Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— Då Kongl. Majit, genom serskilde, tid efter annan, uti administrativ väg utfärdade Författningar, allena beslutat och förordnat angående både afrads- och kronotiondespanmålen samt öfrige räntors uppsägning, forsslande, utgörande och lösande, samt i de äldre stadganden, som härom varit gällande, infört ålskillige förändringar och jemkningar till räntegifvares lindring, så alt bland annat den i ;4:de Siats-Utskottets Utlåtande N:0 273. 5 punkten af Presterskapets privilegier förbehållne rätt för elem, som bekommit spanmål af Kronan till lön utur Kyrkoherbergen, att låta tiondegifvaren föra dem till hvad ort inom Lagsagan som helst, blifvit inskränkt till leverering inom visst kortare afstånd m. m.; och helt annat syntes vara, alt föreskrifva sättet för räntornes utgörande efter tidernes förändrade kraf, än alt skilja Ståndet från en förmon, som i ^:åe punkten af privilegierne blifvit Biskopar, Superintendenter, Professorer, Kyrkoherdar m. fl. gifven, att framgent tillgodonjuta hvad dem till underhåll och lön är vordet tillagdt; en ändring, hvarom nu icke fråga vore, genom ett förslag, som åsyftade att tillhandahålla en hvar i det gångbara myntet fulla värdet af hvad honom till bestämdt belopp tillkommer; samt då, genom det serskilda förslag, som Kongl. Collegium i underd. afgifvit, rörande en förändrad method för markegångs-sältningen, allt inflytande från så väl räntetagares som räntegifvares sida, på denna åtgärd, skulle fullkomligen upphöra, samt fruktan för låga markegångspris hädanefter deslomindre ega rum, som mai kegångssättningen kom me att inskränka sig till ett enkelt beräknande efter bestämda grunder och under nödige controler af de hela året gångbara prisen i orten, hvadan Preste-Slåndet, genom penninge-anslag, efter medelmaikegångspris, för innehafvande tiondespanmål lika väl kunde komma att vinna som förlora på förändringen, och ej heller nu af privilegierne hemtat något stöd för dess bestridande; så föreställde Kammar-Collegium sig, att utaf Preste-Ståndels ofvanberörde anmärkningar någon betänklighet icke uppstode deremot, att hvad Piikets Ständer i underd. föreslagit äfven till Presterskapet såsom löntagare utsträcktes, så att Inrättningar, sorn i allmänhet nu befinnas olämplige, icke måtte bibehållas, mera till inbillad än verklig fördel för endast en class bland Statens Embets- och Tjenstemän, men till massans af folket uppenbara lidande; och hvad anginge Riksdagsfullmägtiges från Östergöthlands
Län underd. protest, så syntes densamma mera härröra från missförstånd om afsigten med Rikets Ständers beslut, än grunda sig på verklig kännedom af ortens egen fördel, då kunnigt vore att, sedan Kongl. Maj:t i Nåder tillåtit räntegifvare alt lösa deras Kronan behållna tionde- och afradsspannmål efter årlig markegång, utan tillägg af forsellön, räntegifvare i Östergöthland, likasom annorstädes, mindre än förr begagnat sig af levereringsrätten in natura, samt äfven under förmonligare sädesår allmänt löst deras ränlespanmål med penningar, ett förhållande, som mer än annat ådagalade, det farhogan, att folket i allmänhet skall vara i verkligt behof af och på sådan grund anse med sin fördel öfverensstämmande att leverera räntorne in natura, vore inbillad Stais-U tskottcts Utlåtande N:0 273. oell härrörde från bristande kännedom af landets ställning och behof, hvarföre ock ofvanberörde reservation, i Collegii tanka, destomindre förtjente afseende, sona hvad forsellönen anginge, det icke kunde, emot Kongl. Brefvet den 3o Mars 183o, angående uppbörden af Kronans spanmålsintradér, ifrågaställa, att densamma borde af räntegifvare erläggas, om, efter indelningarnes indragning, Kongl. Majit och Kronan komme 1 disposition af ali nu indelt tionde- och afrads-spanmål, liksom af den Kronan behållne.
