Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ex Protocollo , Joh. Jac. Kleman.
' Ankom den ti Aug. 1823j ‘Betänkande ofver Kongl Majits Nådiga Proposition till Riksens Högloft, Stander, angående förklaring öft 840 Lagutskottet!
Betänkandett. ver 5 §. uti 25 CVip.
Råtteg,Balken oc/j 4 §. ?//■/ 3 Cpp. Missg.
Maj:ts högstberörde under deti c) sistledne Maji till Riksens Högloft; Ställ* dér aflåtne Nådiga Proposition, hvilken af samtlige RiksStåndeii blifvit till Lagutskottet remitterad är af följande lydelse:
(Se t:sta Samlingen II. sid; 20 oell följ.) Lagutskottet har öfverväga! hvad Kongl.
Maj:t sålunda i Nåder föreslagit, saint de uti frågavarande ämnen uti Högsta
Domstolen och Kongl. Majrts StatsRåd förde, och jemte den Kongl Propositionen till Utskottet ofveriemnade Protocoller innehålla; och som Utskottet, uppå de af Högsta Domstolen anförde skäl, anser deii af Kongl. Majit i öfverensstämmelse med Högsta Domstolens yttrande antagne mening om Lagens rätta förstånd och tillämpning vara med Lagens grund öfverensstämmande ; så tillstyrker Utskottet bifall å Kongl. Majrts Proposition, så att genom utfärdande förklaring öfver 5 §. uti 25 Cap.
Rätteg.Balk. och 4 §• uti 3 Cap. Missg.- Balk. må stadgas, dels att mål rörande den förbrytelse-, att någon kommer drucken i kyrka eller gör der oljud och förargelse icke hör HofRätts pröfning underställas , dels ock att för dylika förbrytelser, begångna å Helgedag, utom det i Lag för förbrytelsen stadgade ansvar, Sabbats* bl'otts-böter jemväl böra tillämpas; hvil* Lagutskottet t Retdnkanden.
841 ket dock tillika rndd 3:ne Ledamöters uti bifogade ProtocöllsTJtdrag upptagne särskilda mening Riksens Höglofl.
Ständers vidare pröfning vördsamligen underställes.
Stockholm den 7 Augusti i8a3.
Utdrag af Vrotocollet s hållet hos Riksens Höglofl.
Stånders LagUtkott den 7 Augusti 1825. S. D.
Justerades följande Betänkan den: - 4:to Angående Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om förklaring af Gap. 5 §.
Rätteg.Balk. och 3 Cap. \ §.
MissgBalk.
Herr Grefven och Ordföranden samt Herrar Ribbing och Hjertström vöro af skiljaktig mening i fråga om särskilte
Sabbatsbrotts-böters åläggande, då någon af ifrågavarande förbrytelser begås å Söneller Helgedag, och yttrade, att då Lagen bestämmer ett särskilt svårare ansvar för förbrytelser, begångne under Gudstjent, utan att dervid föreskrifva, det den för Sabbatsbrott i annat Lagrum stadgade påföljd äfven bör ådömas, när samma förbrytelser ske å Sön- eller Helgedag, följde deraf desto heldre att Lagstiftarens mening icke varit, det särskilte
Sabbatsbrottsböter i dessa fall borde ega rum, soln Gudstjenst å Sön- eller Helgedag icke bor 843 Lagutskottets Bettinkanden, hållas mera i helnel, än förrättningar af enahanda beskaffenhet å SÖcknedagar; för hvilket omdöme jemväl tillkom det skäl, att då, enligt Kongl.
Brefvet deli 17 Augusti 1738, och Kongl.
Förordningen d. 2/^ Aug. 1813 den som i kyrka är drucken samt derunder gör oljud och åstadkommer förargelse, icke allenast skall böta a5
Daler för hvardera förbrytelsen, utan äfven bor åläggas särskilte Böter för FylleriBrottet; så skulle med antagande af den föreslagne Lagtolkningen, straffbestämmelserne för dessa brott a:ne gånger undergå skärpning i och för tiden och stället der brotten föröfvas; och af dessa skäl, ansågo bemälte
Ledamöter sig icke böra tillstyrka bifall till den i detta ämne förcslagne Lagförklaring, Ut Supra.
