Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då det ansetts nödigt, att uti näringsförfattningarne meddela bestämmelser angående den ålder, under hvilken barn ej må i arbete antagas, synes man i lagstiftningen ej utan afsigt hafva underlåtit stadga, att större eller mindre mått af kunskeper böra vara vid viss ålder förvärfvade.
Mångfaldiga exempel visa, att utvecklingen i andligt och fysiskt afseende icke alltid går i jemnbredd.
Barn finnas med så trög fattnings — gåfva och af en så sen förståndsutveckling, att de ej vid tolf eller ens vid femton år kunnat förvärfva det i folkskolestagan såsom minimum ansedda kunskapsmåttet.
Obilligt vore då, att desse, åt hvilka naturen i ersättning för intellektuela brister kan hafva gifvit en stark kroppsbyggnad, skulle genom lag tvingas till sysslolöshet.
Om åter föräldrar, fattigvårds- eller skolstyrelse finnas så sorglösa och likgiltiga, att de icke draga försorg derom, att barn, innan de uppnått tolf år, bibringas berörda ringa mått af kunskap, torde svårligen vara att hoppas, det vederbörande, sedan barnen blifvit äldre, skulle mera beflita sig om deras undervisning.
Under sådana förhållanden torde snarare vara för barnen en vinst att få lemna föräldrahemmet, emedan då möjlighet kan för dem öppnas atl få åtminstone någon undervisning.
Om dessa barn eller sådana, som helt och hållet sakna föräldraomvårdnad, skulle genom lag utestängas från rättighet till arbetes erhållande, kunde de derigenom tvingas att beträda en väg, ledande derhän, att de antingen såsom brottslinger eller fattighjon komme att falla samhället till last.
De exempelvis Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets^ Betan hände JVS 17.
13 exempelvis omnämnda föreskrifterna, hemtade från^främmande länders lagstiftningar visa, att man ej heller der funnit lämpligt alt uti ifrågavarande afseende stadga något ovilkorligt förbud.
En motsvarighet till dessa föreskrifter finnes äfven hos oss uti stadgandena i 36 § i gällande Fabriks- och Handtverksordning och Kongl. Kungörelsen den 22 Maj 1832.
Lagstiftaren har genom dessa stadganden sökt närma sig det mål, motionären åsyftar.
Att detsamma kunde närmare ernås, önskar Utskottet lika lifligt som motionären; men då de föreslagna bestämmelserna, i Utskottets tanke, ej skulle väsendtligen dertill bidraga, finner Utskottet sig jemväl nu böra hemställa, att denna motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Reservation: af Herr Doktor Emanuelsson.
\ Bilt. till B.
Prol. 1862 & 1863. 8 Sami. 5 Häft.
STOCKHOLM, TRYCKT IIOS JOII, BECKMAN, 1862.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotetts Betänkande M 18.
I N:o 18.
Ank. till Ejp.-Uuk. den 19 Dec. 1862, kl. 3 e. tu.
Betänkande, I anledning aj väckt motton (%\i 121) om Smålands Husar regementes afsitlande.
Härom har fråga vid en mängd föregående riksdagar varit väckt, alltid under åberopande deraf, att rustningsskyldigheten vore för orten särdeles betungande, dels derigenom att, i anseende till ortens olämplighet för hästafvel, nummerhästar derstädes icke funnes att tillgå, utan måste med betydlig kostnad från angränsande provinser uppköpas, dels ock i följd af rusthållshemmauens i allmänhet högst klena beskaffenhet.
Vid riksdagarne 1828 —1830 samt 1834—1835 ansågo väl Rikets Ständer sig icke kunna bifalla de i sammanhang med andra förslag om minskning af den indelda arméens storlek framställda och pröfvade yrkandena på lindring i rustningsbesväret för ifrågavarande ort; men vid den nästföljande riksdagen vunno de förnyade klagomålen erkännande, och Rikets Ständer auhöllo i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t den 6 Februari 1841, att Kongl. Majit måtte, i sammanhang med den förändrade organisationen af Rikets försvarsverk, hvarom Rikets Ständer vid dåvarande riksdag gjort underdånig framställning, och derest Kongl. Majit fann sådant lämpligt, i nåder tillåta att Smålands Husar-regemente finge, mot samma vilkor och i likhet med hvad för Smålands Grenadier-bataljon förut egt rum, afsitta, emot erläggande af hästvakans-afgift.
Efter hvad af sednare riksdagsförhandlingar inhemta.?, har Kongl.