— Enär i öfrigt, vid granskning af Rikets Ständers förslag, ehvad det betraktades såsom ett provisionel ordnande intilldess ofvanornförmälde fråga örn hemmansräntornas indragning kunde blifva definitivt afgjord och i verket satt, eller i fall, emot förmodan, sådan indragning, oaktadt redan derom fattade beslut, icke skulle till verkställighet komma, såsom en till längre tid utsträckt och beståndande reglering af grunderne för hemmansräntornes utgörande, Collegium ansåge de af, Rikets Ständer till stöd för förslaget utvecklade skäl vara i hufvudsakligaste omständigheter redan af Collegium framställde i serskilde underd.
Betänkanden, och då de utvägar Rikets Ständer uppgifvit till upphjelpande af de utaf Collegium omnämnde olägenheter, sorn åtfölja nu varande indelta löningssält, syntes ändamålsenliga och så nära, som tidens fordringar medgåfve, afsåge räntegifvares och räntetagares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, på hvilkas tillgodonjutande, så länge detta löningssält bibehölles, anspråk gjordes, de der likväl, så vidt de innefattade en förment löneförmon, rimligen icke kunde vära gällande för andre Embets- och Tjenstemän, än som nu tjena, men icke för dem, sorn framdeles tillsättas med de löneförmoner Kongl. Maj:t i Nåder bestämmer; så tillstyrkte Kammar-Collegium, för sin del, alt Kongl. Maj;t ville i Nåder gilla och fastställa ofvanberörde af Rikets Ständer föreslagne hufvudgrunder, samt i öfverensstämmelse dermed och jemte upphäfvande af Författningarne af åren i8o3 och 1815 med flere härmed gemenskap egande, i Nåder utfärda en ny Förordning angående sättet för all kronotionde- och afradsspanmåls-, tillika med öfrige, hemman och lägenheter åsatte, grundräntors utgörande och lösande, utan afseende å den disposition, som deraf till ena eller andra Staten eller allmänt behof gjorde blifvit; samt af Kongl. Krigs-Collegium: alt det för sin del ansåge betydliga fördelar hemtas deraf, om, vid årliga markegångstaxorncs upprättande, det föreslagna förfarandet iaktloges, att, sedan årets markegångspris i Länet blifvit satt, detsamma med de nästföregående 4 årens i samma
Län hopsummerades, då femtedelen af denna summa skulle blifva Länets markegångspris för året; och tillstyrkte Kongl.
Krigs-Collegium alltså antagandet af Ståts-Utskottets Utlåtande N.-o 273.
7 •delta förslag, äfven om det af Rikets
Ständer projecterade sätt lill förändring af räntornes uppsägning och leverering m. m. icke för närvarande skulle vinna Nådigt bifall.
— Beträffande åter den i underd. föreslagna förändringen i grunderne lör utgörandet af så väl kronotionde- och afradsspanmål, sorn andra å hemman och lägenheter inuelle räntor; syntes närvarande tidsförhållanden, så väl i afseende på lefnadssätt, som landtbrukets och varuafsättningens beskaffenhet, emot hvad dessa voro vid Indelnings-Verkets början, nu mera vara mycket förändrade och hafva föranledt en allmännare ömsesidig önskan att erhålla och erlägga räntepersedlarn. es de ega rum, hvarföre ändamålet med Rikets Ständers underd. framställning syntes önskvärdt att vinna; men Krigs-Collegrum ansåge i underdånighet, att de förestagne vilkoren ej tillräckligen skyddade Kongl. Maj:t och Kronan samt de enskilde räntetagarne från förluster i deras hittills egande lagliga inkomster, då icke något correetiv blifvit uti det underd. projectet uppgifvet, till förekommande deraf, att det i förslaget omför malde första markegångspriset, med hvilket de fyra föregående årens skulle sammanläggas för att erhålla ett medeltal, blefve allt för lågt, under varornes verkliga värde vid levereringstiden; att, 0111 den ordning för markegångssättningen i Riket, som finnes omnämhcl i Kongl'.