Ex Protocollo, Joli. Jac. Kleman. K: o 142.
Ankom den 11 Aug. 1813.
Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 34, angående förrymd Makas rättighet att träda i nytt gifte.
Hö glo fl.
Piidnerskapet och Adeln, samt Högy» Lagutskottet!
Betinkandcnl 843 Högv.
PresteStåndet, hafva till Lagutskottet åter-remitterat Utskottets, under den 12 nästlidne April, afgifne Betänkande öfver Herr DomProsten Doctor M. Lamers Memorial, angående förrymd
Makas rättighet att ingå nytt gifte, och de anmärkningar, hvilka till åter-remissen föranledt, har Utskottet funnit vara framstälde hos Ilögloll.
Ridderskapet och Adeln af 1:0 Herr Casper Ehrenborg, som egentligen reserverat sig emot skälen i Betänkandet på den grund, att äfven Kongl. Brefvet den f\ Februarii 1818, som stadgar skyldighet för Domare, att innan den i 3 Cap. 4 §•
GiflermålsBalken omförmälte lysning beviljas, af Presterskapet och andre vederbörande göra sig underrättad om förhållandet, icke sällan kan förfela sitt ändamål, då desse vederbörande i de fleste fall derom sakna så fullständig kännedom , som för officielle besked och meddelanden bör ligga till grund, samt att, om man anser ett ägtenskap för något heligare än Landbo- eller andre Contracter, som genom ömsesidigt begifvande kunna liäfvas, det icke vore ur vägen, att vara omtänkt på något bättre och alfvarligare Correctif emot ifrågavarande till lättsinnighet och osedlighet ledande missbruk; men då partiele Lagförändringar i allmänhet äro vådlige och otjenlige samt den redbaidiet och stadga i lynne och tänkesätt, som ännu lyckligtvis utmärker större LagUtskottets Betänkanden* 54 844 Lagutskottet:
Betänkandetf. delen af Nationen, synes försäkra emot en hastigt och allmänt öfverhandtagande illusion af hagarne, har Herr Ehrenborg ansett deras nödiga förbättring uti ifrågavarande afseende lämpligast kunna ske i sammanhang med nya Lagverkets antagande och granskning, samt Utskottets Betänkande derföre bifallas, så vidt det afser, att den af Herr DomProsten Doctor Lamer föreslagne förändringen icke för närvarande bor ega rum. 2:0 Af Herr Arvid Ribbing, som med tillkännagifvande att han deltagit i LagUtskottets Betänkande, som ogillar det af Herr DomProsten Doctor Lamer föreslagne Correctiv emot ägtenskapsskillnad för egenvilligt Öfvergifvande, på den grund, att Herr
Ribbing trott sig se ett bättre, som heldre helt och hållet utestänger missbruken, än sätter straffet till deras vaktare, vidare andragit, att de öfverklagade missbruken härleda sig från Lagens misstydning, hvilken i så måtto egt rum, att då lysning till upplösning af ägtenskap är tillåten endast i den händelse, att den, som öfvergifvit sin maka, rest utrikes , har man sträckt tillämpningen så vida, att eliär ena Makan blott begifvit sig i nästa Härad eller Län, man förfarit så, som hade den afvikne lemnat
Riket, i uppsåt att ej mera återkomma, samt att missbruken hafva gått så långt, att den efterlyste ofta sjelf sutit i kyrkan och hört på burn det blifvit honom förelagdt, att vid afven - LaglJtskottets Betänkande)!.
54- tyr af ägtenskapets upplösande, inställa sig lios den hemmavarande Makan inom natt och år> och när detta förflutit, har Domaren dömt till skillnad.
