Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En särskild olägenhet med kanalen är också den, att kanalen fryser en månad tidigare hvarje vinter, än Dellsjöarne, hvarigenom trafiken på kommunikationsleden måste afbrytas en månad tidigare, än hvad händelsen skulle vara, om jernvägen gick ända fram till Dellstranden; och härutaf följer, att jernvägen årligen förlorar en månads trafik, och landets innebyggare afstängas en månad tidigare ifrån kommunikationsleden. 364 Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
Redan de första åren af jernvägens verksamhet erfor man dessa olägenheter af kanalen, och detta föranledde ett antal aktieegare att begära extra bolagsstämma “för att öfverlägga och besluta, hvilka åtgärder böra företagas för att få jernvägen utsträckt till sjön södra Dellens strand", och i följd hvaraf, i öfverensstämmelse med föreskriften i reglementet för jernvägsbolaget, extra bolagsstämma blef utlyst samt hölls den 18 Juni 1862, hvarefter ärendet ånyo, enligt reglementets föreskrift, upptogs till definitivt afgörande på den näst derefter infallande ordinarie bolagsstämman den 28 Juni samma år, och hvarvid ett så öfvervägande antal aktieegare röstade för jernvägens utsträckning till Dellstranden, att beslutet derom, för bolagets del, enligt hvad reglementet stadgar, blef fattadt.
Utförandet af detta beslut skulle dock, enligt hvad bolagsstämmoprotokollet innehåller, vara beroende af huruvida bolaget kunde få upplåna de erforderliga medlen till hillig ränta och lämpliga återbetalningsvilkor.
Bolaget har genom sin direktion sökt att på enskild väg skaffa sig de erforderliga medlen, men för de lån, bolaget kunnat erhålla, har begärts en högre ränta och sådana vilkor i öfrigt, som bolaget icke funnit antagliga.
Det är af sådan orsak, som jernvägsbolaget nu önskar få saken anmäld hos Rikets Ständer, under förhoppning att Rikets Ständer vilja understödja ett allmän-gagneligt företag, hvaruppå i väsendtlig grad beror utvecklingen af en stor med rika resurser af naturen gynnad landsort, — hvars betydenhet upplyses, då man betänker att den utgöres af Delsbo, Norrbo, Bjuråker, Forssa, Hög, Tuna, Idenor, Rogsta, Ilsbo, Enångers, Njutånger, Jerfsö, Ljusdal, Färila, Loos och Hogdals socknar med en folkmängd af öfver 34,000 innevånare samt Herjeådalen, hvaraf den ojemförligt största delen har sin afsättningsort i Hudiksvall, hvars hamn är en af de bästa vid hela kusten.
Kommer i framtiden en stambana att genomlöpa Norrland från hufvudstaden Stockholm till Norrbotten, skärande Norrlands inre rika odlade byggder, så är genom banan från Hudiksvall till Dellen, sådan den nu kommer att blifva, redan en bibana färdig att leda trafiken till stambanan, der den genomlöper Ljusnans och Dellarnes rika dalgångar, hvarigenom
Hudiksvalls jernväg skall i många hänseenden återgälda det underderstöd, den nu kan erhålla.
Det för ifrågavarande jernvägsutsträckning af Löjtnanten, f. d. Ingeniören vid Gefle—Dala jernväg, Gustaf Lilliehöök uppgjorda kostnadsförslag, som omfattar endast sjelfva banutsträckningen med station vid Näsviken (Dellstranden) uppgår til) R:dr R:mt 317,000:
— Men derjemte fordras: för den förökade trafik, som är att emotse, då banan blir utsträckt till Dellstranden, ett ytterligare lokomotiv (med sex hjul); R:dr 35,500: — 30 nya lastvagnar å 1,250 R:dr stycket „ 37,500: — 2 passagerarevagnar å 5,000 R:dr 10,000: — 83,000: samt till en mekanisk reparationsverkstad ,40,000: — utgörande sålunda hela kostnaden tillsammans R:dr R:mt 440,000:
— Få grund af hvad jag nu anfört, vågar jag derföre föreslå, det behagade Rikets Höglofliga Ständer, i fall anslag till någon särskild bana eller bibana beviljas, för utsträckning af Hudiksvalls jernväg från Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
N:o 255. 365 Forssa station till Dellstranden vid Näsviken bevilja ett anslag af 110,000 Riksdaler Riksmynt, motsvarande en fjerdedel af anläggningskostnaden, samt såsom lån 240,000 R-.dr, eller hälften af kostnaden, eller också att tre fjerdedelar af hela beloppet, 330,000 Riksdaler, måtte såsom lån få utgå på möjligen fördelaktigaste ränte- och amorteringsvilkor.