Brefvet den i5 Januari j831, framdeles blefve gällande, denna betänklighet syntes håfven, men intilldess ansåge Krigs-Collegiirin de hittills gällande
Författningar cm de indelta räntornes uppsägning och leverering närmast förvara räntegifvare*, och räntelagares nu egande ömsesidiga rättigheter.
Härförutan har Utskottet fått emottaga följande uti dessa ämnen väckte serskilde motioner, dem Utskottet ansett böra i sammanhang med dea Nådiga Propositionen behandlas,, nemligen; «j) inom Ridder skåpet och Adeln r 1:0 af Grefve von Fersen, 71 j hvars motion är densamma, sorn deU förslag Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag till Kongl. Majtls Nådiga bifall i underdånighet framlade, rörande utgörandet 'af grundräjilorne och Kronotionde», och hvilket förslag uti deri Kongl. Propositionen innefattas; 2:0 af Herr Hjärne, St.som, i afseende på hehofvet att befälets vid indelta arméen aflöning stäldes på en mera säker och bestämd fot, föreslagit: att de vid hvarje regemente tillsatte Lönings-Direetioner, hvilka det åligger att fördela alla de till befälets aflöning anslagne medel, belt och hållet måtte försvinna,, och Boslälls-Directionerua besörja 8 Stats-TJtskottets Utlåtande N.-o 273. indragne boställens utarrendering; att
Regementsskrifvarne finge uppbära arrendemedlen jemte alla öfrige till den samfälda löningsfonden indragne medel, såsom kronotionde, hemmansräntor m. m., men redovisa alltsammans directe till Stals-Verket; samt slutligen, att de contante medlen insattes för Stats-Verkets räkning i Länets Ränteri, och den spanmål, som ej genast kunde förvandlas i penningar, levererades i Kronans närmaste magasin; bvaremedlerlid alla löner borde utgå directe ifrån StatsContoret på bestämda tider, antingen på en gång för året i December månad, eller qvartaliter, och Konungens Befallningshafvande öfvertaga omsorgen alt för Stats-Verkets räkning i penningar realisera den uti Länets magasin levererade spanmålen samt medlen till Stats-Contoret insända; och hafva, i anledning häraf, anföranden blifvit afgifne utaf Hans Excellence Herr Grefve Brahe, M., Herr Liljenstolpe, Carl, Friherre Diiben, C. J., Herr von Hejne, G., Herr Lefren, J. P., samt Grefve Horn, C. F. b} inom Bonde-Ståndet: 3:o af Riksdagsfullmägtigen Peter Persson ifrån Calmar Län, sorn föreslagit: 1) alt räntegifvare hädanefter måtte befrias ifrån all skyldig het att till corporationer och inrättningar, af hvad namn och beskaffenhet som helst, eller till Embets- och Tjenstemän erlägga de af deras hemman utgående, nu indelte hemmansräntor, vare sig uti spanmål eller andre räntepersedlar, utan alla redan skedde dispositioner och indelningar af Sådane räntor upphöra och desamma till Siats-Verket indragas, med ultryckligt förklarande, att någon disposition af hemmans eller lägenhetsgrundränla hädanefter icke må ega rum; 2) att, i följd häraf, jemväl skyldigheten för skatte- och kronohemmans innehafvare att utgöra öke- eller dränge-dagsverken, som ingå i hemmanens grundränta, måtte försvinna, ehvad sådana dagsverken äro disponerade åt indelningshafvare och enskilde jordegare eller Kronan förbehållne, men anslagne vid fastigheter, hvilka tillhöra Staten och för dess räkning förvaltas; samt 3) att deremot räntegifvare i allmänhet och utan undantag förklaras berätigade att alltid, efter årlig markegång, hos Kronans ordinarie