Makar, som tröttnat vid hvarandra eller önskat ombyte, hafva aldrig lättare kunnat vinna sin önskan, och alla hinder af varningsgrader, böter, skillnad på viss tid, m. in., sohl Lagstiftare af särskilde tider, sednast af år i8ro, lågt emot lättsinnigheten, har man på denna genväg undvikit; Klagan öfver missbruken har uppstått, hvarföre Kongl. Majit i Nådigt Bref den \
Februarii 18 18, forördnat, att så vidt möjligt vore, Domaren skulle göra sig underrättad oin deri äfviknes vistelseort, men missbruken skola, efter Herr Ribbiilgs taiika, ej förekom* ihas förr, än inan återgår till deri rätta Lagtolkningen, att icke förr än man lägligt eftersökt den förrymde inom Landetj får antagas , att han rest utrikes; och då, Oaktadt stadgandet i 16 Gap. 8 §.
Kyrko* Lageh: ”Men öfvergifva' någon sin Makå Och biifver dock ejvar i Riket, mäste den verfds/iga Domaren göra sitt Ämbete och skaffa tlen öfvergifva rätt," i följe hvaraf Herr Ribbing ansett den bortreste
Makän icke böra skonas ifrån att allmänneligen efterlysas, häktas och hemförpasSas, Domaren likväl , efter gammal vana* utfärdat lysning och derefter Skiljo-dom, titan annan grund i Lagen, än den ringa anledning, som ett i i3 Gap. \ §.
GifterlÄålsBalken origtigt skiljetecken kan gifva* 846 Lagutskott rts Bttlnkanden, liar Ilerl’ Ribbing till Lagens återställande i sin ursprungliga lieägd, föreslagit följande stadganden : 1:0
En öfvergifven maka eger klaga' lios Församlingens Pastor. 2:0 Pastor åligger, derest lian icKe på annat sätt kan få kunskap om den förrymde, genom Ämbets-skrifvelse till Presterskapet i Häradet och angränsande Socknar begära Bevis, som vid ordinarie Socknestämmor skola utfärdas, om den afvikne i orten varit synlig eller ej, och om någon kunskap om honom eller hans vistelse förefinnes. 3:o
När sålunda blifvit styrkt, att den afvikne icke på minst ett halft år vistats i orten, och anledning saknas att utröna hans vistelseort, eger Pastor lios Konungens Befallningshafvande reqvirera allmän efterlysning öfver liela Riket efter den förrymde, som vid ertappandet bör bäktas och liemförpassas. /po Först efter det ett halft år förflutit från denna allmänna efterlysning, utan att den förrymde inom Riket kunnat tillra ttafås, må antagas, att lian öfvergifvit och förlupit andra Makan och farit utrikes i det uppsåt, att ej mera komma åter, hvarefter förfares på sätt i3 Gap. t\ §.
GiftermålsBalken stadgar.
I öfrigt liar Herr Ribbing ansett det förslås af sig sjelft, att om kunskap erliålles före den allmänna efterlysningen, Jivar den efterspanade Makan inom Län - LagUtskottts BetHnkandctt.
847 det finnes, densamma då genom tjenlige medel bör föras till hemorten och underlastas vanlig kyrko-disciplin; äfvensom att kostnaderne för lysning, hemtning m. m. böra af den förrymde makans enskilda lott i Boet ersättas så långt tillgångarne räcka.
PresteStåndet har 3:o Herr DomProsten Doctor Lamer anmärkt såsom oväntadt, att Utskottet ansett förbrytelser ägta Makar emellan genom Hor och genom egenvillig!; öfvergifvande vara af så olika art och beskaffenhet, att de med lika straff ej kunnat beläggas, samt att, då Utskottet ej velat tillstyrka det af Herr Doctoren föreslagne strängare Corrcctiv emot ett tilltagande ondt, Utskottet både kunnat och bordt föreslå något annat i stället, som varit mera lämpligt och passande efter tidens lynne, såsom att då lysningar efter förlupne ägta Makar nu ske genom Domaren, allenast inom det Härad der den förlupne haft sitt hemvist, skulle desse i stället ske genom Konungens Befallningshafvande öfver helaLänet, på sätt som sedvanligt är efter andre förlupne personer, hvarjemte en annonce uti allmänna Tidningarne, jemte ett strängt vite för den, som hyser och undandöljer den förlupne, skulle hafva sin goda verkan, och har 4:o Herr Prosten Forssander tillagt, att då det ofta händer, att förrymd Maka, under den tid efterlysningarne i Häradet fortgå, hcgifver sig till närmast belägne LäU eUee §43 LaglJ t skot tets Bctänliandtn.
