Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle åter ifrågavarande beslut icke vara fattadt i sammanhang med O O hvad af Borgare-Ståndet rörande CrediL-upplags-TarifFen blifvit stadgadt, utan Ståndets mening vara, att beslutet, oberoende af samma stadgande och af utgången af den derom föreslagna votering, bör bestå, så lära Rikets Ständer finna denna fråga vara af den beskaffenhet, att, då trenne Stånd godkänt Utskottets förslag angående paragrafens lydelse, dervid bör förblifva. / Borgare-Ståndet har, vid hvad Utskottet i Utlåtandet N:o 3o angående denna §. hemställt, beslutat den ändring, att de ord, hvarmed paragrafen slutar, nemligen:
"när fartyget innehar last,” borde utbytas mot: ”när fartyget till större eller mindre del innebar last”; — men som tre Stånd godkänt Utskottets förslag till lydelse af denna §, vid verkställighet hvaraf det utaf Borgare-Ståndet beslutade tillägg icke skulle åstadkomma någon förändring, så lärer vid hvad de öfrige Stånden beslutat böra bero.
Vi i:a mom.
Hvad först och serskildt angar det, enligt Utlåtandet N:o 3o, till detta mom. af Ulskoltet tillstyrkta tillägg: ”dock må dessa föreskrifter icke tillämpas å resande för de af dem sjelfve medförde vagnar och åkdonså och ehuru något Stånd icke beslutat förändring härmed , tror Utskottet sig, med åberopande af Ridderskapets och Adelns lemnade ofvanförmälda uppdrag, kunna till Rikets Ständer hemställa, att delta stadgandes qvarstående eller uteslutande må bero på utgången af voteringen här ofvan under N:o 3i4oin Resevagnar, så att, om ja-förslaget i samma proposition vinner, kommer föreskriften att qvarstå, i annat fall, eller om nej vinner, uteslutes densamma ur ifrågavarande §. och mom. 2:a mom.
Det i detta mom. förkommande stadgande: ”Har inom denna an "slagstid någon till varans inlösande, med sagde vilkor, sig icke anmält, Hör till Bevillnings-Utskottets Memorials N:o 4.1. 3 ”må vid tullberäkningen efter angifningen komma att bero, och varan, ef’‘ter skedd clarering, af egaren disponeras;” har Borgare-Ståndet ansett böra få den utsträckning, att lydelsen skulle blifva följande: ”Har inom ”denna anslagslid någon till varans inlösande, med sagde vilkor, sig icke ”anmält eller gitter godsegaren _, vid angifnings-tillfället„ förete bevis, ”att lian rigtigheten af det uppgifna värdet, efter de i förestående i:a ”mom. stadgade grunderj ed/igen intygat, må han varan disponera, då ”vid tullberäkningen efter hans angifning kommer att bero”; —men, som de öfrige tre Stånden gillat den lydelse, Utskottet föreslagit, torde dervid böra få förblifva. §• 10. Denna §., hvilken, enligt Utskottets förslag, lyder sålunda: ”Inkomna ”och till inrikes förbrukning disponerade utländska varor kunna till utri”kes ort tullfritt åter utföras”; har Borgare-Ståndet ansett i stället böra lyda:
"Inkomna och till inrikes förbrukning disponerade utländska va ”ror, som bevisligen dragit inkommande tullj kunna till utrikes ort tullfritt åter utföras”; — men, som trenne Stånd gillat Utskottets förslag till lydelse jemväl af denna §, lärer dervid få bero. §. 14.
Borgare-Ståndet har vid denna paragrafs 3:e och 8:e mom. beslutat följande ändring, nemligen:
Vid det 3:e: att, i stället för orden ^Transito-tull” derstädes, bör införas: vanlig Nederlags-ajgift; samt Vid det 8:dej att orden, ”så väl Transito-afgift som”, böra ur momentet försvinna; — hvaremot de trenne öfriga Stånden gillat Utskottets förslag i dessa delar.