Uppbördsman erlägga lösen med penningar, så väl för kronotionden och afradsspanmålen, som för dagsverkena och öfriga räntepersedlar; räntegifvare härigenom likväl icke betaget att, efter skedd uppsägning ifrån deras sida, få i närmaste Kronomagasin leverera spanmålen in natura - Stals-TJtskottcts Utlåtande N.o 273. 9 lura de år, då de, i saknad utaf afsättning, icke kunna åstadkomma penningar till spanmålens lösande. 4:o
En motion af samme
Ledamot j deruti han åsyftat den förändring för markegångssättningen, att Rikets Ständer vid hvarje Riksdag, på grund af medelprisförhållandena under förflutne tiden, stadgade det noarkegångspris, som för fem år derefter, eller intill nästa Riksdag, inom hvarje Län bör tjena till grund, så väl för hemmans-räntornes afbördande, sorn vid andre liqvider, för hvilka markegången länder till efterrättelse. 5;o Likaledes ett af Peter Persson afgifvet förslag, rörande hemmansräntornes förenkling, innefattande hufvudsakligen: att Rikets Ständer måtte på det sätt jemka det af Stats-Utskottet vid nästlidne Riksdag i denna fråga föreslagne och af Rikets Ständer godkände beslut, att hvarken de skattskyldiges hörande edler serskilde Comiterades förordnande, i ändamål att leda och utföra den ifrågaställde förenklingen af heminansräntepersedlar, må anses vara af nöden, utan arbetet utföras af visse, utaf Kongl. Maj:t dertill förordnade erfarne och för deras åtgärder ansvarige Tjenstemän, efter de grunder, som Kongl.
Kammar-Collegiurn föreslagit och båda Statsmagterne godkänt, men under det en gång för alla stadgade förbehåll, att den nya grundränta, som i ett färre antal persedlar varder en lägenhet påförd, icke må kunna i något fall öfverskjuta den gamla grundräntan, i hvilka förslag flere Ledamöter af Bonde-Ståndet instämt. 6:0 Af Riksdagsfullmägtigen G. A. Kolmodin från Gottland, som, efter framställning af den tackande belägenhet, hvaruti indelningsgifvare sig befinna, begärt och yrkat, att dessej, i likhet med innehafvare af andre hemman, måtte få med penningar liquidera deras räntepersedlar, efter det för hvarje år fastställde markegångspris; stödjande Motionairen, som af indelningsgifvarne i hans hemort fått sig uppdraget att väcka denna fråga, sitt yrkande på följande tvänne omständigheter, all nemligen alla inom samma yrke och uti samma läge varande samhällsmedlemmar böra draga lika onera, samt för det andra, att, då Kronan åt indelningshafvaren öfverlåtit dess rätt till hemmansräntorne, dfnna öfverltitelss icke bör åt den sistnämnde inrymma rättighet vill en annan och mera utsträckt liqvidalionsgrund af räntorne, än den Kronan sig sjelf förbehållit. di/i. lill 11.
Prot. 1834■ 4 Sami. 1 Af cl. 2 Dand. 2 25;te Häftet.
IO Slats-lhskoltels Utlåtande No lj3.
Uti denna motion har Riksdagsfullmägtigen Per Isaacsson frän Gottlands Län instämt. 7:0 Af Riksdagsfullmägtigen Johan Olsson från Stockholms Län, hvars framställning, den Anders Johansson frän Upsala Län bi träd t, åsyftar, att Rikets Ständer mätte hos Kongl.