H ärad att sig imellertid undandölja, så bör, enär den ena Makan af ondska oell illvilja den andra öfvergifver, den öfver-» gifne begära offentlig stämning å den afvikne, icke blott bos Domaren i orten, utan ock hos Landshöfdingen, som fogar anstalt om den förrymde Makans efterlys-, ning, så val i sitt eget, som nästgränsande Län, med förelagd tid, inom hvilken den bör antingen bos den öfvergifne Makan sig inställa, eller ock gifva sitt vistande till* känna, I anledning af' hvad sålunda blifvit anfördt, hvilket hos Utskottet kommit i Öfvervägande, får Utskottet yttra, att, enär Utskottet icke kunnat antaga det af Herr DomProsten
Doctor Lamer bestämdt före-, slagne stadgande till förekommande af de missbruk, hvilka vid ägtenskäps-skillnads sökande och beviljande lör egen vi Iligt, öf-* vergifvande skola ega rum, bär Utskottet destomindre egt anledning föreslå något an-, nät Correetiv emot nämnde missbruk , sorn Utskottet ansett ett noggrannt iakttagande af' hvad, enligt Lag och Författningar, Do-, maren i så da ne fall åligger, göra tillfyllest 5 men då nu dels de af Herr Ribbing dels de inom Högv.
PresteStåndet gjorde anmärkningar , innehålla sådan© ytterligare förslag, hvilka af Motionen är o. förän-, ledde, anser Utskottet sig tillhöra att der-.
Öfver sig utlåta.
Till förekommande af de missbruk, hvilka möjligen kunnat bos Domstolarne Lagutskottets Betänkande», 849 $ig tilldraga, vid handhafvandet af ansökningar om ägteiiskaps-skillnad för egenvilligt öfvergifvande i så måtto, att den ena Makan begifvit sig till föga aflägsen ort inom Riket, låtit sig efterlysas, oell genast efter det till skillnad blifvit dömt, sig åtev inställt och om Skiljobrefs utfärdande anhållit, har, genom Kongl. Brefvet till JIofRätterne den \
Februarii 1818, blifvit förklarat, att enär 4 §• i *3 Cap. Gifter™ målsBalken tydligen förmår, det en för* rymd Makas efterlysning i sådant afseende blott eger rum, när man ej vet livar lian sig uppehåller, och då förlöpandet skedt af ondska och motvilja till den, qvarlemmule Makan, i uppsåt att ej mera blifva och bo med densamma, lieldst om en af Makarne på annat sätt sig från den andra skiljer, 14 Cap. 2 §. innehölle på hvad sätt då förhållas bör, så vöre med Lagens rätta mening öfverensstämmande, att lys-, liing efter förstherörde §. ej hör af Domaren beviljas, utan att lian förut genom Presterskapets och andre vederhörandes hörande, som kunna nödige upplysningar meddela, erhållit säkerhet, att den tilltalte verkligen förlupit sin maka, samt, så vidt möjligt är, undersökt, om någon känner densammas vistelseort, orsakerna till hans frånvaro, och begge Makarnas förra sammanlefnad; örn noggrannt iakttagande hvaraf vederbörande
Domstolar genom HofRätternes
CirculairBref blifvit erinrade. 8SÖ LngUtskottets Eetånkanätn.
Utskottet, som icke kan antaga deri aF Herr Ribbing yttrade mening, sorn skulle lysning efter förrymd
Maka med pä— följd af ägtenskapets upplösning, i händelse denna inom natt och år sig icke instälde, icke Lagligen egarum, utom i det fall, då utrönt vore, att den frånvarande farit utrikes, hvilken tydning Utskottet anser stridande, både emot ordalydelsen i 4 §• 13 Cap.