Utskottet får, på de vid första paragrafen anförde grunder, föreslå, att dessa Borgare-Ståndets beslut må ställas i beroende af utgången utaf omröstningen efter 348:de voterings-propositionen, så att, om andra alternativet i samma propositions nej-förslag segrar, anlages, i annat fall, förkastas de af Borgare-Ståndet sålunda i 3:e och 8:de mom. af i4 §:o beslutade ändringar. ~~§. 15.
Af det utaf Ridderskapet och Adeln åt Utskottet lemnade uppdrag att föreslå de ändringar i Underrättelserna, som af nämnde Stånds före - 4 Hör till Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o 41. gående beslut kunna vara påkallade, anser Utskottet den tillämpning böra, i afseende å förevarande §., göras, att, då Ridderskapet och Adeln vid artikeln vagnar och åkdon i sjelfva Tull-Taxan beslutat, att resandes i och för resan begagnade synbart brukade vagnar och åkdon skola tullfritt få införas, Ridderskapet och Adeln jemväl anser denna §., såsom, i fall detta beslut blifver gällande, öfverflödig, böra helt och hållet försvinna.
Preste- och Borgare-Stånden hafva, i följd af deras beslut om tullfrihet vid införsel af resandes vagnar och åkdon, förklarat paragrafen böra utgå.
Bonde-Ståndet åter har, jemlikt dess ofvan omnämnda generella beslut, angående Underrättelserna, bifallit, att paragrafen, sådan den i Utlåtandet N:o 3o af Utskottet föreslagits, får plats bland Underrättelserna.
Yid detta förhållande lärer här, likasom vid 7 §• 1 mom., utaf utgången af omröstningen enligt 3i4:de voterings-propositionén härofvan komma att bero, hvilkendera, antingen de 3:ne förstnämnde Ståndens åsigt, att paragrafen bör från Underrättelserna uteslutas, eller Bonde-Ståndets, att den skall qvarstå, bör blifva gällande, sålunda, att, om ja-förslaget i nämnde voterings-proposition segrar, bibehålles, men om deremot nej vinner, borttages paragrafen; kommande i senare fallet numerföljden å de återstående paragraferna att derefter rättas och följaktligen blifva sådan, den i Betänkandet N:o 21 förefinnes. §• 18- Vid denna §. hafva följande ändringar blifvit beslutade, nemligen: af Preste-Ståndet: att restitutions-beloppen skulle blifva sådane, Utskottet i 17 §. af Betänkandet N:o 21 desamma föreslagit, hvarigenom den skilnad från hvad Utskottet i denna 18 §. af Utlåtandet JNT:o 3o hemställt uppkommer, att, för 1 U. Topp-_, Kandi- och Kaksocker, komme att medgifvas 3 sk< 2 rst., i stället 2 sk. 11 rst.; samt af Borgare-Ståndet: att, med afvikande från hvad Utskottet föreslagit, lydelsen och restilutionen skulle, för nedannämnde varor, bestämmas till följande, nemligen: för 1 U. kardus eller karfvad Tobak, äfvensom prässad och rullad Tobak 5 sk. „ 1 U.
Snus 3 „ 1 Stycke Bomullsväfnad till minst 5o alnars längd . . . .12 samt att, bland de serskilda iagttagelserna härvid, borde föreskrifvas: i 2:a morn., för Bomullsväfnadens linlek, att den skulle bestå utaf garn af N:o 26 eller deröfver, och orden i Utskottets förslag, ”i finhet af JV:o 3z
Hör till Bevillnifigs-Utskottets Memorial, N:o 4U 5 "eller derutöfver” följaktligen utbytas mot dessa: ” i finhet af IV.o 26 elller derutöfver”; och i 3:e tnom.j alt varan borde alternativt kunna hallstämplas eller tullstämplas , och orden eller tullstämpad alltså vid slutet af detta mom. tilläggas.