Majit i underd. anhålla om den ändring i nu gällande Författningar, rörande afrads-, kronotionde- och räntespanmål, att densamma finge, i likhet med hvad för Kronans beliållne spanmålsränlor är stadgadt, in natura levereras! utan alt någon uppsägning förut behöfde ega rum; men om detta icke kunde bifallas, hemställde Motionairen, att räntegifvaren, då spanmålen skall efter markegång lösas, icke må behöfva erlägga den nu stadgade forsel-lönen, 16 sk. för en tunna råg och 12 sk. för en tunna bafra. 8;o Af Riksdagsfullmägtigen Botvid Jonsson från Östergöthland, som anfört: att då i senare tider flere missbruk vållat ett uppenbart förtryck för skattgifvare, derigenom att indelningshafvare och löntagare fordrat att få sina räntor levererade på olika från hvarandra aflägse belägne ställen, ansåge Motionairen sig böra föreslå, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att de skattgifvande finge, så vidt sig göra låter, erlägga sin skatt för hvarje hemman, på ett och samma ställe, till så stort belopp, som tillhörde en viss räntetagare; i sammanhang hvarmed Botvid Jonsson yrkat, alt uppsägning utaf alla af jorden utgående spanmålsskatter till leverering in natura måtte af häradsboerne få verkställas hos Länsmannen i stället för Kronofogden, hvilken ofta vore aflägse boende och vid flere tillfällen borta från sitt hemvist. gio Af Anders Normark från Westerbottens
Län, hvilken likaledes klagat öfver räntetagares stegrade anspråk i afseende på fraktande af räutepersedlarne och framställt de olägenheter, som derigenom drabba allmogen, serdeles i de norra orterne; hemställande derföre, att det alltid må vara räntegifvare tillåtet att efter ortens markegång, utan förhöjning, lösa tiondespanmålen och afraden; den vare sig indelt eller Kronan behållen. 10:0 Af Riksdagsfullmägtigen Nils Ersson och Eric Ericsson från Gefleborgs Län, de der, med förmälan att de, i fråga om indelte hemmansräntornes ingående lill Slats-Yerket m. m., som uti Peter Perssons från Calmar
Län först afgifne här ofvan intagne motion omförmäles, biifvi af honom förekomne, förklarat sig till alla delar instämma i dennest mening. 11:0 Af Jöns Persson från Malmöhus
Län, hvars motion framställer yrkande af förbud för dem af Presterskapet, som lill förstärkning af de - Stats-Ulshottets Utlåtande W;0 273.
11 ras löner, uppbära kronotionde-spanmål, att densamma utfordra på annat sätt och i annan ordning äu vid Kronans behållne tiondesäd eger rum; och har Riksdagsfullmägtigen Eric Ersson från Westmanlands
Län häruti instämt. 12:0 Af Gustaf Gustafsson från Södermanlands
Län: alt tiondegifvare måtte förklaras berättigade att aflemna sin räntespanmål till den närmast hans hemvist boende räntetagare. i3:o Af Riksdagsfullmägtigen Anders Andersson från Skaraborgs
Län: att då de fleste afrads- och kronotionde-gifvare inom nämnde
Län årligen lida förluster derigenom, alt de, vid spanmålens levererande in natura, beslående af hälften råg och hälften korn, merendels måste, i brist af tillgång på det senare sädesslaget, hvilket i flere Härad icke kan med fördel odlas, till qvantiteten utgöra denna deras afgäld i råg, utan att det värde, hvarmed rågen öfverstiger kornet, kommer Stats-Verket eller den skattskyldige till godo; trodde Motionairen sig bora, för vinnande af ändring härutinnan, föreslå: att de inom Skaraborgs
