Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag mätte som vanligt hans temperatur hvarje af- ton, och det var mycket sällan, och då endast helt obetydligt, som den gick öfver det normala.
Doktorn undersökte honom och sade, att högra lungan var fullkomligt frisk, o c h att endast en högst obetydlig förtätning återstod i den venstra.
H a n sade alldeles detsamma till mig, då jag ta- lade enskildt med honom, jag trodde inte, att han sagt Ernst hela sanningen.
Ja, det var nästan 1893 en underbar förändring till det bättre, o c h o m inte något särskildt stötte till, var han öfvertygad om, att Ernst efter ännu denna vinter skulle va- ra fullkomligt återställd.
Rådde h o n o m emeller- tid att vara mycket försiktig o c h under några år bo- sätta sig i södern; inte ens Rivieran var nödvändig, han kunde slå sig ner i R o m, på Capri eller hvar som helst, hinsidan Alperna.
Jag skall aldrig^ glömma, hur lycklig jag var.
Min son skulle bli återställd!
Doktorn hade sagt, att utan den vård Ernst fått, han nog aldrig skulle kunnat komma sig, de många årens ångest och oro hade således ej varit för- gäfves!
Det var som om ett järnband lossat kring mitt hjärta, jag grät af glädje o c h tacksamhet!
» Samma dag friade Ernst.
Jag ber först få förutskicka några Allmänna anmärkningar.
» Det är för dyrt! » ropar man alltid, då det är fråga om resor till världsutställningar.
Man får genast klart för sig, att vid alla dy- lika utställningar priserna på allting jagas upp i det oändliga, och tidningarna fyllas med hårresande beskrifningar öfver dyrheten på platsen ifråga.
Detta afskräcker mången från att resa - men borde icke göra det.
Ty erfarenheten, åtminstone den jag vid flere utställningar i utlandet gjort, ger vid handen, att detta tal om uppdyrkade priser ständigt är betydligt öfverdrifvet.
Visserligen stiga prisen på i synnerhet rum och mat alltid något i början af en utställ- ningssäsong, men inom kort utjämnar konkur- rensen allt igen.
I millionstäder som Lon- utfåste S o m våra läsarinnor eriura sig, månad don, Paris, Chicago m. fl.
tänka alla vid ut- ställningens början, att nu skola de skörda Jduns redaktion i förliden oktober — men så visar det sig snart, att de äro så många, som haft samma tanke, att de måste för den bästa uppsats, som inom årets ut- slå ned på sina pretentioner för att vinna något.
Så var det i Paris, i Köbenhavn.
gång insändes, utredande följande fråga: Det blir säkert äfven förhållandet i Chicago.
Hur skall ett ensamt svenskt fruntimmer » En dollar är ej mer än en krona! » är praktiskt och billigast möjligt ordna det slagord, hvarmed man söker skrämma en resa till den stundande Chicago-utställnin- från en resa till specielt Chicago.
Det talet gen, omfattande med viste / sen på platsen en är nonsens.
Må vara, att man alltid vid en kortare vistelse i ett land med högre mynt- tid af sex veckor?
enhet än ens eget får en viss känning af Under den utsatta tiden anlände fjorton att det mynt, man är van att röra sig med, täflande skrifter, bland hvilka, efter grund- » krympt ihop », men så långt går det dock ligt och oväldigt öfvervägande, den med ej, att en dollar icke skulle motsvara mer än signaturen » T r a v e l e r » försedda ansågs en krona.
Vi skola således hvarken låta afskräcka oss bäst hafva löst uppgiften och alltså tillde- af det ena eller det andra talet.
lades priset.
V i d den bifogade namnse- Meddelande.
ett pris af hundra kronor delns brytande befanns denna uppsats vara författad af StOCkJiolm, herr Gustaf hvilken å vår byrå äger att lyfta prisbeloppet.
Ännu en af de täflande skrifterna, bä- rande författarmärket na », har tjänster, ett synts hvilka vi offentligt » En oss äga svensk kvin- af sevärda härmedels erkännande, för- velat gifva o m de ock ej kunnat ernå det utfästa priset.
V i begynna här nedan införandet af G.
G ullbergs (Travelers) hr prisbelönade uppsats: * Till F ö r b e r e d e l s e r till Gullberg, resan.