Som emedlertid Ridderskapet och Adeln samt Borgare- och BondeStånden godkänt beloppet af 2 sk. 11 rst. för 1 U. Topp-, Kandi- och Kak-socker, samt Ridderskapet och Adeln, Preste- och Bonde-Stånden gillat de delar af Utskottets senaste förslag, deruti, på sätt nyss omförmäldt är, Borgare-Ståndet varit af olika tanke, lära Preste och Borgare-Ståndens ofvanberörde i serskilda punkter fattade skiljagtiga beslut icke till någon åtgärd föranleda, utan Utskottets i Betänkandet N:o 21 aflåtne förslag, med de dervid i Utlåtandet N:o 3o gjorde förändringar, såsom af tre Stånd antaget, böra gälla. §• 24 Borgare-Ståndet, som uppskjutit pröfningen af denna §., har följaktligen icke meddelat yttrande, angående hvad deri föreslås om tullfrihet för nödiga lifsmedel åt skeppsbesättningar m. m.; men som den blifvit af de tre öfriga Stånden pröfvad och godkänd, hemställer Utskottet, att dess förslag i denna del må anses såsom af Rikets Ständer gilladt och antaget. §§. 27 och 31.
Enär frågan, huruvida afgift till Handels- och Sjöfarts-fonden, eller såkallade C011 voy-afgifter, fortfarande, böra ega rum eller icke, ännu är af Rikets Ständer oafgjord, hemställer Utskottet, att intagandet eller uteslutandet af 27 §. samt af hvad i 31 §., rörande Convoy-afgifter förekommer, må ställas i beroende af Rikets Ständers beslut, huruvida dessa afgifter skola hädanefter utgöras eller ej.
Hvad slutligen angår den af Utskottet uppgjorda ”Förteckning på ”sådane för närvarande till in- eller utförsel förbjudne varu-artiklar, som, ”jemlikt Utskottets förslag, böra från och med den 1 Januari 1843 få, ”mot de af Utskottet åsatte tullafgifter, till Riket injöras och från Riket *utföras/’ hemställer Utskottet, att uppgörandet af en slik förteckning och 6
Hör till Bevillnings-Utskottets MemorialJY:o /yi. densammas införande i Tull-Taxan må bero på utgången af voteringen här ofvan under N:o i samt på hvad Rikets Ständer i öfrigt, angående in- och utförseln af hittills förbudne varor, beslutat eller besluta, så att, om ja-förslaget i nämnde proposition vinner, kommer en så beskaffad förteckning, innehållande de hittills förbudne varor, som hädanefter blifva till in- eller utförsel tillåtne, att vid TullTaxan bifogas.
Härförutan har dels Ridderskapet och Adeln uttryckligen bifallit Utskottets förslag i Betänkandet N:o 21, angående underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, icke allenast om oförändrade tullbestämmelser å spanmål under
Fem år, utan äfven om iagttagelser, i afseende på tullen för landtmanna-producter, vid de traclater med främmande makter, som framdeles uppgöras, dels ock Preste-Ståndet för dess del beslutat, att, i den underdåniga skrifvelse, som till Kongl. Maj:t kommer att vid Tulltaxans öfverlemnande aflåtas, Rikets Ständer borde förklara: 1:0 att, med erkännande af Kongl. Maj:ts rätt, i afseende på förbuds utfärdande och upphäfvande emot in- och utförsel af varor, Rikets Ständer i den Tulltaxa, som härjemte i underdånighet öfverlemnas, til 1- kännagifvit, å hvilka varor in- eller utförselstull bör, enligt deras önskan, ega rum; hvarvid Ständerna likväl, å de varor, för hvilka förbud blifvit föreslagne, utsatt tullafgifter, för att icke, genom följden af saknad tullbestämmelse, lägga något band på Kongl. Maj:ts rätt att förbuden upphäfva; och 2:0 att, då Rikets Ständer uti denna Tull-taxa icke kunnat bestämma annan tull än den, som efter närvarande omständigheter med Statens intresse öfverensstämmer och bäst försäkrar Statens inkomst, Rikets Ständ er till Kongl. Maj:t öfverlåta rättigheten att, efter sig företeende omständigheter, äfvensom för beredande, i afseende på utländska makter, af en för Svenska handeln förmonlig reciprocitet minska eller nedsätta den i Tull-taxan utsatta tull.