Majit, i anledning Bih. tilt It.
Prot. 1862 & 1863. 8 Sami 6 Hält. 1 2 Allmänna Besvärs- och Ekonomi- Utskottels Betänkande JVi 18. af berörda underdåniga skrifvelse förklarat, att, med afseende å kavalleriets ringa styrka i förhållande till de öfriga vapnen, Rikets Ständers omförinälda anhållan icke kunde bifallas; och denna utgång af saken i förening med den omständigheten, att i allt fall icke förr, än tiden för de afslutade hästvakans-kontrakten vid redan afsutna rusthållsregementen tilländalupit, lämpligen kunde tagas i öfvervägande, om någon, och i sådant fall hvilken af de berustade orterna företrädesvis kunde vara i behof att, genom befrielse från rustningsbesväret in natura, komma i åtnjutande af lindring, har, då ämnet vid flera efterföljande riksdagar å nyo blifvit väckt, af de Utskott, som frågan till behandling förehaft, åberopats såsom skäl för det yttrande, att förslaget »för det närvarande» ej borde till någon åtgärd föranleda; hvarvid ock Rikets Ständer låtit bero.
Vid innevarande riksdag har Riksdagsfullmägtigen Daniel Danielsson från Jönköpings län genom afgifven motion, uti hvilken August Pettersson, J.
Ericson och Johannes Andersson från samma län, jemte C. J. Svensén från Calmar län instämt, å nyo fästat uppmärksamheten å ämnets vigt för provinsen och med åberopande af de flera skäl, som tillförene vore anförda och allmänt blifvit erkända, hemställt, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t anhålla, att Smålands Husar-regemente måtte, i likhet med den redan af sutna delen eller Grenad ier-bataljo nen, få afsitta och förändras till infanteri, samt att Kongl. Maj:t i följd deraf täcktes vidtaga den reglering, som för de rustande och fäderneslandet kan vara lämplig och billig.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, till hvars behandling motionen blifvit hänskjuten, anser sig endast påpeka redan kända förhållanden, då Utskottet hänvisar till bristen på dugliga hästar inom provinsen, och kostnaden för remonters anskaffande från andra håll.
Vid jemförelse af dessa förhållanden med dem, som äro förhanden inom angränsande bördigare provinser, hvilkas kavalleri-regementen fått afsitta, men hvilka dock synas bättre än Småland i stånd att fullgöra remonteringen på ett sätt, som tillfredsställer vapuets anspråk, har
Utskottet trott det med billighet mindre öfverensstämma att, oaktadt de anförda skälen vinna erkännande, ytterligare hänvisa de klagande att afvakta en långsam händelsernas utveckling.
Och då Utskcttet, utan att förorda någon minskning af kavalleriets i förhållande till de öfriga vapnen redan ringa styrka, likväl anser, i händelse Smålands Husar-regemente finge afsitta, ersättning eller fyllnad kunna beredas vapnet genom något annat nu tills vidare afsutet regementes återuppsittande; samt Utskottet inhemtat, att de om hästvakans-spanmålens erläggande slutade kontrakter upphöra, vid Lifregementets och vid Smålands kavalleri, för 500 nnmmer vid hvardera, med år 1871 samt vid Ostgöta och Westgöta kavallerier, för 1,000 nummer vid hvardera, med år 1870; vid hvilket förhållande det synes lämpligt att de anordningar, som skulle blifva en följd af den ifrågasatta förändringen, i tid förberedas; har Utskottet trott sig böra i anledning af motionen tillstyrka, att Rikets Ständer matte hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla, det Rikets Ständer, utan att ifrågasätta någon minskning i Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M 18. 3 kavalleriets nuvarande styrka, funnit sig böra i underdånighet förorda en sådan anordning, hvarigenom Smålands Husar-regemente förvandlas till infanteri, i likhet med den redan afsutna delen af detta regemente.
Reservationer: af Herr Grefve Rosen, Fr.
»Då jag anser det vara af stor vigt det Rikets Ständer vid afgifvande af sina underdåniga skrifvelser i allo iakttaga full konseqvens, så att icke, genom att beträda en motsatt bana, hvilket jag finner Utskottet genom detta sitt betänkande hafva gjort, det anseende och den betydelse Rikets Ständers underdåniga hemställanden böra hafva derigenom till stor del gå förlorade och så småningom kunna blifva värdelösa, har jag icke kunnat instämma uti Utskottets beslut i denna fråga.