Pehr Ericsson, trän Gefleborgs län.
H:o »55.
Af 1'ehr Ericsson från Gefleborgs län, om anslag för att, i försvarbart skick försätta inloppen till städerna Hudiksvall och Sundsvall, rn. m.
Då erfarenheten visat icke endast inom vårt eget land, huru vid fiendtliga infall de norra städerna främst bland alla bränts och plundrats af roflystna skaror, utan äfven inom vårt fordna systerland Finland, huru fiendtliga besök derstädes förbärjat kustens städer och etablissementer; då genom en förhöjd industri och ökad befolkning värdet af det sålunda till pris för sköflingen liggande allt mer och mer stigit; då, till förekommande af sådana härjningar, icke gifvits annat medel, än att söka genom enkla befästningar skydda inloppen till städerna; då Landtförsvarskomitéen i sitt betänkande yttrat följande tänkvärda ord: “Vid ett allvarligt anfall mot rikets midt måste, för att icke sprida våra krafter, Norrland till en betydlig del öfverlemnas åt sitt eget försvar.
Det är då af vigt, att der hafva en fast ort till säkerhet för militärförråd, till stöd för de försvarande trupperna, och man kan tillägga, till uppmuntran för den befolkning, af hvilken vid ett krig stora uppoffringar fordras, och hvilken bör se att riket under fred gör hvad möjligt är, att bereda denna landsorts försvar och icke vill alldeles öfverlemna den åt krigets första skiften; “ Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
N:o 256. då, i följd häraf, Sundsvalls ooh Hudiksvalls städer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmält deras önskan att erhålla förskansningar i inloppen samt att dertill biträda, äfvensom att hålla nödig servis, hvarvid skarpskyttarne förklarat sig villiga tjonstgöra; då, huru enkla än förskansningarna må göras, kommunernas krafter icke torde förslå att få dem försatta i ändamålsenligt skick, utan att dertill jemväl måste anlitas någon hjelp ifrån Statens sida; då den sålunda väckta frågan är af beskaffenhet att icke böra falla, utan att underkastas allvarlig pröfning, helst undersökningar redan äro efter Kongl. Maj:ts nådiga befallning hållna; då pröfningen häraf torde böra försiggå i sammanhang med pröfningen af de nu i följd af Kongl. Maj:ts förslag förekommande frågor, rörande försvarsverket; samt då genom åtgärder, sådana som cfe ifrågavarande, befolkningens moraliska mod i farans stund uppehälles, derigenom att tillit till egna krafter beredes, så vågar jag vördsamt hemställa, att Rikets Höglofliga Ständer behagade till Kongl.
Maj:ts disposition ställa ett anslag af 100,000 R:dr R:mt, för att hufvudsakligen på de af sj oför svar skomitéen år 1862 uppgifna grunder och på de vilkor, Kongl.
Majit kan komma att föreskrifva, användas, icke allenast till försättande i försvarbart skick af inloppen till städerna Hudiksvall och Sundsvall utan ock, så långt medlen räcka, till det norrländska kustförsvaret i allmänhet.
Pehr Ericsson, från Gefleborgs län.
Mo Af Fredrik Åugust Forssbeck från Östergötlands län, att all upplåning af medel till fortsättande af Statens jernvägsbygge nader, jemte vilkoren för sådan upplåning, måtte åt Kongl. Majit öfverlemnas, m. m.
Ehuru Rikets Ständer i anledning af väckt fråga om antagande af ett visst system, som skulle omfatta alla de jernvägsanläggningar, hvilka uteslutande borde Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
.\:o 256. 367 af Staten bekostas, vid föregående riksdagar förklarat sig derom icke vilja fatta något beslut, enär kommande Ständer i allt fall vore oförhindrade, att i dessa ämnen meddela sådana bestämmelser, som kunde i väsendtlig mån afvika från föregående Ständers beslut, har likväl det system för anläggande af Statens stambanor, som blifvit framlagdt uti det under den 8 November 1859 af särskilda komiterade afgifna underdåniga betänkande och förslag, hittills blifvit hufvudsakligen följdt.
I detta betänkande antagas följande sex stambanor: l:o.