Min nådiga, Ni har således beslutat att ge er af, och Ni börjar rusta Er till färden.
Mitt första råd är då: Tag med Er så litet packning som möjligt!
Ni sparar då mycket besvär och många utgifter.
K o m särskildt ihåg, att endast brukade kläder äro tullfria i Amerika, och att en en gång profvad dräkt ej räknas för brukad.
Om Ni därför har med Er en elegant » paradklädning », som ser alldeles ny ut, så kan det hända, att tull- tjänstemannen affordra Er till och med en edlig försäkran, att Ni brukat densamma åt- minstone en gång.
Ni märker, att Ni är i protektionismens förlofvade land.
Handskar få tullfritt medföras till en mängd af ett dus- sin par.
C h i c a g o!
Bland artiklar, som tullen håller särskildt skarp utkik på, äro nya kläder, guldsaker, Herr Redaktör!
juveler, spetsar, silkesvaror och — cigarrer.
» Hur skall ett ensamt svenskt fruntimmer Men i detta sista fall behöfver Ni ju ej ha praktiskt och billigast möjligt ordna bekymmer.
en resa till den stundande Chicago-utställnin- Således: litet packning och brukade klä- gen, omfattande med viste / sen på platsen der!
Tänk vid valet af resdräkt också på, en tid af sex veckor? » att värmen i Chicago om sommaren är myc- Det är den fråga Ni vill ha besvarad.
ket hög, och rusta Er därefter.
En viktig fråga är den om öfverförandet Men det är sannerligen ej så lätt att svara af reskassan.
Bästa sättet är nog att taga därpå.
Vare sig man gjort en dylik resa själf eller är aldrig så resvan, är det svårt ett resekreditiv (letters of credit), som Ni kan att ordna för en annan, Bom man ej känner, köpa i hvilken svensk bank som helst.
En och om hvilkens egna förutsättningar att med gång i Amerika, så undvik främmande mynt, eller utan råd och anvisningar resa praktiskt rör er uteslutande med landets myntslag och man ingenting vet.
P j i af dessa ej gärna pappersmyntet.
Om jag ändå vågar försöket att ge några \ ^ Val af ångbåtslinie.
vinkar, är det i bopp, att de ändå ^ å N kunna vara till någon nytta och ledning, Frågan, hvilken ångbåtslinie Ni bör välja, vare sig för den blifvande lyckliga pristaga- kan jag ej besvara — det beror på tycke ren eller andra af tidningens reslystna lä- och smak.
Prisen äro i regeln desamma å sarinnor och läsare.
de flesta af de linier, som stå i närmare för-
IDUN bindelse med Sverige.
I allmänhet anses de tyska linierna — via Hamburg och Bremen — vara de billigaste och sämsta, de franska linierna — via Havre t. ex. — de, i fråga om kost o. d., bästa, men de engelska li- nierna, via Göteborg — Hull — Liverpool, de i alla hänseenden solidaste.
A f de engelska linierna tyckes Cunard-linieu, att döma af statistiken, vara den af svenska resande mest frekventerade.
Därnäst komma White Star, Inman o. s. v. Prisen för första klass hyttplatser ä dessa linier variera allt efter hyttens läge i skep- pet: om den är fullt midskepps, om det är ytterhytt med ljus utifrån eller eu innerhytt med blott takljus o. s. v. Sök att erhålla en hytt så midskepps som möjligt och helst ytterhytt.
För närvarande kostar en medel- god första klass plats tur och retur från G ö - teborg till Newyork cirka 550 å 600 kronor.
Från Hamburg beräknas den till cirka 500 kronor.
Mycket sannolikt är, att prisen fram på våren och sommaren blifva nedsatta, då stora tillrustningar från ångbåtsbolagens sida gö- ras i och för Chicagotrafiken.
Så har t. ex. Cunardbolaget i och för denna trafik byggt tvänne nya jättefartyg om icke mindre än 19,000 tons dräktighet.
Från Hamburg och Köbenhavn komma dessutom sannolikt billig- hetsresor att anordnas.
Men oberoende af detta kan man räkna själfva ångbåtsresan fram och åter, inklusive all kost (ej vin), till högst 600 kr.
Då Ni skall skaffa Er biljett, så vänd Er skriftligen till liniens svenske generalagent och undvik mellanhänder.
