a r d i n, 8) p o p u l ä r t som- marnöje.
S l u t b o k s t ä f v e r n a bilda n a m n e t p å en o m t y c k t s v e n s k m a t r ä t t och begyn- nelsebokstäfverna h u v u d i n g r e d i e n s e n i densamma.
förvandlingsgåta.
H e l grad, B e d a: skådespel.
Se e n r o t: person i G a l e o t t o.
9 AF IDUN.
E m m a l.inck af A. K — m.
— Minnen; efler Hamerling af Malin K.
— Våra döttrars h e m g i f t; af E.
— Handledning i konsten att göra v e r s; af Efraim Rosenius.
— En julfest; af — ».
— Från Iduns läsekrets: Från en annan sida Bedt; af C F. — Svar till Tant Lina; af Mathiola.
— Foree majeure; skiss för Idun af Frank Trutfi.
— E n liten nätt förtjänst till jul.
Kom Dina: operett.
V a r mödan d i n: operasångare: H u n i p a n k: person i M i k a d o n.
Böndagens r a s t: operett.
D u A n n i: balettdivertissement.
Sju t a k P e d e r: o p e r e t t.
E m i l t a g O t i l i a: sorgspel.
Tor tig l i e: opers.
I helt system -.
o p e r e t t.
T r e fat fisk: lustspel.
Ser N.
polisen: premieaktör.
N y b o r r: skådespelare.
% a.
5: e haft.
s FT FOB SOCIAlA: SOCH LITTERARA INTRESSEN.
.. &amp; m,.
.Marie s o p h i i ~ c i k a r t j-.
Ett meningsbyte i tidens frågor.
L-a JF., Tre dagar i Jotun ' heimen. '
Si@d Leijoia7tti5f1: ud; d Sommar.
y G. A-gy Kvinnoarbetet i Finland.
Dom&amp;co JTa&amp;l / - CoivaeaZe, Saknad, öfvers- a f Sigrid Leijonhufvud.
Föreningen fi5r gift kvinnas eganderatt.
' Fr&amp;n .skilda.
- .. ' ' t, ', ', L, &lt; s., _. \.
\ s:.
Pr&amp; i.
&lt;,.
- -, 2: 50.
&amp; +g&amp;ngl F ö r ~ö,rbundets.,medlemmar.: - .kr.
För icke rnedl ' emha ' r:.
: 4: 00.
.., .-.
;) ' -,.
f Svenska BomulIsklSdningstyger, handviifda och Engelska Zephy~, Crepon och Oxford.
L Ö 54 g 2 %; Q) E?
~ s z.&amp; S 0 Drottninggatan 50, he; # * rekommenderar sitt val sorterade lager.
A +j5 0 a Rekvisif ioner expedieras mot postförskof f. Q g ' ",
1 % hh iagst~ * iicZgci.~ * cIsgccttt,~~.
12, rekouiineiiderar sitt stura och rikhaltiga lager af alla NouveautBier f819 sarongen.
Sarskildt får rekommendera mitt stora lager af Pelsverk för Pdska (rpor ined &amp; till passande öfvertrger.
F ör kapitalister, särskildt fiuiitiiii~ner, har det lange varit ett öiiskiiingsinil att kiiiina öfverlämna vården af sina vardepapper och skiStseln at ' sina aff arer ht någon person eller ii~stitiition, so111 ined absoliit säkerhet förenade yiiiiktligliet och noggrannhet i utförandet af det aiiförtrodcla uppdinaget iifveiisoni prisbilligliet.
En sadin institution är Stockholms Enskilda Banks Notariatafdelning (Lilla &amp; 7~gcctan 2 Y, expeditions tid 70-4), soin iiiider garanti af Stocklioliiis Eiiskilda Bniik (Itager sig vard och förvaltiiing af enskilda personers oc !i.
kassors värdepapper.