Södra stambanan från Malmö öfver Nässjö och Jönköping till Falköping; 2:o. Festra stambanan emellan Stockholm och Göteborg med föreningsbana från Orebro; 3:o. Östra stambanan från Cathrineholm öfver Norrkoping och Linköping till Nässjö; 4:o.
Norra stambanan från Stockholm öfver Upsala till Gefle-Dala jernväg; 5:o. Nordvestra, stambanan från trakten af Porla öfver Christinehamn och Arvika till norska gränsen; samt 6:o. Sammanbindningsbanan genom Stockholm.
De anslag, som af föregående Rikets Ständer härtill blifvit anvisade, hafva utgjort: för den numera färdigbyggda vestra stambanan jemte föreningsbanan emellan Örebro och Hallsberg, 45 mil K:dr 37,504,368: — för den likaledes färdigbyggda södra stambanan från Malmö öfver Nässjö och Jönköping till Falköping, 35,6 mil ... „ 24,745,632: — färdigbyggd väglängd 80,6 mil för en kostnad af ...
R:mt R:dr 62,250,000: — för påbörjande af östra stambanan emellan Katrineholm och Norrköping, utgörande omkring 4| mil R:dr 4,030,000: — norra stambanans byggande från Stockholm till Upsala 6,25 mil för sammanbindningsbanan genom Stockholm omkring 0,25 mil för nordvestra stambanan emellan Porla och Christinehamn 5,25 mil samt, för påbörjande af jernvägsanläggningen emellan Arvika och norska gränsen, 3,75 mil Summa under arbete varande väglängd 20,25 mil, hvartill blifvit anslagna R:dr 18,146,000: — Tillhopa Runt R:dr 80,396,00ÖT~
De delar af de påbörjade stambanebyggnaderna, som, sedan förenämnda vid sistlidne riksdag anvisade 18,146,000 R:dr blifvit för ändamålet använda enligt jernvägskomitéens förslag, återstå att bygga, äro således: af östra stambanan: linien emellan Norrköping och Nässjö, utgörande 14 mil 32,220 fot., beräknad till en kostnad af R:dr 10,609,487: — af norra stambanan: linien emellan Upsala och Gefle-Dala jernväg, utgörande enligt 1859 års jernvägskomités betänkande:
Transport R:dr 10,609,487: — 4,672,000: — 3,070,000: — 5.374.000: — 1,000,000: - 368 Mothmer i Bonde-Ståndet 1865.
Transport R:dr 10,609,487: a) För vägen emellan Upsala och Sala, 5 mil 22,500 ,fot R:dr 4,217,239: — b) För vägen emellan Sala och Robertsholm, 8 mil 22,450 fot . . „ 5,491,133: — af nordvestra banan: 9,708,372: a) Yägen emellan Christinehamn och Arvika, 10 mil 23,100 fot R:dr 10,519,866: — b) Yägen emellan Arvika och norska gränsen, 3 mil 31,000 fot R:dr 3,893,998: — hvarifrån afgå bevil jade „ 1,000,000:— atw qqö 1 „ 2,893,998. — ^ 13,413364:
Tillhopa 43 mil 23,270 fot för R:mt R:dr 33,731,723: — Visserligen har redan under sistförflutna riksdag den åsigt sökt göra sig gällande, att, sedan vestra, södra och nordvestra stambanorna blifvit färdigbyggda, Staten borde upphöra med all vidare anläggning af jernvägar, äfvensom röster höjts för den åsigten, att Staten nu borde hvila sig efter de ansträngningar den förmenas hafva måst underkasta sig, för att kunna åstadkomma dessa dyrbara anläggningar.
Hvad beträffar förstnämnda åsigt, så blef ock densamma helt och hållet underkänd af Rikets sednast församlade Ständer, ity att anslag sistlidna riksdag beviljades, dels för påbörjande af icke blott nordvestra stambanan, utan ock af östra och norra stambanorna; dels för anläggningen af sammanbindningsbanan genom hufvudstaden.
Den åsigten, att man nu icke borde färdigbygga någon annan stambana, än den nordvestra, hvilken af politiska skäl synts företrädesvis böra fullbordas, torde hufvudsakligen grunda sig på tvänne antaganden, nemligen: det ena, att de redan anlagda stambanorna icke gifva någon direkt afkastning eller nettoinkomst, utan knappast bära dagkostnaderna, samt banans och materielens underhåll; det andra att Staten icke skulle, utan alltför betungande vilkor, kunna upplåna de för stambanornas fullbordande nödiga kapitaler, eller bestrida de för en sådan upplåning erforderliga kapital- och ränteafbetalningar.