Hvad nu först angår Ridderskapels och Adelns ofvanförmälda bifall till Utskottets förslag, angående underdånig hemställan om fix tull å spanmåi samt om tullen å landtmanna-produrter i allmänhet vid traclaters uppgörande, anser Utskottet, att, då de öfriga Stånden, derigenom att de icke ogillat delta Utskottets förslag, måste anses jemväl hafva detsamma bifallit, Hör till Bevillnings-Utslcottets Memorial, N:o 41.
7 Ulskoltets hemställan, såsom af alla fyra Stånden gillad, bör iagttagas och tjena till efterrättelse vid aflåtandet lill Kongl. Maj:t af Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse med Ständernas beslut angående tullbevillningen.
Beträffande derefter den delen af Presle-Slåndets beslut, som har afseende å eventuella tullafgifter, lärer frågan derom böra uppskjutas, intilldess af Rikets Ständer blifvit afgjordt, om och hvilka så beskaffade tullafgifter skola bestämmas.
Och vidkommande slutligen hvad Preste-Ståndet yttrat, angående öfver-låtande till Kongl. Majit af rättigheten alt nedsätta de af Rikets Ständer åsatte tullbelopp, anser Utskottet, enär de Irenne öfrige Stånden icke i nämnde hänseende fattat något beslut, sig endast böra sådant vördsamt anmäla.
Stockholm den 26 Februari 1841 •
Af Ilerr Gref ve Hamilton Henning: ”Jag reserverar mig emot de af Bevillnings-Utskottet, i dess förestående Memorial, föreslagne volerings-propositioner N:ris 1, 28, 29, 3o, 3i, 82, 83, 84 (aidra alternat.), 128, 129, i32, i34, 135, i36, 139, 140, i5o, 153, i56, 161, i63, i6'4 (usta alternat. ), 172, 173, 183, 190, 191 (2:dra alternat.) 244, ^45, 203, 266, 276, 3ai, 323, 3a4, 327, 33o, 332, 336, 389, 341 och 342, hvaruti till pröfning i Förstärkt Stats-Ulskolt framställes, dels (uti N:o 1) frågan, huruvida hittills förbjudna varor, hvilka nu kunna blifva till införsel medgifne, icke må få till Riket införas förr, än från och med den 1 Januari 1843, hvilken jag anser vara, genom Preste-, Borgare- och Bonde-Ståndens sammanstämmande beslut, af Rikets Ständer, så vidt på dem beror, afgjord; dels ock förbuds-beslämmelsens tillämpning å serskilda artiklar, hvilken fråga jag äfven, med stöd af 75 §. R. O., anser vara i lika nion afgjord, så att för Utskottet numera endast återstått att för Rikets Ständer anmäla, hvad som, i enlighet med nyssnämnde §., af de serskilda Ståndens beslut blifvit en följd.
Med förbigående af de skäl, Utskottet i öfrigt för sin åtgärd i detta hänseende anfört, torde jag endast böra till vederläggning upptaga det, som verkligen skulle hafva innehållit en bevisning, om försatsen varit lika sann, som slutsatsen blifvit logiskt deraf dragen.
UlskoLlets majoritet, med en röst öfverlägsen minoriteten, har nemligen funnit det vara ”ostridigt, att ett eller två Stånds beslutj alt en förut förbuden ar - 8 Hör till Bevillnings-Utskottets MemorialN:o fu titel bör mot lull få in- eller utföras, innefattar ett åtagande af Bevillning utaf detta eller dessa Stånd, likasom att, om elt eller två Stånd stadga förbud på en förut mot tull tillåten vara, sådant innebär ett undandragande från deltagandet i BevillningenVore detta verkligen förhållandet, så skulle naturligtvis Utskottets åsigt, att frågan om förbud bör underkastas votering i Förstärkt Stats-Utskott, stå i fullkomlig öfverensstämmelse med 71 §. R. F.
Nu är emedlertid förhållandet, att, enligt 89 §. R. F., Rikets Stander icke ega magt att i mål af dylik beskaffenhet annat eller mera besluta> än föreställningar och önskningar, att bos Kongl. Maj:t anmälas, hvilket äfven blifvit af Utskottet erkändt, och något ”undandragande från deltagandet i Bevillning” ligger lika litet i den uttryckta önskan, att en vara måtte till införsel förbjudas, som det vore ”ett åtagande af Bevillning,” om Rikets Ständer förklarade sig önska, att en vara måtte få till Riket införas, men någon införselsafgift derå icke bestämdes.