Rikets Ständer hafva nemligen vid alla riksdagar ända sedan 1840, då en underdånig begäran om Smålands Husar-regementes förvandlande till infanteri till Kongl. Maj:t afläts, hvilken dock icke vann Kongl. Maj:ts nådiga bifall, ansett skäl icke vara för handen att biträda de motioner, som i samma syftning blifvit väckta, utan ständigt lemnat dem utan afseende; uti hvilket tillstyrkande jag finner Utskottet äfven denna gång bort stadna, helst inga kända nya förhållanden gifva anledning till frångående af denna Rikets Ständers vid alla riksdagar sedan 1840 uttalade åsigt.
Det finnes ock ett ytterligare skäl hvarföre Rikets Ständer för närvarande eller vid nu pågående riksdag icke böra taga initiativet uti frågor af denna art, alldenstund den af Kongl. Majit i nåder tillsatta Kommittéen för Landtförsvarsärenden möjligen torde komma att afgifva något förslag rörande organisationen af de särskilda vapnen och blifver säkerligen detta förslag Rikets Ständer delgifvet, då Rikets Ständer, så vidt ingen underdånig anhållan i det afseende Utskottet föreslagit blir afgifven, både undvikit att gå den andra Statsmagteu i förväg som ock hafva sin rätt mera öppen vid fattandet af de beslut, som kunna blifva en följd af hvad nämnde Kommitté uti hithörande frågor kommer att föreslå, derest Kongl. Majit finner skäligt i anledning deraf till Rikets Ständer göra nådig framställning.
I samma reservation hafva instämt: Friherre Cederström, Ii.; Herr von Echstedt, J.; Herr Ros, A. Er, Doktor Runsten; Prosten Bergwall; Kyrkoherden Ternström; Herr Isberg och Herr Börjeson, samt Riksdagsfullmägtige J. M.
Lundahl och Carl Tholson från Mariestads län och A. Jonsson frän Wermlands län.
4 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M 19.
Auk, till Exp.-Utsk. den H1 Dec. 186?, kl. 3 e. m.
Betänkande, i anledning af väckta motioner om vidtagande af åtgärder hll veterinärväsendets fullständiga ordnande.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets yttrande är infordradt öfver dels en inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln af Herr Grefve Cronstedt, Fr., väckt motion (N:o 212), dels ock en till Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmägtigen Anders Persson från Malmöhus län inlemnad motion (N:o 480) i ofvanberörda syfte.
Men innan Utskottet går att närmare redogöra för och utlåta sig öfver dessa motioners innehåll, vill Utskottet förutskicka några upplysningar om veterinärväsendets utveckling och närvarande ståndpunkt i vårt land, hemtade utur för Utskottet tillgängliga handlingar.
Enligt dessa leder den veterinära undervisningen i riket sin upprinnelse från en enskild persons nit och frikostighet.
Ar 1774 inrättade nemligen Professoren Petter Hernqvist å sin egendom Brogården i närheten af Skara stad en undervisningsanstalt, den han sjelf förestod ända till år 1808, då han afled.
Före sin död hade han likväl, genom ett år 1807 upprättadt gåfvobref till undervisningsanstalten, skänkt en viss jordvidd, med åbyggnader, äfvensom en samling böcker, instrumenter m. m., allt under vilkor att »gåfvan till everdelig ägo för artis veterinarice läroverket i Skara komme att anses och förblifva.»
Sedan denna donation, efter den tidens uppskattning ansedd i värde till mer än 50.000 R:dr Banko, efter Hernqvists död, kommit under offentlig tillsyn, fastställdes för densamma af Kongl. Maj:t den 31 Mars 1813 en ordningsstadga, enligt hvilken anstaltens styrelse uppdrogs åt en direktion, allenast med den inskränkning, att Collegium Medicum skulle yttra sig öfver ansökningar till förste lärare- och lektors-befattningarne.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Vtshotlets Betänkande JVs 10.
Under tiden hade beraälda Kollegium erhållit nådig befallning att afgifva utlåtande rörande »utvidgning af läroverk för veterinärkunskapens inhemtande», och afgaf år 1812 ett sådant, jemte förslag till upprättande af en veterinär-inrättning i Stockholm.
Rikets år 1818 församlade Ständer hos Kongl. Majit gjort underdånig framställning om behofvet af veterinärvetenskapens större befordran, anbefallde Kongl. Majit under den 24 Augusti 1819 inrättandet af en veterinär-anstalt i hufvudstaden, och Archiatern von Weigel samt dåvarande Lektorn vid veterinärskolan i Skara S. A.