Det torde derföre vara skäl att närmare undersöka huru härmed sig förhåller.
Beträffande först frågan om den afkastning de redan färdiga stambanorna lemnat, så finnas väl inga fullständigt afslutade räkenskaper för den tid, som förflutit sedan södra stambanan i början af
December sistlidne år öppnades, intill närvarande stund; men genom sammanställning af officiela uppgifter, som förekomma i Trafikstyrelsens från trycket utgifua underdåniga berättelser för åren 1862 och 1863, samtrde summariska redogörelser öfver trafiken, som varit införda i officiela tidningen under sistlidne och innevarande år, torde med full tillförlitlighet kunna ådagaläggas, att de färdigbyggda vestra och södra stambanorna redan nu icke blott gifva en inkomst, tillräcklig att bestrida banornas och trafikmaterielens underhåll, utan ock derutöfver lemna ett, ganska betydligt öfverskott, hvilket lofvar att inom en icke aflägsen framtid blifva tillräckligt att betäcka ränta och amortering af banornas anläggningskostnad.
År Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
N:o 256. 369 Inkomster.
\r 1860 887,042 31 666,026 99 221,015 32 1861 1,175,927 50 954,329 2 221,598 48 1862 1,607,454 77 1,172,673 22 434,781 55 1863 2,889,111 29 1,981,003 61 908,107 68 1864 3,462,018 72 2,267.817 98 1,194,200 74
Om inkomster och utgifter fördelas på hvarje mil, som under de särskilda åren varit trafikerad, uppstår följande förhållande*):
Öfverskottets för- hållande till an- läggningskapitalet.
Ar 1860 37,114 74 27,867 24 9,247 80 1,197 1861 40,161 46 32,593 20 7,568 26 0,980 1862 39,572 99 28,869 36 10,703 63 1,386 1863 45,283 88 31,050 21 14,233 67 1,843 1864 48,379 24 31,691 14 16,688 10 2,161 Under de nio första månaderna af innevarande år hafva inkomsterna af trafiken utgjort tillhopa 3,255,695: 62. och om inkomsterna under de tre återstående månaderna af året antagas till 400,000 R:dr i månaden, eller 1,200,000: — skulle årsinkomsten komma att bestiga sig till 4,455,695: 62. beräknas utgifterna komma att utgöra 60 procent af inkomsten, skulle de alltså uppgå till 2,673,417: 37. samt således öfverskottet för det året blifva 1,782,278: 25, som, fördelade på banans hela längd, 80,6 mil, lemnar en behållning per banmil af 22,112
R:dr 63 öre eller 2,8 6 3 procent af anläggningskostnaden.
Om nu redan under första året, sedan vestra och södra stambanorna blifvit förenade, ett så vackert resultat vunnits, att dessa banor lemna nära 3 procent på anläggningskostnaden, bör icke ett sådant förhållande utgöra ett giltigt skäl att skyndsamt fullborda östra stambanan, och dymedelst tillgodogöra Staten den högst betydliga inkomst som måste uppstå genom en jernvägsanläggning, hvilken icke alle - *) Obs.
Anläggningskostnaden ar upptagen till 772,332 R:dr 51 Bre för hvarje mil.
Prof. 1865 # 1866. 11 Sami. 4 Afd. 47 370 Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
N:o 256. nast med 10 mil förkortar den nuvarande jern vägslängden emellan Stockholm och Malmö, utan derjemte framlöper genom en af rikets bördigaste provinser, med en redan nu högt uppdrifven industri, såväl i landtbruk som bergsbruk och fabriker af mångtalldig art?
Efter att sålunda hafva ådagalagt, att något skäl till uppskof med östra stambanans byggande icke kan hemtas från det antagandet att
Statens jernvägsanläggningar icke lemna någon nettovinst, som kan användas till anläggningskostnadens amorterande, återstår att till besvarande upptaga den andra invändningen, eller att Staten icke skulle kunna utan alltför betungande vilkor, upplåna de för stambanornas byggande nödiga medel, eller bestrida de för en sådan upplåning erforderliga ränte- och kapitalbetalningar.
I detta afseende torde endast böra erinras, att om ock stora svårigheter yppats för Riksgälds-kontorets Fullmägtige, att, oaktadt alla sina bemödanden, på ett fullt nöjaktigt sätt, verkställe den upplåning, som af Rikets sednast församlade Ständer beslutades, så torde dock med temlig visshet kunna antagas, att, derest ombesörjandet af framtida upplåningar för Statens räkning, här såsom i andra länder öfverlemnas till Kongl.