Först då, när ett Riks-Stånd fastställt den afgift, mot hvilken en vara må in- eller utföras, bar det åtagit sig en Bevillning, och kan undandraga sig en sådan, endast genom att för sin del icke bestämma någon eventuel tull-afgift för den händelse, att samma Stånds önskan om förbud å en varas in- eller utförande icke uppfylldes.
För båda dessa fall eger hvarje Riks-Stånd en obestridlig rätt att få sin mening pröfvad, på sätt 71 §. R.
F. stadgar, men längre sträcker sig, enligt min öfvertygelse, icke denna rättighet, hvilken således icke kränkes, då frågan om förbud å varors ineller utförsel behandlas, på sätt 75 §.
O. föreskrifver.
För den åsigt, att så borde ske, har jag inom Bevillnings-Utskoltet röstat, och vågar härmedelst vördsamligen underkasta densamma Rikets Ständers pröfning.” Af Herr von Heland: ”Uti Utskottets beslut att söka bringa frågan om det i Tulltaxan så mycket omtvistade ordet Förbud under votering i Förstärkt Stats-Utskott, har jag icke kunnat deltaga af följande skäl: efter slutad discussion öfver Tulllaxe-förslaget, beslöt Ridderskapet och Adeln inbjuda medstånden att utsätta alternativa tullar för de varor, som äro förbjudne, i händelse Kongl. Majit skulle upphäfva förbuden; denna inbjudning bar af 3:ne
Stånd blifvit antagen, och af det 4:de, eller Borgare-Ståndet, förklarad hvilande, tilldess jemknings-förslaget i Tulltaxan förekommer, hvarigenom dessa 3:ne
Stånd redan förklarat Kongl. Majit berättigad att borttaga förbuden, och således stämplat frågan såsom ekonomisk.
Nu har Utskottet det oagtadt, med pluralitet af den förseglade sedeln, förbiset dessa hos 3:ne
Stånd kort förut fattade beslut, hvilket i min tanka synes Jior till Bevillnings-Utskottets Memorialj JV:o 4U 9 synes vara alldeles i sirid mot den nu vunna meningen; och söker således att framtvinga dess åsigt, att frågan om förbud är af Bevillnings natur.
Det är denna åtgärd, jag ansett lagstridig, och som föra nied t mig att härmed reservera mig.” Af Herr Kyrkoherden Bergvall: ”Jag reserverar mig mot Utskottets beslut, och anser, på grund af 89$.
Regeringsformen, Rikets
Ständer icke ega maktj att annat eller mera besluta än anmäla frågan om förbudj såsom ett önskningsmäl hos Kongl. Maj:t, och således med densamma icke vidare sig befatta.
Då endast sådane frågor, hvaröfver Rikets Ständer ensamt ega alt besluta, kunna blifva föremål för votering i Förstärkt Stats-Utskolt, synes mig
Utskottets beslut innefatta ingenting anjiat eller meras än alt rakt afskära möjligheten för Kongl. Maj:t att, på sätt ofvannämnde §. bjuder, efter Stats-Rådets hörandej göra å frågan det afseendej Han för Riket nyttigt finnéroch således ingenting mer eller annatj än en uppenbar kränkning af Grundlagen oell en vådlig inkräktning på den andra Statsmaktens gebit.
Till stöd för Utskottets åsigt har blifvit anfördt: alt som förbudsfrågan varit och är ett föremål för Bevillnings-Utskottets handläggning vore den af bevillnings-natur; likasom skulle frågans natur derigenom kunnat förändras, likasom egde Bevillnings-Ulskollet denna utomordentliga förmåga alt förvandla frågornas natur, endast det lägger sin hand på dem.