Norling erhöllo nådigt uppdrag att utse plats för den nya inrättningen och utarbeta fullständigt förslag för dess verksamhet.
Då likväl befintliga tillgångar ej medgåfvo ett fullständigt ordnande deraf — hvarför kostnaden beräknades till öfver 93,000 Ridr
Banko — blefvo plan och förslag upprättade till ett provisoriskt läroverks anläggande, hvilka af Kongl Majit gillades och fastställdes.
I följd häraf blefvo sedermera den till koppympningsinrättning å Ladugårdslandet begagnade byggnad och plats, äfvensom den vid saltsjön belägna delen af samma tomt, upplåtna och öfverlemnade åt den nya veterinär-inrättningen, som, provisoriskt ordnad mot en till 29,000 Ridr Banko inskränkt kostnad, till en början ställdes under Kommitterades för Garnisons-sjukhuset öfverinseende.
Ar 1821 trädde denna inrättning i verksamhet, och det för densamma föreslagna reglementet erhöll Kongl. Majits stadfästelse den 28 Maj 1824.
Enligt detta sednare uppdrogs nu Styrelsen öfver veterinär-inrättningen åt Suudhets-kollegium, på hvars stat de för densamma anslagna medel jemväl uppfördes; och inrättningen i sitt nydanade skick fortfor under några tiotal af år dels såsom sjukvårdsanstalt att betjena allmänheten, dels såsom läroanstalt att uppamma veterinärer.
I anledning af ökadt behof af djurläkare i förening med stegrade fordringar på deras insigter, har likväl Sundhets-kollegium förnyade gånger hos Kongl. Majit gjort underdåniga framställningar om en ändamålsenligare reglering af veterinärundervisningen och af förvaltningen af de för densamma befintliga läroanstalter; och sedan en den 13 December 1850 nedsatt Kommitté under det nästföljande året afgifvit ett underdånigt betänkande, uti hvilket uttalades den åsigt, att läroanstalterna i Stockholm och i Skara borde hvar för sig vara fristående, men att, för bibehållande af samband dem emellan, Sundhets-kollegium borde öfver undervisningen och sjukvården hafva inseende, utfärdade Kongl. Majit, efter bemälda Kollegii hörande, den 20 Juli 1855, för hvardera undervisningsanstalten ett provisoriskt reglemente af hufvudsakligt innehåll, att hvardera anstalten skulle hafva särskild direktion, men Suudhets-kollegium inseende öfver det vetenskapliga vid båda.
Dessa reglementen skulle vara gällande till 1858 års slut, hvarförinnan det ålåge Sundhets-kollegium att, efter direktionernas hörande, till Kongl. Majit inkomma med förslag till sådana ändringar, till hvilka under tiden vunnen erfarenhet kunde föranleda.
Sedan Sundhetskollegium afgifvit förnyadt underdånigt förslag, utfärdade Kongl. Majit den 6 Augusti 1859 för veterinär-inrättningen i Stockholm det nu gällande reglementet, med befallning att för Skava läroanstalt skulle fortfarande gälla till efterrättelse ofvannämnda provisoriska reglemente af år 1855, intilldess ny stat för inrättningen blefve bestämd.
Redan ifrån dessa särskilda reglementens innehåll är det ej svårt att sluta dertill, på Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande JW 10. hvilken ståndpunkt ifrågavarande bildningsanstnlter i vetenskapligt hänseende sig befinna.
Fordringarne för inträde såsom elev äro: att hafva åldern emellan 18 oell 25 år; vara konfirmerad; ega frisk och stark kroppsbyggnad; god frejd och nödiga skolkunskaper.
Vid veterinär-inrättningen i Stockholm (som står under förvaltning af en direktion, i hvilken en af Sundhets-kollegii ledamöter skall vara medlem) böra lärokurserna så inrättas, att fullständig djurläka. e-bildning kan förvärfvas på fyra år.
Undervisningsämnena äro, förutom förberedande läroämnen i naturalhistoria och kemi; läran om husdjurens byggnad och sjukdomar samt sättet att dem behandla, läran om läkemedel, oro operationer och förlossningskonst samt rätts- och polis-veterinftrkunnighet.
Lärarne äro fyra, nemligen tre professorer och en adjunkt (hvarjemte till lärarnas antal äfven hörer instruktions-smeden, sorn bör undervisa i det praktiska af hofbeslagskonsten).