GiftermålsBalken, och förklaringen uti ofvananförde Kongl. Bref, ej eller kan gilla det förslag, att den förrymde Makan borde vid ertappandet häktas och med tjenlig» medel hos den öfvergifne Makan inställas, hvilken påföljd icke vöre lämplig till förbrytelsen, kan för öfrigt icke annat finna, än att vid iakttagandet af de föreskrifter Kongl. Brefvet den 4 Februarii 181S innefattar, det ändamål, som med de nu föreslagne ytterligare stadganden blifvit afsett, nemligen tillförlitlig upplysning, att den bortreste Makan verkligen af ondska den andra öfvergifvit, i afsigt att ieke mera blifva och jbo tillsamman, samt att dess vistande är lielt och hållet okändt, innan lysning af Domaren må utfärdas, fullkomligen bör kunna vinnas, och att följaktligen några vidare föreskrifter i detta afseende icke erfordras; äfvensom Utskottet anser det uppå Domarens pröfning, i anledning af den föregående undersökningen innan lysning får beviljas, böra ankomma, att efter omständigheterne förordna huru vidsträckt lys - Lagutskottets Betänkandet!. 351 liingen kungöras bör, samt, i liäudelse allmän efterlysning öfver hela Riket pröfvas nödig, dertill begära Konungens Befaliningshafvand. es Då Utskottet på dessa grunder hvarken finnér skäl att förändra dess förra Utlåtande, eller att tillstyrka bifall å de. uti anmärkningarne innefattade ytterligare förslag, får Utskottet vördsamligen öfverlemna 'frågan till förnyad pröfning, med tillkännagifvande, att Betänkandet blifvit af Vällofl. BorgareStråndet och Hederv.
B011- deStåndet, enligt ankomne ProtocollsUtdrag, bifallet.
Ledamöters särskilda mening innefattas uti bifogade ProtocollsUtdrag.
Ständers Lagutskott den 5 Junii 1823. S. D. Företogs till ytterligare handläggning följande Utskottets afgifne, men utaf Resp.
RiksStånden åter-remitterade Betänkanden jemte de emot dem gjorde anmärkningar, nemligen:
Betänkandet N:o 34- Angående förrymd
Makas rättighet att ingå nytt gifte. —•
Åter-remitteradt af Höglofl.
Ridderskapet och Adelil samt Högv.
PresteStåndeL 852 La^Utskottets
B et rink and ett.
Utskottet för klef vid livad i Betänkandet blifvit yttradt; men Herr Prosten Doctor Rönbeck och Herr Borgmästaren Cederborg ansågo likväl, för sin del, det tillägg till 1818 års Författning böra tillstyrkas, att när offentlig stämning efter förrymd maka utfärdas, borde densamma, genom kungörelser, öfver bela Riket eller åtminstone
Länet communiceras.
Jac• Kleman. 143.
Ankom den, 19 Augusti iSad..
Utlåtande i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 39, angående yrkad andr ing i 17 Cap. 2 § Rät t eg Balken och Kongl. Förordningen den 28 Junii 1798.
Sedan uti afgifvet Betänkande, under den 10 nasti.
April, Lagutskottet på anförde skäl ansett sig, icke kunna tillstyrka bifall tili den af RiksdagsJTullmägtigarne Anders Hansson och Erik Jansson, från Upsala Län, förestagne ändring uti 17 Gap. 3 §.
Rätteg.ipalk. jemnförd med Kongl. Förordningen, den 28 Junii >798, alt den, Handlande medgifne rättighet, att med Lagutskottets Betänkanden, 353 Ed styrka rigtigheten af dess förde lian, delsbok oell deraf dragne räkningar öfver utborgade varor, endast mätte ega rinn, då skriftlige reqvisitioner eller motbok med den af hvilken betalning för varor fordras kan uppvisas; så har detta Betänkande blifvit af Höglofl.
Ridderskapet oell Adeln, Höffv.
Prestestånd et och Meder v. BondeStåndet till Utskottet åtcr-remitteradt, i anledning af anmärkningar, dem Utskottet funnit vara framstälde Ilos Höglofl, Ridderskapet och Adeln, af Herr Casper Ehrenborg, sorn icke kunnat finna hvarföre ej Utskottet antagit den redaction sorn Kongl. LagCommiltcen uti 1 Gap. 28, 29, 3o och 3i §. §. af nya HandelsBalken föreslagit rörande Bevis-, ningsSättet för Handlandes på uthorgningsböcker grundade fordringar, enär genom detta förslag, hvaruti den allmänna grundsa tts är följd, att med Ed skall man svara men ej kära, tillräckligen blifvit sörjdt lör den Handlandes säkerhet, då honom tir lemnad rättighet, att hålla motbok med Gäldenären.