Majit, den för fullbordandet af Statens stambanor erfoderliga upplåning skall kunna tillvägabringas på fullt antagliga vilkor.
Statens förmåga att bestrida utgifterna till ränta och amortering, så torde blott behöfva lemnäs den upplysning, att Svenska Statens fonderade utländska skuld för närvarande uppgår till 54,574,420
R:dr, och med tillägg af det lånebelopp Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, enligt sednaste Ständers beslut, äro berättigade att ytterligare upptaga, eller 26,000,000
R:dr, skulle komma att utgöra 80,574,420 R:dr.
Den annuitet som erfordras för att bestrida utgifterna till ränta och amortering af denna skuld uppgår till omkring 4,580,000 R:dr, hvaraf en stor del, måhända hälften, kan påräknas hädanefter komma att inflyta af trafiken å stambanorna, sedan dessa dock först erhållit fullständig, mot rörelsens omfång fullt svarande materiel; hvarförutan ganska betydliga summor redan ingå för lån, beviljade till enskilda jernvägsanläggningar, hvilka summor med hvarje år komma att okas i den mån de vid sednaste riksdag till dylika anläggningar beviljade lån, uppgående till icke mindre än 9,644,000 R:dr, hvilka till stor del utgått af de utrikes upplånta medlen — blifva räntebärande och till betalning förfallna.
Att Svenska Staten, som hittills med lätthet kunnat fullgöra de i och för de utländska lånen belöpande årliga utbetalningarne, hädanefter, sedan banorna börjat lemna öfverskott, skall ännu lättare kunna verkställa dessa liqvider, faller sig så klart, att någon tvekan derom icke kan uppstå hos andra än dem, som om de här upplysta förhållandena sakna kännedom.
Efter att sålunda hafva besvarat de invändningar, som i allmänhet kunna göras mot ett oafbrutet fortskyndande af de påbörjade stambanornas fullbordande, torde böra undersökas om, i afseende på någondera af de ofvanberörda påbörjade stambanorna förefinnas några särskilda skäl som föranleda till uppskof med deras fullbordande.
I detta hänseende förekommer att om man med hvarandra jemförer de ofvan omförmälda, ännu icke fullbordade delarne af de påbörjade östra, norra och nordvestra stambanorna, så företer sig emellan de ofullbordade delarne af östra och nordvestra banorna den likhet, att dessa äro afsedda att förena redan färdigbyggda delar af Statens stambanor, hvaremot norra banan, äfven om dess nuvarande Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
N:o 256. 371 ändpunkt från Upsala fortsattes, icke träffar någon annan stambana, eller någon annan i norr och söder löpande jernväg.
Vidare förekommer i afseende på fortsättningen af nordvestra och norra stambanorna. att man ännu icke lärer blifvit fullt ense om den rigtning dessa banor böra erhålla, hvaremot, hvad östra stambanan beträffar, densammas rigtning numera är af båda Statsmagterna bestämd, sedan rikets sednast församlade Ständer bifallit Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, “att till påbörjande af östra stambanan, från Cathrineholm öfver Norrköping och Linköping, vester om sjön Sommen till trakten af Nässjö, anvisa det för anläggningen af sträckan mellan Cathrineholm och Norrköping erforderliga belopp.“
Bland de ifrågavarande påbörjade stambanorna är således östra stambanan den som, derest endast inhemska förhållanden tagas under öfvervägande, ur alla synpunkter synes i främsta rummet böra fullbordas.
Maj:t har ock, uti sin vid sednaste riksdag om Statens jernvägsbyggnader afgifna nådiga Proposition (N:o 47) upptagit östra stambanan närmast efter den numera fullbordade södra stambanan, samt har i afseende på angelägenheten af östra stambanans fullbordande, uti nämnda proposition, bland annat, yttrat följande: “De mångå vigtiga fördelar, som genom den östra stambanans anläggning skulle för det allmänna uppkomma, kunna icke af Kongl.
Sålänge denna bana ännu icke kommit till verkställighet, är Östergötland, en af rikets bördigaste och mest befolkade provinser, med dyrbara industriela anläggningar, betydande jern- och kopparverk, samt rika odlingstillfällen, i saknad af all jernvägsförbindelse med det öfriga landet.
Men ej blott för Östergötland utan äfven för en stor del af Nerike, Södermanland och Norra Småland, utgör östra stambanans anläggande en fråga af stor framtida betydelse.