Oin en person hos Notariatafdeliiiiigei~ depollerar obligatioiier, inka,sser; tr Notoriataf delninge~i vid förf allotiderna kopoii- ger och tillliiiiidah&amp;ller cleponeiiteri iiifliitna medel.
Vidare efterser Notai.iatafdeliiingen utlottningar af obligationer och iindei.ïLittai.
depo- nenten - i god tid, ifall en denne tillliörig obligation blifvit iitlottad, samt lämnar förslag till ny placeriiig af det ledigblifna kapitalet.
Om iiiteckiiiiigar deponeras Iios Notariatafdeliiiiigen imderrattar Notariatafdelningen gäldenären därom att räntorna c7, in- teckningarna skola till afdeliiingeii inbetalas, livarefter de medel, som inflyta, till deponenten redovisas.
Vidare tillser Notariatafdeliiingeii att inteckningarne blifva i vederbörlig tid förnyade.
Om en Iios afdel- ningen deponerad inteckning genom iinderlåteii föriiyelse skulle förfalla, ersätter Stockliollns Eiiskilda Bunk därigenom uppkominen skacla.
E ' örvnriiigsafgift: 50 öre för Ar p i 1,000 kronor af deposi- tionens värde, dock e j nnder två kronor.
Specialaffär for Sybehör, Billiga och bestämda priser.
SVARTVIKS Stärkelse rekommenderas afven sasom gardinstarkelse, och finnes till salu hos alla välsorterade speceri- (G.
11574) och diversehandlande i riket.
Magnusson ', (etablerad 1860) Försäljningslokaler: .ne&amp;n botten, e %, tut2 och tre tr. upp STOCKHOLM.
Största lager i Norden af Kulörta o, Svarta Yllelrladningstyger Kulörta och Svarta Sidentyger Bomulls-Tirattkladningstyger.
Schalar och Kapptyger m, m, Observera!
Genom .direkta förbindelser med in- och iitlandets förnainsta fabrikanter kan jag erbjiida ofvannamda artildar bättre och billioare an nagoii an- nan och tokde en hvar Peiioin besök i inina lokaler eller genoin reqvisitioii af profver och varor lätt blifva öfver- tygad oin fördelen ' att hos mig fylla sina behof af dessa artiklar.
I I Profver p å begäran ~ 1 w le \ eton ' t ~ ~ 6 20 n 26.
61 4114Te1ef0n286i kostnadsfrittm k \ \ n.
Riks-k ?fon626. '
Och vid des stramf, &amp; r inga törnen gro Och i z p n brä7z~zkg drnuar, .kastat ankar.
Vår värld, om iinnw hon står fram för dzg, Va,!
skall dig symzs hvad hon alltid varit: En skzgg-ors l e, efz vihaam vandringsstig, En strimma so4 som skimrat - och som farit.
Ty db var god.
God var rE ?1 först och sist Och med ett oypet sikme för det riith.
Att ock i dina verk f a m s vadi och 67&amp;, Hzw gärna ock h r j d l t dk tillstod detta!
Och da var klok.
Att smaken vvnn ' lny ont, Att f6 talnfiger kwma trotm tiden, Det visste dzb, och 72Zr dia ot~rCzi9zg Kom, D 2 6 strackfe vapen och gick nojh?
z w strinetc.
L.f Och Tag Tag vare hvila~z, som dzg iii.
beskäm?, trefaldt &amp; t ddin lott i Ijlrsets d e!
mot min saknad, som en oferga~d, mot mitt ord att se&amp; man ser d i k a like!
TzLC kztlle~z) rCar han göms, dig2 bleka hama, A n skall jag kanske Ronzmn vziigra vårar Och stafia på ditt k ä d a) kika, nanm -- Så vida j a g kan skoitja det for t % ~.
e.- &amp; ?ao
Svensk t i d s k r i f t: D fiinligu fölfattaretyper)) för den naturalistiska riktningen på 1880-talet.
Af Elja Fqxell.
12-13 1iaEt.