Såsom kompetensvilkor för erhållande af nämnda fyra lärareplatser stadgas att hafva undergått fullständig student-examen och ega »för lärarekallet inom veterinärfacket erforderliga kunskaper och skicklighet.» — Läroämnena äro emellertid ej bestämdt fördelade på hvarje särskild lärostol, utan föreståndaren (en af professorerna) åligger att i samråd med öfriga lärare uppgöra förslag till fördelning af undervisningsämnen, hvilket, efter
Direktionens fastställelse, hos Sundhets-kollegitim anmäles. —•
Sedan en elev genomgått inrättningens fyra klasser, pröfvas han vid utgångsexamen uti de till den praktiska djurläkare-vetenskapen hörande ämnen, i hvilka han vid inrättningen erhållit undervisning.
Vid veterinär-inrättningen i Skara åter, som, i öfverensstämmelse med grundläggarens föreskrifter, har för ändamål att lemna undervisning i veterinärvetenskapen och bilda skickliga hofslagare för landsortens behof, och som står under en direktion, inför hvilken föreståndaren föredrager ärendena, medan deremot Sundhets-kollegium har öfverinseende öfver sjukvården och undervisningen, bestrides denna sednare af tvänne lektorer (af hvilka den ene tillika är föreståndare) en adjunkt samt en instruktionssmed.
Såsom kompetens stadgas för lektorer och adjunkt att hafva ådagalagt grundliga studier, jemte för veterinärlärare erforderliga kunskaper och skicklighet.
För att antagas såsom lärling äro vilkoren enahanda som de för veterinär-inrättningen i Stockholm ofvan angifna.
Men ehuru lärokursen skall innefatta undervisning i hela veterinärvetenskapen, får dock utgångsexamen ej omfatta andra kunskaper, än sådana, som erfordras för utöfning af hofslag ar e-yrket, hvadan ej heller de i Skara utexaminerade eleverna hafva kompetens till tjenster med lön af allmänna medel.
Med kännedom af dessa förhållanden skall man lätt fatta betydelsen och vigten af de anmärkningar, som i afseende på veterinärundervisningen blifvit framställda.
De förnämsta af de anmärkta bristerna äro: saknaden af samband emellan undervisningsanstalterna i Stockholm och Skara; det provisoriska i den sednares verksamhet; derstädes utexaminerade djurläkares obehörighet till beställningar med aflöning af allmänna medel; lärarnes vid begge anstalterna ringa antal; de alltför låga fordringarne på förkunskaper hos ele - Allmänna Besvärs- oeh Ekonomi-UIsköttets Betänkande M 19. 7 verna, då de vinna tillträde till undervisningen; och brist på tillfälle för djnrläkare-eleverna att förvärfva praktisk öfning i husdjursskötsel.
Efter hvad Utskottet inhemtat, har giltigheten af dessa anmärkningar i allt väsendtligt blifvit erkänd af alla deni, hvilkas yttrande i ämnet blifvit af nedannäninda anledning infordradt.
Sedan nemligen Bestyrelsen för det år 1860 i Göteborg hållna Nionde allmänna Svenska Landtbruksmöte! den 5 Maj nämnda år till Kongl. Maj:t ingifvit ett underdånigr memorial, hvari anförts, att enär den utveckling, som ladugårdsskötsel pä sednare tider vunnit, stegrat anspråken på de från veterinär-inrättningarne utgående elever, hvilka anställdes dels såsom djurläkare och dels såsom lärare vid landtbruksskolorna, Mötet uppdragit åt Bestyrelsen att hos Kongl. Majit göra underdånig framställning om behofvet deraf, att dels veterinärväsendet i allmänhet och dels veterinär-läroverken ordnades på ett sätt, som motsvarade nuvarande tids förhållanden; samt att Mötets önskan i berörda hänseende hufvudsakligen innefattade, att nödiga medel måtte blifva anslagna till veterinärväsendets förbättrande; och Kongl.
Sundhets-kollegium att öfver omförmälda framställning infordra vederbörandes yttrande samt dermed jemte eget underdånigt utlåtande till Kongl. Majit inkomma; så har bemälda Kollegium till Kongl. Majit ingifvit underdånigt utlåtande den 16 sistlidne Juni, åtföljdt af särskilda yttranden af Direktionerna för veterinär-inrättningarne i Stockholm och Skara; hvarefter jemväl Kongl.