Län boende afrads- och kronotionde-gifvare, hvilka, då spanmålen skall utgå in natura, ej vilja leverera korn, må vara berättigade att, i stället för detta sädesslag, lemna råg till så stort qvantum, som, efter årets markegångspris, i värde motsvarar det korn de äro skyldige utgöra, samt att, i sammanhang härmed, kronotionde-gifvare på de orter inom Länet, der korn med mera fördel än råg odlas, äfvenledes må tillåtas alt i stället leverera korn till ett belopp i markegångsvärde motsvarande den råg de böra erlägga. 14:o Af Rikdagsfullmägtigen Tufve Månsson frå Malmöhus Län: att den till löntagare samt allmänna inrättningar anslagne kronotiondespanmål måtte få lösas efter medium af föregående fem årens markegångspris med förhöjning af 16 sk. för en tunna råg eller korn samt 12 sk. för en tunna bafra. i5:o Af Riksdagsfullmägtigen Nils Strindlund från Wesler-Norrlands
Län: att, då uti äldre Författningar icke finnes någon grund till den fördel tiondetagare i senare tider fått sig tillagd, att alltid erhålla afradsgild säd, äfven om tiondegifvaren icke kan utaf sitt hemman sådan åstadkomma, funne Motionairen sig I Öra it
Ia ten yrka, hvad billighet och rättvisa jemväl påkallade, att ränte- och tiondegifvare må berättigas, antingen att, i likhet med hvad genom Kongl. Brefvet den 10 December i8ro ar för Westerbotten medgifvet, vid spanmålens leverering in natura få utgöra sådan spanmål, de för året bevisligen inskördat, utan afseende 12 Stats-Utskoltets Utlåtande N.o 2~3. *pa sädens bättre eller särare beskaffenhet, eller alt, om tionde-tägaren dermed icke åtnöjes, erlägga lösen efter ortens eller Rikets markegång, med vanlig forsellön, hvarmed tionde-tagaren bör, i Molionairens tanka, vara belåten, enär markegångspriset ofta finnes vara högre och sällan lägre än det gångbara. 16:0 Af Riksdagsfullmägtigen Anders Danielsson från Elfsborgs Län, hvilken, efter att i minnet återföra sin vid sisllidne Riksdag gjorde utredning, rörande grunderna och vilkoren för grundskattens utgörande, yttrat sig böra betrakta denna fråga under 3;ne hufvudsynpunkter, eller i afseende i:o på grundskattens reduclion eller förvandling i vissa hufvudräntor för hvarje landsort, 3:0 på dess utgörande directe till Stats-Verket, samt 3:o på dess leverering till indelningshafvare; framställande härjemte Anders Danielsson följande motion: cd) att med bibehållande af räntegifvares rättighet att utan forsel-lön lösa de enskilde spanmålsräntorne, antingen efter markegång eller efter medelpris, så vida Rikets Ständer ett sådant Riksdag från Riksdag fastställa, tillika mätte stadgas, att, intilldess etLsådant medelpris varder satt, räntegifvare skola ega rätt att, då missväxt infaller, lösa de qindelte spanmålsräntorne efter det pris, hvartill de äro upptagne i markegungstaxan näst före missväxtåret, så att olyckan af missväxt, då allmogen beliöfver lindring, icke må, såsom hittills, föranleda till dess-ytterligare betungande; samt ö) att alla öfrige indelte, eller Kronan behållne jordeboksoch mantalsräntor, hvilka efter årlig markegångsförvandling böra utgå, skola hädanefter som förut betalas med penningar, men efter det pris, sorn erbålles genom medium af de senast forflutne fem årens markegång, samt på detta sätt, för fem år i sender, debiteras de skattskyldige till betalning, dock med 10 procents nedsättning i det efter nämnde grund uträknade medelpriset.
Vidkommande åter de indelta räntorne, så, enär flere omständigheter i afseende härå påkallade förändring, trodde Motionairen sig böra föreslå, det Rikets Ständer hös Kongl.
Majit i underdånighet begära: 1:0 att de åf nu varande indelningshafvare, som sådant åstunda, må ega öppet, att, emot afstående lill Slals-Yerket af inneliafvande indelningar, genast komma i åtnjutande af den penningelön, som för inneliafvande Embete eller Tjenst å den nya Staten kan blifva bestämd; och 2:0 att, i fall några oväntade hinder för regleringens verkställighet denna Riksdag skulle möta, Kongl.