B En förklarilzg~ med anledning af Eva Fryxells uppsats: » Kvin- liga författaretyper för den natiii: alistiska riktningen på 1880- talet.))
14-15 liiift.
w Repliker och rejZexiomrw föranledda af fröken Ellen ICeys upp- sats: %En förklaring.))
Af Eva fiyxeil.
16-17 haft.
wIïCzcltwen och 7cristmdonzenw ined anlednipg af fröken Ellen Keys $En förklarings.
Af Jolm Personne.
20 haft.
w Kristna ideal.
w Ett iiilägg af l7~eodor Holnzberg.
1 haft.
(1 894).
» E g o i s m och l y c k s a l i g h e t)).
Några tankar ined an- ledning af fröken Keys artikel %En förklaringw i Svensk tid- skrift.
Af 1MathiZda Roos.
Stockholm, Albert Bonniers förlag.
E n polemik, som ej har blott och bart politiska eller litterära och koiistnarliga, intressen till grund, utan berör djupare, olika lifsåskådningar omfattande frbgor, %r en till- räckligt ovanlig företeelse inom vårt samhälle för att, d&amp; den en gåmg förekommer, den ej sknlle väcka uppseende inom vida kretsal *.
Det är också med stor nppmarksamhet det märkliga ineningsutbyte blifvit följdt, som föreligger i ej: mindre än fem olika uppsatser, offentliggjorda i Svensk ticlslcrift, hvilkns titlar och författarenamu vi Ilgr ofvan an- gifvit, jamte en broschyr, vid Iivilken en af våra förnämsta kvinligs skriftställare fastat sitt namn.
Den omständigheten a t t striden - vi tveka ej a t t använda denna benamning, ehuru från så viil den ena som den andra sidan i både ton och uttryckssatt en fullkomlig värdighet, in&amp;ttfullhet och aktning för motståndarnes åsikter blifvit bibehallen - den omstandigheten, saga vi, a t t de båda, parter från hvilka striden utgått varit kvinnor, hvar och en representant för olika rilrtningm inom den tidsrörelse, som vanligen betecknas med benämningen 2 kvinnofråganw, har i ej ringa man bi- dragit att öka intresset för denna, polemik.
D&amp; vi nu afven å vår sida gå a t t upptaga ämnet, sker det ej i den afsikten att göm %nnu ett inlägg i de
allmänna lifsfrigor, som polemiken ställt under debatt.
Me- ningsutbytet rör sig emellertid ej blott omkring de polemi- serandes personliga stiiidpunkt till de olika lifstkhdningar de förfäkta, hela det kvinliga släktets stallning till dessa lifsfrågor innehar en s i framskjuten plats i denna strid, att tystnad å vtir sida ovedersägligt skulle betraktas som ett svikande af de idéer, hvilka det är var förnämsta uppgift att söka främja.
Ty äfven om vi ej känna oss träffade af talet D om obligatoriskt uppträdande i flock P och a öfverdrifna solidaritetskraf B (se Ellen Keys s En förklaring s sid. 4 49), som med en omisskännlig ironi riktats mot det Pkvinnosaks- parti D, vi smickra oss med att tillhöra, instamma vi alltför varmt i den, märkligt nog, frhn samma hall uttalade isikten, att P sammanslutning behöfves ännu länge inom kvinnosaken s, för att ej inse hvad vår plikt härutinnan bjuder.
Foga vi d&amp; därtill den sporre, som måste ligga i den friin ofvan &amp; be- ropade hall mot icke meningsfränder riktade beskyllningen för P olust att afhandls oppositionens inkast P, tro vi vårt uppträdande i ifrågavarande sak vare tillräckligt motiveradt.
Men innan vi gå att klargöra vår uppfattning af vissa för kvinnosaken viktiga frtigor, som berörts, skola vi.
söka lämna en så vidt möjligt &amp; skadlig framstallning af ghngen och innebörden af meningsutbytet.