Medelst denna bana skulle nemligen för dessa orter beredas en lätt och beqväm förbindelse med Norrköping, hvilken stad, sålunda komme att blifva den naturliga stapelorten för en betydande del af dessa landskaper.
Den vestra stambanan skulle ock härigenom otvifvelaktigt tillföras en stor både personaloch varutrafik, och Statens inkomster af denna bana sålunda i samma mån ökas.“
Redan i 1859 års jernvägskomitées betänkande förekommer, i fråga om riktningen af södra stambanan den erinran, att då nämnda bana i första rummet afsåge att på kortaste väg förbinda det norra och mellersta Sverige, samt hufvudstaden med Malmö och utlandet, så borde Nässjö bestämmas till föreningspunkt mellan södra och östra stambanorna, enär afståndet emellan Stockholm och Malmö derigenom blefve 57 mil 13,150 fot, i stället för 67 mil 18,540 fot, som utgör våglängden sålänge trafiken måste följa södra och vestra stambanorna till Falköping.
Förutom de nu anförda skälen för östra stambanans fullbordande, torde komma under öfvervägande: att sålänge östra stambanan icke blifvit färdigbygd, stor svårighet möter att pä ett ändamålsenligt sätt ordna snälltågen mellan Stockholm och Malmö, så att denna väglängd på en dag kan tillryggaläggas; att postföringen emellan Stockholm och Malmö genom östra stambanans fullbordande blifver synnerligen underlättad; att så snart östra stambanan blifver anlagd till Mjölby, bibanor, dels till Wadstena, dels till Motala, på enskildes bekostnad, sannolikt komma till stånd, hvilka banor skola i hög grad öka trafiken på stambanan; 372 Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
N:o 256. att om den föreslagna jernvägsanläggningen emellan södra stambanan samt Carlskrona och Calmar, kommer att utföras, det synes i hög grad orimligt att trafiken emellan dessa orter samt Stockholm och de norra orterna, skall ledas vester om sjön Wettern; att likaledes för den betydliga industri, som bedrifves inom Norrköpings samhälle, den under byggnad varande sträckan till Cathrineholm, visserligen är af stort gagn, för såvidt densamma underlättar kommunikationen med Stockholm och de norra orterna, samt Nerike och i allmänhet de trakter, som ligga utefter vestra stambanan, men att deremot hela den tillförsel Norrköping eger från Östergötland och Småland, och i allmänhet de södra orterna, icke har något gagn af jernvägen till Cathrineholm, då väglängden från Norrköping till Nässjö öfver Cathrineholm utgör 30,1 mil, men vägen från Norrköping öfver Linköping och Mjälby till Nässjö, icke uppgår till fullt 15 mil, hvadan afståndet emellan Norrköping och alla orter söder om Nässjö är 15 mil längre än det blir, sedan östra banan blifvit fullbordad; att Staten genom afbrott af arbetet å östra stambanan — ett arbete derom meningarne väl torde vara eniga, att det snart åter kommer att vidtaga, — sjelf skulle tillskyndas en icke oväsendtlig förlust.
För att nu återkomma till frågan om nordvestra och nona stambanans fullbordande, så lära väl undersökningarne i afseende på den förra banans sträckning redan vara verkställda eller hinna afslutas så tidigt, att Rikets Ständer i fråga om denna bana kunna fatta sitt beslut.
Men hvad åter angår norra stambanans fortsättande från Upsala, så synas meningarne om jernvägkommunikationernas lämpligaste rigtning norr om Stockholm ännu vara så delade och frågan derom så outredd, att något annat beslut i detta afseende vid innevarande riksdag svårligen torde kunna fattas än att anvisa nödiga medel för en fullständig undersökning till utredande af alla dermed sammanhängande och på beslutet derom inverkande omständigheter.
På grund af hvad nu blifvit anfördt, får jag vördsamt föreslå: l:o att Rikets Ständer måtte besluta att verkställandet af all den upplåning, som hädanefter erfordras för utförandet af Statens jernvägsbyggnader, måtte öfverlemnas till Kongl. Maj:t, att genom Chefen för Finansdepartementet ombesörjas; dock att, sedan aftal om de erforderliga lånesummorna blifvit afslutadt, det ankommer på Kongl. Majit att förordna huruvida de upplånta penningarne böra direkte genom Fullmägtige i Riksgäldskontoret indragas, eller på annat sätt komma nämnda kontor tillgodo, i utbyte mot i behörig ordning af bemälde