Med åberopande i öfrigt, af LagCommittcens motiver, har Herr Eli renborg vidape anmärkt, att, oagtadt en Handlandes redlighet, varor ofta kunna icttagas på räkning af personer, hvilka derom ej eihållit uppdrag, och att den stridighet befinnes emellan 17 Gap. 2 §.
Rätteg.Balk. och Kongl. Förordningen den 28 Junii 1798, att föreskriften i denna sednare, det yäkning hvarje år skall utskrifvas och lill-» 8^4 Lagutskottets Betankanden', ställas Gäldenären, hvilken eger rätt att densamma inom Sex månader klandra, synes antingen hafva upphäfvit rättigheten att genom Edgång fästa fordringen, eller gjort dess Begagnande öfverflödigt; docknär ej uttryckligt upphäfvande af 17 Cap. 2 §.
Rätteg.Balk. finnes uti 1798 års Förordning, utan båda äro åberopade uti 181 o års Förklaring, angående den varutillveriare och förädlare tillerkände enahanda rätt, har man i allmänhet ansett 17 Cap, 2 §.
Rätteg.Balk. ännu vara gällande, hvilken mening äfven LagCommitte^n antagit; men Herr Ehrenborg har ansett stadgandet uti 1 §. af 179S års Förordning hafva afseende på pröfningen hos Executorn; oell det andra stadgandet på pröfningen hos Domaren, samt att denna tvätydigliet bör undanrödjas genom dessa stadgandens bringande till enstämmighet, hvilket, efter Herr Ehrenborgs tanka, bäst skulle kunna ske, på det sätt LagCommitteen föreslagit.
PresteStåndet har Herr Biskopen Doctor Wingård funnit Lagens stadgande uti 17 Cap. 2 §.
Rätteg.Balk. vara för allmänna säkerheten högst vådligt och derföre böra ju förr dess heldre afskaffas.
Såsom skäl hvarföre Herr Doctorn anfört, att förtroende till en persons redlighet är en moralisk öfvertygelse, men icke någon juridisk säkerhet, att det är emot Lagprincip att med Ed kunna kära, hvilket äfven strider einor 3o:deDQ>< LdgUtskottiti Eetdnknniltit. 855 mareRegeln; att om än på HandelsContoirer föras ordentliga böcker under hvarjehanda Controll, anteckningar öfver borgade varor i Saluboden likväl ofta göras af en öfvermaga-gosse i en kladd, och en så beskalfad anteckning kan icke hafva något vitsord, hvarförutan man icke kan vara försäkrad, att då räkningen blifvit betald, utstrykning skett i HandelsBoken; att ett otroget tjenstehjon kan borga varor å husbondens räkning, dem han, utan alt de kommit honom till godoj måste betala, samt att, då någon för reda penningar köpt varor och antingen ansett sig icke behöfva qvitto, eller detsamma förlorat, kan en anteckning i HandelsBoken, om den beedigas, likväl göra honom till den Handlandes Gäldenär, och har Herr ^Biskopen till förekommande af dessa stora vådor för köparen, hvilka icke uppvägas af beqvämligheten i nu varande handels vanor, yrkat, att den åt beedigad Handelsbok gifna fulla bevisningsrätt måtte upphäfvas, och i stället LagCommitteens förslag 0111 Motbok såsom Lag antagas, deruti flere af PresteStåndets Ledamöter instämdt; hvaremot Herr Professor Thyselius förment det vara af högsta vigt för de Handlande, att deras böcker med ali möjlig noggranliet föras, samt gemensamt med Herr Professor Fröberg väl medgifvit, att nu varande Författningar kunna medföra sina olägenheter, men likväl ansett det föreslagne stadgandet, angående motbok, vara hin - 856 Lagutskottets BeiUnhaitJcn. der ligt för Handelsrröelseii, samt lägga ytterligare band på den enskilda crediten; hvarförutan det för Allmogen voro omöjligt att sig af Motbok begagna.