Som en del af våra läsare möjligen ej haft tillfalle att följa detsamma i d a dess faser, tro vi att en kortfattad exposé daraf har e; j saknar sin be- f ogenhet.
* I början af förlidet år utkoin, som vi erinra oss, under namn af, Biografiska meddelandens, en minnesteckning öfrer rar, några f i må- nader förut i Neapel aflidiia, författarinna, Anne Charlotte Leffler, d: ssa di Cajanello.
Biografiens författare var den aflidnas förtrogna vän, fröken Ellen Key.
Boken väckte då den först utkom den största uppmärksamhet, Cet s a r ej en biografi i ordets vanliga bemärkelse, hållande sig strängt till en objektiv framställning af det förem&amp;l, som skulle skildras, biografen uttalade sig däri i en så bestanid me- ning rörande vissa lifs- och principfrkgor och det på sina ställen i en så agressiv ton, att om än boken från m h g a håll framkallade gillande och bifall, oppositionen, minst sagdt, r a r lika starkt representerad.
Att vi obetingadt ställde oss på den sistnänindas sida, beliöfva vi val ej an-
tyda.
Vi erinra blott om den i 5: te häftet af Dagnys .årgång för 1893 förekominande artikeln: &gt;Ellen Keys senaste arbete,, hvari vi, utan att inlita oss på ett utförligare bemötande af de åsikter, som i biografien öfver A. Ch.
Leffler gjorde sig gällande, med bestamdiiet yttrade oss i ogillande riktning mot vissa fröken Keys uttalailden.
Det var däremot jiist ' mot åsikterna, lifsåskådniiigen, i så väl Ellen Keys minnesteckning öfver A. Ch.
Leffler som i den senares berömda bioiiiafiska &amp; bete öfver Sonja Kovalevsky, som Eva Fryxell sedermera uppträdde med kraften och viirmenhos den, som under en längre lifserfarenhet vetat att tillkämpa sig en öfvertygelse ocli ej tvekar att försvara densamnia.
w1Cviiiliga författaretyper för den naturalistiska riktningen p % 1880-talet », kallar Eva Fryxell sin i Svensk tidskrift offentliggjorda artikel, som skulle utgöra första uppslaget till här berörda tippseende- väckande meningsstrid.
Det ar ett varmt och uppriktigt erkännande förf.
af uppsatsen agnar %t det litterära och kulturliistoriska värdet af de biografiska arbeten af och om de märkliga författarinnor, hon går att beliandla, ett varde, säger hon, som äii mer föfiöjes däraf att biografierna a skildra of örbeliållsamt utvecklingen hos tvenne högt begåf vade person- ligheter, af livilka den ena, Sonja Kovalevsky, otvifvelaktigt var ett snillew.
Men den förvånansvärda öfverensstäinmelse i känslor och åsikter, som förefinnes mellan dessa författarinnor och badas minnes- tecknare, Ellen Key, liar alstrat en ömsesidig öfvervardering, ' en ' stiiinning af beundran och växelprisning, som ovillkorligen framkallar misstro och lockar till inotsägelser.
De fragor, som upptaga ett.
väsentligt ruin i de åberopade bio- grafierna och livilka Eva Fryxell hufvudsakligen gör till föreinål för bemötande, äro de tre vännernas uppfattning af akta kvinlighet, af familjelifvet och kvinnans ställning inom, hemmet.
Och hur te sig dessa sporsiniil, frågar frk.
Fryxell, sedda i ljuset af den naturalistiska världsuppfattning, som hyllas af dessa tre, en åskådning soin de till- lämpa på alla förhållanden i lifvet och so111 behärskar liela deras tanke- och kanslovärld?
Först ocli främst erinras om, hurusom ringaktning, ja förakt för kvinnans egentliga kall och uppgift är ett af de mest i ögonen fallande dragen hos dessa författarinnor.
Icke A. Ch.