Slå upp i Han- delskalendern under rubrikerna » Göteborg » och » Emigrantagenter », och Ni finner alla de namn Ni behöfver.
Beställ biljett i god tid — Ni kan då få tillfälle att å den plan öfver fartygen, som agenten tillhandahåller, välja ut åt Er en god hytt.
Var icke rädd för sjösjuka!
Det bästa sättet att undvika sjösjuka är att ej tänka därpå och — hålla sin mage i god ordning.
Inga kurer och ingen medicin i världen hjälpa mot denna sjuka, om Ni angripes däraf, och ett recept som gagnat Per hjälper inte Pål.
Om Ni vet, att Ni har lätt att bli sjösjuk, så finns dock ett godt, pröfvadt och absolut oskadligt medel att åtminstone lindra den fruktade plågan.
Det består i att på för- hand bromera sig, d. v. s. genom intagandet af en bromlösning på förhand aftrubba käns- ligheten hos vissa nervcentra.
Se här det lilla receptet, som Ni själf kan inlämna på apoteket utan läkarepåskrift: » Rec.
Brom.
natr.
20, d:o antim.
20, Aqu.
menth.
120. » Man tager häraf eu tesked tre gånger om dagen i tre dagar före sjöresans anträdande.
Och så — lycklig resa!
Ankomsten till Newyork.
Den första representanten för den nya värl- den som visar sig för Er är » The health officer », » sundhetsinspektören », som kommer ombord, innan skeppet nått hamnen.
Han följes sedan af tulltjänstemannen.
Beträf- fande tullen har jag redan gifvit Er de nö- diga antydningarna.
Innan Ni lämnar skeppet, får Ni afgifva en deklaration om ålder, sysselsättning, na- tionalitet m. m., allt för statistiken.
Vid ankomsten är det vanligt, att den re- sande ger skeppets steward en dusör af ett par dollars och de andra tjänarne i propor- tion därefter.
Nu är frågan: ämnar Ni bege Er direkt till Chicago och först på återvägen stanna några dagar i Newyork, eller önskar Ni hellre att först bese denna Nordamerikas största stad?
Ni har ju ej lång tid på Er.
Om jag beräknar re- san från Göteborg till Chicago och åter till minst 25 å 26 dagar, återstå af de anslagna sex veckorna eller en och en half månad blott 1 8 — 2 0 dagar.
Det gäller därför att ekonomisera lika mycket med tiden som med penningarne.
Jag skulle råda, att Ni beger Er direkt till Chicago och först på hemvägen stannar i Newyork.
Ni kan då med mera lugn — och vana — njuta af dess skönhet.
Jag ut- går således från den förutsättningen, att Ni följer detta råd.
Då behöfver Ni ej nu skaffa Er något rum i Newyork, utan första och enda åtgärden är att skaffa Er biljett från Newyork till Chicago.
29 hvarandra, samt själf hopsummera och anglfva summan under listan.
VILLKORET ENDAST, I PÅ FÖR ATT IDUN TVÄNNE FÖR FÖRSTA PRENUMERATION 1 0 ATT MAN FÅ DELTAGA ÄR INNEVARANDE KVARTAL, ÄGT INSTUNDANDE ÄR PRENUMERANT ÅRS SAMT ATT FÖRE DEN RUM FEBRUARI.
Alla lösningar böra innehålla prenumeran- tens namn, som absolut hemlig hålles för utom redaktionen stående, åfvensom uppgift på det ställe, där prenumerationen ägt rum.
Endast de vinnandes namn offentliggöras i Idun Lös- ningarna insändas till Iduns Redaktion, Stock- holm.
Dessa utförligare meddelanden om täflingen samt uppgift om prisdomare m. m. införas i första februarinumret af IDUN.
Tafllngstlden utgår den 1 instundande mars.
För Adam var paradiset hem.
För de goda af hans afkomlingar är hemmet paradis.
Gå hellre femton mil för att tala med en vis man än en half mil för att se en vacker stad.
Lord Essex.
W 2 ?år O m " I d u n s j u l k l a p p s b a s a r ", filo- s o f e n P l a t o n o c h det s k ö n a s idé.
pristäfling et är droppen, som kommer krukan att rinna — att af de i ordet FOSTERLAND ingående •.