Man skulle väl kunna erinra, alt delta låter något underligt_, för alt icke säga rent af underbart, men man kan åtnöja sig med alt påminna, det Riksdags-Ordningens 34 2 mom. uttryckligen stadgar: att sjelfva ämnets beskaffenhetj efter Grundlagen, men icke den hvarje serskildt Utskott uppdragna befattning j skall bestämmaj huru ett mål bör af göras.
Också hafva andra försvarare af Utskottets beslut välbetänkt med^ gifvit, att frågan väl vore af ekonomisk natur, men — — men icke af rentj icke ens öfvervägande ekonomisk natur, •— i sanning en för ifrågavarande ämne ny dislinction, som blott har det emot sig, alt den är alldeles fremmande för Grundlagen, hvilken endast talar om frågor, som röra Rikets allmänna hushållning eller ekonomiska frågor i allmänhetj de må nu, enligt Utskottets tanka, indelas i hel- eller half-renaj eller icke ens öfvervägande rena.
Fröt. 1840 och 1841. 5 Sami. 1 Afd. 34 Haft. io Hör till Bevillnings-Utskottets Memorial , JY:o 4l - Man ser således, att, om Utskottet icke skulle tilltro sig ega förmågan alt helt och hållet förvandla frågornas natur, det dock tilltror sig ega den alt genom sin handläggning kunna indela dem icke rena, icke ens öfvervägande rena.
Jag kan beundra det konstrika i Utskottets argumentationssätt, jag är skyldig att respectera Utskottets öfvertygelse; men jag är i första rummet skyldig alt respectera och lyda Grundlagen, och kan, efter mittsätt att läsa och förstå den, icke annat än beklaga, alt Utskottet beträdt en bana, visserligen ny, men af så betänklig natur, alt den leder till ingenting mer eller annat, än att betaga Konungamakten en af dess vigtigaste rättigheter, en makt, som Grundlagen välbetänkt lagt i Konungens händer.
Men så mycket jag beklagar detta mod af dem, som sjelfve äro så ömtåliga om deras makt, så mycket gläder det mig, alt, ehuru beslutet blifvit fatladt icke blott af Afdelningen, utan ock af Utskottets Plenum, och således 2:ne steg redan tagna, det 3:dje och afgörande steget måste lagas i Ståndens Plena, och således inför Ståndens och deras Talmans ögon, hvilka äfven ega sina rättigheter och skyldigheter, och nog skola veta att gifva Utskottet riktigt besked och visa det rätta vägen.” Af Herr Prosten Nibelius: ”Emot Bevillnings-Utskottets med en enda rösts pluralitet vidtagna beslut, att Riks-Ståndens olika meningar, huruvida förbud för en varas in- eller utförsel må ega rum eller ej, böra underkastas omröstning i Förstärkt Stats-Utskott, reserverar jag mig.
Att frågan, om en varu-arlikel må till Riket få införas eller derifrån utföras, hörer till Rikets allmänna hushållning eller Rikets allmänna styrelse, och att Konungen således, enligt 8g §.
Regeringsformen, eger att derom allena besluta, lärer vara obestridligt.
Också medgifves det uttryckligen i motiven för det af Utskottet fattade beslutet, att det på Kongl. Majrt allena beror att afgöra, om en vara må till in- eller utförsel vara förbjuden eller ej.
Då detta är medgifvet, måste det äfven medgifvas, att frågan icke är af beskattnings- eller bevillnings-natur, ty bevillnings- eller beskattnings-frågor afgöras, enligt 67 §.
Regeringsformen, af Rikets Ständer allena.
Häraf torde det äfven vara klart, att denna ekonomiska fråga ej bör underkastas omröstning i Förstärkt Slals-Utskotl; ty Grundfagens så väl ordalydelse som andemening antyder* alt endast sådana frågor* öfver Hör till Bevillnings-Utskottets Memorial „ N:o 4U J l hvilka Ständerna allena hafva att besluta, kunna blifva föremål för omröstning i sistnämnde Utskott.