Lefflers och hennes ' viinners fullt berättigade klagan öfver de tyranniska band, livari det moderna samhallslifvets många konventionella hänsyn och bruk liålla nutidskvinnaii fangen, utan den iiiidervärdering af sann
kviiilighet, af det högsta kvinnoidealet, soni man s % ofta finner i deras skrifter och som återspeglas i deras lif.
Mer än en g5ng uttala fruarna Leffler och Kovalevsky sig ringaktande oui krinliglietens högsta egenskaper utan a t t det tyckes falla biografen in, soiii anför dessa yttranden, a t t dylika bekännelser äro nedsättande för hl-arje kvinna, hur högt hon än i intelligens må stk ö f w r sitt kön.
Kvinnans hufvud- uppgift a t t skapa hemmet, uppfostra det!
; ommande släktet, med andra ord, a t t » utföra hjärtats funktioner i saiiiliallskroppenv underskatta de fullkomligt.
I ögonen fallalicle ar deras oförnliga a t t » se det stora ' i ' d e t lillas, a t t ge erkännande &amp; t de högsta sjiilsegenskaper.
: skarleken och den goda * viljan ».
Och Iivail ligger nu denna missuppfattning af sann kvinlighet?
fortfar E v a Fryxell.
d r den ej djupast och närmast a t t söka i den förut åberopade lifsåskBdningeu, den af Spencer i system satta världs- uppfattning, som fått nainnet den agnostiska, hvilken beröfvar siiia anhängare ej blott tron pk allt som ej med förnuftet kan bevisas, utan äfven sedelärans lefvande och lifgifrande kärna, Kristusidealet?
Förlusten daraf medför ovillkorligen en iindervarclering af de kristiia, samliällsbevarande dygderna: renhet, kärlek, sj alfförsakelse, tglamod, ödnijulchet.
Den försakande kärlekens världsför-lösande ideal finiies ej till för de jordbuncliia agnostikerna.
Nen kärleksprincipen 110s Iiristeiidonieil kiinna de likviil ej fullt bortresoniiera.
D e ge den emellertid ett annat namn, altriiism (mot- sats till egoisin), ett begrepp, som dock ej intar samina plats soiii kärleken hos de kristna.
Det ä r en idé, en teori hlott, ej en öfrer känslor och hjärta, ja Clfver alla inaiiniskans lifsförliållanden bestäni- mande inakt, uppburen af ett personligt ideal, Kristus.
Sagon viirlds- omskapande mission är deii därför ej mäktig a t t utföra.
Det är ungefär på detta satt Eva Fryxell förklarar den siiregiia stallning som de tre författarinnorna intaga till den liäfdvuniia upp- fattningen af begreppet kvinligliet.
IIen afven begreppen kärlek, renhet, trollet erhålla, sedda genoin den naturalistiska varldsiskiid- ningens synglas, en helt annan tydning an den de kristna älskat a t t gifva dessa ord.
E j under a t t de i t idealismens laror lutande läsanie finna mycket af hvad i biografierna hänföres till dessa känslor, svår- fattligt, vilseledande och oklart.
Sarskildt kan ej forf.
till den hiir anförda artikeln undgå a t t med, ganska mycken skarpa bemöta Ellen Keys i biografien öfver fru Leffler uttalade uppfattning af kärleken, hvilken däri erldiller en s % öfverräldigaiide betydelse.
U a r k icke ordet taget i dess högsta begrepp, utan fattadt i den inei8 ensidiga I
bemärkelsen som erotiskt tycke, livilket ju af Ellen Key betecknas son1 B det centrala omridet af iniinsldigt lif ».
a f v e n kan ej &amp;; a Fryxell undgå a t t känna sig oangenämt be- rökl af den tvetydighet, livartill den i sammanhang härmed afgifna definitionen p % ordet &gt;frihet ?&gt; måste föranleda.