Det är en del af idéerna i Iduns senaste bokstäfverna bilda det största antal svenska ord » julklappsbasar, » som kommer mig att gripa till — synes ha väckt ett lifligt och allmänt in- pennan för att uttala mig om en sak, som i sig själf tresse.
Hundratals skrifvelser med förfråg- är god, men som dock synes på väg att svårt ur- arta.
Ofta har den våda, som hotar smakriktningen ningar om de närmare villkoren inflyta.
Vi inom handarbetenas område, föresväfvat mig.
Med kunna med bästa vilja omöjligt medhinna att innerlig tillfredsställelse har man under många år enskildt besvara dem, utan skynda att hår haft tillfälle att se och glädjas öfver, hvad » Hand offentliggöra detaljbestämmelserna.
Som reg- arbetets Vänner » och andra föreningar eller enskilda ifrare för kvinnoslöjden mäktat åstadkomma.
Oak- ler för tåflingen gälla alltså: tadt allt hvad som gjorts och göres, tränga dock 1) Inga ort- eller personnamn få medtagas.
tid emellan bubblor upp från en smaklöshetens dy, Således ICKE ord sådana som » Trosa », som för ett estetiskt sinne förefaller rent af bedröf- lig.
Man kan i » damernas egen Idun » — denna » Edla » och liknande.
välredigerade, ett stort behof fyllande tidning — 2) En och samma bokstaf får ej användas ibland få se insändl ett och annat från skilda håll, mer än EN gång I samma ord.
Således ICKE som kommer en att förvånas!
ord sådana som » taf / a », » anfordran » och Det står tämligen illa till med våra svenska da- mers smak — och det naiva uppenbarandet däraf liknande.
skvallrar bäst, om hur det ter sig feland en del af 3) Utländska ord, som vunnit så al / mänt dessa flitiga, företagsamma och uppfinningsrika va- bruk I vårt språk, att de kunna anses för- relser!
svenskade, må få medtagas.
Således ord så- Att tänka sig, hur tusentals kvinnor veckorna före dana som » tenor », » ters », men ICKE mindre jul sätta hälsa, krafter och pengar till för att vär- allmänna såsom » feodal », » fenol » och liknande.
digt kunna uppträda med » gåfvor och gengåfvor » af alla slag, många kanske efter de vinkar de fått i 4) Endast EN böjningsform får upptagas af » Julklappsbasaren »!
Iduns pristäfling synes mig af samma ord.
Således t. ex. ICKE både nomi- flere skäl förträfflig, särskildt för sitt uppfostrande nativen » lod » och genitiven » lods », ICKE både och ledande syfte.
Men också — för att man ge- nom den får reda på hvad somliga kvinnor — från imperativen red » och Infinitiven » reda » och skilda håll af landet — betrakta som » verkligt ori- liknande.
ginella och trefliga » beskrifningar på arbeten.
Re- 5) Likaljudande ord, som tillhöra olika ord- daktionens upprop gick mycket riktigt ut härpå och klasser eller ha olika betydelse, få endast upp- undanbad sig kritiklöst hopfördt likt och olikt! » Skulle jag själf nödgas visa ett gladt och tack- tagas en gång.
Således må ord sådana som » ros » samt anlete (de allra minsta gåfvor — skänkta af frös
låta människokärleken segra öfver sanningskärleken!
6) För stafningen kunna ej allt för stränga Och om jag vidare tänker mig, att alla dessa jul- gränser rättvis / igen fastställas, utan godkän- klappar skulle inregistreras i mitt lilla, men smak- fulla hem, då ryser jag och inser, att det är ett nas al / mänt vedertagna stafningssystem.
7) Alla deltagande skrifter skola å kuver- sannt ord detta: » bättre att gifva än (emot-) taga. » » Moster Gnstafva » t. ex., hvilken af en » muff gjorde tet förutom adress vara betecknade med or- en matta åt mormor, » skulle jag gärna vilja säga den Iduns Chicagotäfllng » ' för att OBRUTNA några ord i all vänlighet.
Och om andra af » Jul- förvaras intill täflingstidens utgång, då de bry- klappsbasarens » deltagarinnor ville lyssna till en gammal tants gnat, skulle det glädja henne.
tas I närvaro af prisdomarne.