I motiven för Utskottets beslut lägges en synnerlig vigt derpå, att Ständerne, genom sitt bifall till usta punkten af de uti Utskottets Utlåtande N:o 3o förekommande allmänna anmärkningar, medgifvit, att Bevillnings-Utskottet må ensamt handlägga frågan, om förbud för någon varas in- eller utförsel må ega rum eller ej, genom hvilket medgifvande Utskotlet förmenar, alt
Ständerne redan erkänt frågan vara af bevillningsnatur; Riksdags-Ordningens 34 $■ 2 mom. stadgar dock uttryckligen, ”att "sjelfva ämnets beskaffenhet efter Grundlagen, men icke den hvarje serskildt
Utskott i allmänhet uppdragna befattning skall bestämma, huruledes ett mål, i enlighet med Rikets Ständers deröfver tillhöriga beslu”tande-rätt, bör afgöras.”
Alt de nu församlade Ständerne deremot redan erkänt Konungens rättighet att häröfver allena besluta, och att fr äg uti således är af ekonomisk beskaffenhet bevises deraf, alt 3:ne Riks-Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Bonde-Stånden, beslutat, att äfven för de varu-artiklar, för hvilka förbud blifvit af Ständerne föreslagna, tullafgifter borde evenluelt bestämmas, för den händelse nemligen, att Kongl. Majit skulle finna för godt att för en eller flere af ifrågavarande artiklar upphäfva förbuden.
Slutligen må det äfven anmärkas, alt detta af Bevillnings-Utskottet vidtagna, efter mitt omdöme, grundlagsvidriga beslut också är helt och hållet stridande emot den praxis, som under de förra Riksdagarne gjort sig gällande.” Häruti instämde Herrar Prostarne Nordhammar och Hallbeck samt Herr Grapengieser.
STOCKHOLM, Nordströmska Boktryckeriet, 1841• Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 42. 1 N:o 42.
Ulsk. den 11 Mars, kl. 3 e. m.
Utlåtande, i anledning af anmärkningar emot Utskottets Memorial N:o 3 O, angående Riks-Ståndens i vissa delar fattade beslut öfver Utsk ttets uti Memorialet N.o å/f afgifn^ förslag till samman]'emkning af de skiljaktiga besluten, rörande grunderna för den blifvande allmänna B evil hunden, samt f öreskri/terne för tillämpningen deraf. C? enom Protocolls-utdrag af den 18 nästlidne Februari, bar Vidlöf!. Borgare-Ståndet till Revillnings-Utskottet återremitterat förenämnde Memorial N:o 3q, i hvad det rörer 2g:de Voterings-propositionen uti Memorialet 34, pag- 37, på grund af gjord anmärkning, att frågan, huruvida besvär öfver Pröfnings-Comitees beslut må anföras bos Kongl. Maj:t, eller, såsom hittills, hos Kammar-Rätten, borde, såsom rörande en bevillnings-grund och dess tillämpning, afgöras genom votering i Förstärkt Stats-Utskotl; hvaremot Höglofl.
Ridderskapet och Adeln samt Högvördige Preste-Ståndet under den 18 Februari och den x;sta dennes beslutat att lägga Memorialet till handlingarne, samt Hedervärda Boude-Slåndet detsamma under den 20 sistlidne Februari bifallit.
Då således Bonde-Ståndet, i likhet med Ridderskapet och Adeln •arnt Preste-Ståndet, ansett frågan om votering förfalla, och att, i afseende på ofvanberörde mål af reglementarisk beskaffenhet, borde förblifva vid hvad uti nu gällande Bevillnings-Förordning finnes stadgadt; så anser Utskottet den erhållne återremissen icke föranleda till annan åtgärd, än att omförmälde förhållande Vällofl.
Borgare-Ståndet vördsamt tillkännagifves.
Brot. 184.0 och 1841. 5 Sami. 1 Ajd. 35 Haft. 1 2 Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 43.
Ank. till Exp. Utsk. den 11 Mars, kl. 3 e. m.
Betänkande, i anledning af Riksdags-FuUmägtigcn Didric Weströms /rån Kopparbergs
Län motion Örn befrielse jr än bevillning för Lima Sockens invånare.
Sedan Stats-Utskottet, i sammanhang med extra Stats-Regleringen, handlagt en af Riksdags-fullmägligen Didric Weström från Kopparbergs