Ty, säger lion, shvarje yttrande, som kan tydas sh, att i förbjndelsen mellan man och kvinna friheten äger större rattskraf än trolieten, sinnenas kärlek större an hjärtats, livarje sådant yttrande vanhelgar den niänskliga indivi- dens ursprung ocli banar väg för den .fria kärleken s.
Detta i största möjliga korthet en sammanfattning af hiifvud- punkterna i Eva Frysells protestartik~l.
Ingen kvinna, Iiur föga lion än i teorien synes hålla på värdet af de som typiska för sann kvin- ligliet betecknade egenskaperna, kan undg % a t t känna sig kränkt af beskyllnirigen för förnekande af kvinligheteiis högsta ideal.
Äfven anser sig Ellen Key såsom &gt;den enda lefvande af de tre, soin typer för den naturalistiska riktningen belinlidlade författarinnorna böra följa maningen a t t lyfta den tvetydighetens slöja, som förmenas dölja dessa författarinnors åsikter i några af mänsklighetens lifsfrågor~.
E n plikt, som Iion finner desto mer bjudaiide.
mot sina vänners minne och sitt eget rinseencle, d&amp; de citat ur hennes biografiska arbeten, hvarmed vedersczknrne sökt styrka sina omdömen om clesamina, enligt Iieniies förinenaiide, dels äro » felaktiga eller sh stympade, a t t en annan me- ning an förf: s ur dem framgår,.
Och så afger Ellen Key siii märkliga, förklaring ».
Skada a t t denna djupsinniga och talangfulla uppsats, som vittnar om ett ovanligt intriingaiide i och förtrolighet med de nyaste forskningarna inom tän- kandets och vetandets värld, saknar denna formens ocli franiställnings- sättets klarhet, soix bortvisar Iivarje tvetydig tolkning, Iivalje möjlighet till iiiissiippfattiiiiig.
Denna för förf.
egendomliga stil, denna förkärlek för a t t insvepa tankens kärna i ett visserligen inhigeii gång forrn- fulländadt men ej alltid genomskinligt omhölje af fraser, tillskrifva ' vi till en del de misstydningar, för Iivilka, enligt förf: s egen utsago, henpes arbeten från icke meningsfränder ofta blifvit utsatta.
%En förklaring, lämnar till en början.
en utredning af den världsåskidning förf.
och hennes aflidna vanner omfattat, påvisande Iiiirusoni densamma kan hänföras till den lika (evolutionsteorin), livilken på alla onirådeii af mänskligt lif tillänipar utvecklingsteoriens, lagar och som från sedelärans ståndpunkt betraktad, fra.mhåller egoismens
och altruismens, s sj alf haf delsens och sj alf utplhnelsens~ lika berättigande.
De som fått denna syn på tingen fatta ej, vare sig inom moralens eller vetandets område, ett systein med strängt utstakade gränser.
De kmiia hemta impulser ur kristendomen lika så ya1 som ur hvilken trosform, hvilken världsåskådning som helst.
De tro ej på något icke bevisadt, ehiiru de D känna sig, genomträngda af vördnad för tillvarons hemlighetsfulla krafts.
Pissa sanningar kunna de därför omfatta med religiös hänförelse.
* Ty religion är allt som upplyfter våra själar.
A t t Ellen Key och hennes meningsfränder ställa sig kritiskt till Kristusidealet, förutsatter ej, säger den förstnämnda, att de bort- visa all slags idealism.
De erkänna, att genom Kristus stora omda- ningar i seder och sinnen åstadkommits, att kristendomen frambringat mången adel personlighet, men Kristi spår leda icke allestädes, hicke dit, där mänskligt lif blommm i jordisk skönhet och lycka; ej ofta dit, dar forskaren uppdagar, snillet skapi.
eller frihetssannen striden.
Alla de större kristna dygderna liafva de sett hos andra reli- gionsbekannare om än ej, erkanna de, i samma fiillandning soni hos Kristus.
Men till samliällets bevarande fordras andra egenskaper, mot- satta de kristna dygderna.