Herr Doctor Fellenius åter liar yttrat, att om , jemte motböcker, skriftliga betalningsförbindelser för i mindre partier borgade varor kunna användas, såsom det äfven allmänt brukas, så må de Handlande Umbära eii Edgångsrättighet
Som så litet och sällan begagnas, hvars afskalFande Herr Doeton! alltså destoheldre tillstyrkt sorn densamma, såsom sårande moraliteten, icke utan klara och vigtiga anledningar bör vara mera tillåtlig för den eira MedbörgareClasSen an för dell andra.
Herr Frosten Doctor Stenhammar har ansett» att icke något så undergräfver allmogens bestånd, som en af detta folk gemenligen ovarsamt begagnad Credit; att, om det händer Ståndspersonen att blifva kräfd för Liqvideradé varor, sådant är mera att befrukta för den oerfarne bonden, som icke kail anteckna sig något till minnes och förgäter då lätt både hvad han bandlat, när oell till hvad pris, och att» örn Credit-tillfäilet för honom försvåras, sådant vöre att förekomma bans oförrättande och anföra honom till mera ordning i lefnadssättet; och har slut* ligen Herr Prosten Arbman tillagt, att likasom den vid Bruken trafiq lieran de allmogen alltid häfver sin Motbok, det äfven kunde låta sig göra, att allmogen lllifver motbok med de Handlande.
Ln^Utskottits Betånkanden.
Hos Heder v. BondeStåndet har RiksdagsFullmägtigen Anders Danielsson vrkat, att, uppå de af LagCommittceU anförde tnotivqr till dess förslag, i fråga om ny HandelsBalk , sådan Lagförändring, som med denna Balks i Cap* 28 och 29 §. §. åsyftas, måtte antagas, dermed flere Ståndets Ledamöter sig förenat.
Detta allt har Utskottet i öfvervägande tagit; och soln Utskottet afanmäfkningarne icke funnit anledning att frångå dess fattade öfvertygelse derom, att ett stadgande, som ovillkorligen ålade Handlande, att hålla Motbok med dem som varor på borgen uttaga, och vid försummelser deraf, betoge den Handlande rättigheten , att Edeligen styrka utborgningarnes rigtighet, skulle medföra betydeliga hinder och uppehåll i dagliga handelrorelsen; att, så Och uppå de llere i Utskottets Betänkande upptagne skäl, dem Utskottet ytterligare får åberopa, och hvarvid Utskottet jemväl tror sig böra fästa uppmärksamheten derå, att, enligt 17 Gap. 2 §.
Rätteg.Balk., rättigheten för Handlande att med Ed fästa dess Handelsbok och deraf dragne räkningar, icke ovilkorligen är honom medgifven, utan förfaller, när den som sökes gitter visa fel deri, eller att allt ej rätteliga upptecknadt är, eller ock andre omständigheter sorn boken eller personen misstänkte göra, genom hvilken Gäklenären lemnade bevisni ngsförmån , dess säkerhet synes vara vårdad, så vidt uppå Lagstif» 853 LagUtskottcts Betätiknnåett. tarén ankommer, kan Utskottet icke fordra dess redan afgifne, samt af Vällofl.
BorgaraStåndet, enligt ankommet ProtocollsUldrag, godkände.
Utlåtande, hvilket alltså till de öfrige Resp.
RiksStåndens ytterligare pröfning vördsamligen öfverlemnas, med tillkännagivande, att en Ledamot åberopat dess i denna fråga förut yttrade och Betänkandet bifogade särskilda mening.
Stockholm den 7 Augusti 1823, N:o 144* Ankom d. 19 Åug. i8.23» Utlåtande ofver Anmärkningar vid Utskottets Betänkande N-.o 80 , angående yrkad skyldighet för Konungens Befallningshafvande, att genom Promotorialer befordra enskildas Lagsöknings-är ender , då Gäldenärerne vistas i andra Lån.
Sedan Lagutskottet, genom ifrågavarande den nästl.