Landtbruks-akademien, uppå nådig befallning, afgifvit underdånigt utlåtande öfver samtliga förenämnda framställningar och de dem föijaktiga, af lärarne vid de begge veterinärskolorna upprättade förslag till veterinär väsendets förbättrande; äfvensom Svenska Veterinärläkare-föreningen till Kongl. Majit ingifvit ett underdånigt memorial, hvari, med instämmande hufvudsakligen i de åsigter rörande sättet för veterinärväsendets reorganisation, som af Direktionen för Stockholms veterinär-inrättning blifvit uttalade, föreningen anhållit, att Kongl. Majit måtte i ämnet aflåta nådig Proposition till Rikets Ständer; varande målet ännu icke inför Kongl. Majit i Stats-Rådet föredraget.
Med hänvsning till den allmänna uppmärksamhet det vigtiga ärendet sålunda ådragit sig, och med åberopande dels deraf, att Kongl. Majits till nu församlade Ständer aflåtna nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof icke innefattar något förslag i ifrågavarande ämne, dels ock deraf, att de i saken hörda auktoriteters uttalade åsigter beträffande sättet för veterinärväsendets slutliga ordnande icke med hvarandra öfverensstämma, har Herr Grefve Gronstedt i sin ofvanberörda motion hemställt, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Majit aflåta en underdånig skrifvelse, med begäran, »att Kongl. Majit måtte utse en Kommitté för uppgörande af definitivt förslag i ämnet och Kongl Majit derefter täcktes, om möjligt till nu församlade
Ständer aflåta nådig Proposition om veterinärväsendets och den veterinära undervisningens fullständiga ordnande.
Anders Persson åter har i sin motion anhållit att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit göra underdånig framställning, det Kongl. Majit »ville genom en Kommitté af sak - 8 Allmänna liesnärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M 19. kunniga personer till nästa riksdag låta utarbeta ett förslag till veterinärväsendets allmänna utveckling och ordnande, så att det motsvarar alla en väl ordnad husdjursskötsel behof i detta afseende»; hvilket förslag motionären ansett böra gå ut på »l:o veterinärläroverkens reorganisation på ett tillfredsställande och tidsenligt sätt; 2:o veterinär-läkares anställning så allmänt som möjligt i landet, helst i hvarje härad; 3:o en nödig lockelse åt personer att vända sin håg och sina studier till detta vigtiga yrke genom åstadkommande af nödiga aflöningsmedel; och måhända 4:o afskiljande af det militära veterinärväsendet från det civila och det sistnämndas tillika med veterinär-läroverkens hänförande under Civil-departementets myndighet och tillsyn.»
De särskilda förslagen till veterinärväsendets höjande från den ståndpunkt, hvarpå detsamma för närvarande befinner sig i vårt land, kunna sammanfattas i följande hufvudpunkter.
Direktionen öfver Veterinär-inrättningen i Stockholm föreslår: l:o Att Öfverstyrelsen för veterinärväsendet i sin helhet anförtros åt en chef, som, lydande närmast under vederbörande
Departements-chef, kunde egna hela sin verksamhet åt veterinärväsendets behof och utveckling, och i hvilken landets samtlige veterinärer kunde hafva en stödjepunkt såväl för deras vetenskapliga som för deras medborgerliga existens; hvaremot de nuvarande direktionerna, som äro sammansatta af personer, upptagna af andra befattningar, de der hindra dem att åt ifrågavarande uppdrag egna behörig omsorg, skulle försvinna; 2:o att vid läroverken nödigt antal lärare måtte anställas, nemligen 4 professorer med hvar sin adjunkt, med bestämda läroämnen och med tillräckliga löner, motsvarande dem, som för universiteten äro anslagna; att fordringarne på elevernas kunskaper rnåtte utsträckas åtminstone derhän, att eleverna måste ega godkända insigter i de för afgång till 6:te klassen vid elementarläroverk på realliuien bestämda ämnen; och att för utgångsexamen jemväl må erfordras en genomgången särskild praktisk kurs; 3:o att en förbättring i djurläkarnes samhällsställning och löneförmåner måtte utverkas; 4:o att löner å 1,000 R:dr måtte anslås åt 24 distrikts-djurläkare, att utgå i den mån behofvet deraf visade sig och distrikter bildade sig, hvilka anskaffade och för framtiden underhölle, kostnadsfritt, lämplig bostad för distrikts-djurläkare; 5:o att till chefens disposition må ställas medel, att årligen användas till stipendier för veterinärer.