Majit täcktes, vid utfärdande hädanefter af fullmagler å Embeten och Tjenster, hvarmed indelt lön är förenad, deri låta införa det vilkor, att Stals-Utskollels Utlåtande N.o 273. innehafvaren skall afstå sin indelning, och nöjas nied den penningelön, sorn för Embetet eller Tjensten kan blifva fastställd.
Af den anledning, att lång tid torde åtgå innan regleringen af indelningarnes indragande kunde fullbordas, och allmogens lidande emedlertid skulle genom räntornes omåttliga uppstegrande under missväxtår än vidare fortfara; så, och då Indelningsreglementet föreskrifver ett maximipris, öfver hvilket räntorne vid tillfälle af missväxt icke få höjas, hemställde Motionairen, att Rikets Ständer, för så lång lid, som Kronans räntor ännu möjligen kunna komma alt såsom löner lill Tjenstemän eller Inrättningar utgöras, måtte, i likhet med hvad Konung Carl X.I:s Indelnings-Reglemente stadgar, utsätta ett pris, öfver hvilket betalning för spanmålsränlorne i missväxtår icke må kunna ränlegifvarne affordras; och ansage Anders
Danielsson detta maximipris, forsel-lön inberäknad, kunna bestämmas lill 2 R:dr 3a sk. för bafra, 5 R:dr 16 sk. för korn och 8 R:dr allt Banco för råg, hvarmed indelningshafvare, enär detta pris efter silfvervärde betydligt öfverstiger det, som uti Indelnings-Reglementet finnes utsatt, borde blifva skäligen belåtne.
Efter att sålunda hafva afgifvit de förslag, som, i Motionairens tanka, kunde förskaffa allmogen någon lindring uti den för Krono- och Skattehemmanen tryckande beskattningen, ansåg Iian sig slutligen böra tillstyrka vidtagande af en ändamålsenlig samt på rättvisa och billighet byggd reglering af hela grundskatts-systemet, hvartill möjlighet genom inde loingarnes snara indragande först bereddes’; i hvilket hänseende Molionairen anfört, att då grundskatten, enligt Författningarna, skall bestämmas genom skattläggning, hvilken åtgärd bör grunda sig på ordentligen tillkommen och behörigen fastställd method, men dessa melboder dels äro osäkre, dels origtigt tillkomne och för vissa provincer aldeles saknas, hvaraf inträffat, att uti hemmanens skattläggningar i allmänhet förefinnes mycken olikhet, så att en stor del blifvit öfver all höfva betungade, under det andra utgöra en någorlunda skälig ränta; så hemställde Molionairen, det Rikets Ständer måtte bos Kongl. Maj:t i underd. anhålla: 1:0 alt 1111 gällande skattläggningsmethoder måtte granskas och, efter det allmogens deputerade i hvarje Län deröfver blifvit hörde, skäligen jemkas ssmt i den nion nedsättas, att icke öfver hälften af hemmanets rena afkastning, sedan utsäde och arbete afräknats, må kunna, såsom grundskatt, rotering och tionde derunder äfven inbegripne, dervid lagas i beräkning; 2:0 att det må vara öppet för kronohemmans-åbo och egare »f skattehemman, som kan visa, alt hemmanet blifvit öfver gällande method skattlagdt, alt utan minsta äf - Slats-TJtshotlets Utlåtande N.-o 27,?. ventyr för sin åbo- eiler skatterätt, deruti erhålla förmedling, hvilken ulan sökandens bekostnad borde verkställas och blifva gällande till efterföljd sex månader efter det handlingarne till Kammar-Collegium inkommit, änskönt
Coliegium icke inom samma tid skulle medhinna taga förmedlingsåtgärden under pröfning. 17:0 Af Riksdags full mägligen Per Jönsson från Christianstads Län, hvars motion, den Jöns Persson från Malmöhus