Det är nog bra att af intet få mycket, att af 8) Hvarje täflande bör ordna antalet af enkla medel åstadkomma något praktiskt, nyttigt sina funna ord I tio grupper, så att alla ord eller vackert, men månne man ej ofta skjuter öfver med samma begynnelsebokstaf komma efter målet och åstadkommer det rakt motsatta?
IDUN 30 att nu hålla mig till » Moster Gustafvas » matt-idé, så trots att den talrika barnskarans pappa fann den » urstilig » och hans välvilliga ungdom jublade i kapp med den påhittiga mostern, tillåter jag mig en in- vändning.
Hade inte skinnet af den gamla muffen (att den var gammal, bevisar dess storlek), fodradt med » en potatissäck », passat bättre ihop med en helt besked- lig, enkel bård af mörk filt?
Förutsatt att nu muf- fen skulle användas till matta!
Några cm.
grof filt står i ett helt annat pris än gammal brokad.
Kunde inte moster Gustafvas brudkjol kommit till mera heder än att blifva kant åt det gamla ruggiga skin- net?
Det hade varit mera praktiskt att köpa ny filt och att af brudkjolen af » tjockt sidenliknande tyg med inväfda bjärt röda rosor och blå förgät- mig-ej » ha åstadkommit ett vackert, artistiskt arbete.
Hur ful, rent ut, är inte sammansättningen af svart skinn, sidenliknande brokad och tjock trefärgad ull- snodd.
Men gammalt siden är, som sagdt, en vara, som står högt i pris, som anses för ett verkligt » fynd » att komma öfver och lämpar sig till sällsynt vackra arbeten.
Verkligen trodde jag inte också, att vi voro så långt hunna, att vi hvarken broderade med pärlor eller sydde hårarbeten!
H u då!
Det är inte min afsikt att såra någon, det skulle göra mig allt för ondt.
Min mening ville jag blott ha fullt uttalad; smakriktningen måste rättas l Om vi kasta en blick på andra landets kvinnor, på deras arbetsduglighet och på halten af deras ar- beten, så möta oss helt andra syner.
De engelska kvinnornas energiska driftighet och förträffliga och solida result«t slå en med beundran.
Holländskan och schweitziskan äro kända för praktisk duglighet och rika produkter däraf, belgiskan berömd för handafärdighet, särskildt i spetsknyppling.
Österlan- dets dotter — kvinnan utan högre odling — söm- mar sina konstrika broderier i silke och guld.
Och hvem öfverträffar fransyskans kvicka fyndighet och uppfinningsrikhet, hvem hennes fiffiga fingrar, hennes förmåga att af det minsta kunna göra underverk?
Se henne, från den förmögna damen ner till handt- verksdottern, se henna vrida till en rosett, kokett knyta ett band, arrangera en mössa, en hatt, hur blir inte allt hvad hon för emellan sina fingrar smakfullt och elegant!
Svenskarne ekyllaB ju för att vilja efterhärma de stora kulturländernas seder och bruk, att vilja tillägna sig allt möjligt — ondt som godt!
Kanske kan detta vara en svaghet, men det innebär ock en styrka.
Detta att kunna tillägna sig, snabbt tillgodogöra sig, visar en känslighet för intryck, som är att be- akta och gilla.
Kunna och böra ej våra kvinnor med fog uppmuntras att förvärfva sig andra länders rika konsterfarenheter i slöjd och handarbeten?
Den svenska kvinnan besitter en seg energi och märg i viljan.
Med de förutsättningar hon äger står det i hennes eget skön att vinna hvad som felas henne.
Men nu hör jag eder otåligt ropa; och allt detta, bara för det » moster Gustafva » slaktade sin gamla omoderna muff och gjorde en matta däraf; för att unge » Kirre » af kokerskan grälade sig till några struntsaker, som onekligen passade bäst åt » my- rorna », och fick ett bordkrocket däraf; för att » Ella » ville belamra spelbordet med dussintals små lappar ooh » Finskan » förvara sina specerier i broderade påsar, » Essy » spatsera i sina förfäders gehäng, » Vain- queur » lägga konfekt i butelj hölster och » F.
— last but not loast — brodera kamfodral och cigarr- etui med sin kärestas hår i korsstygn!!
Ja — bara därför!
Bara därför, att dock vår smak är oss gifven som en vårdare af det sköna inom och utomkring oss och att vi måste tukta den till att noga sköta detta sitt kall.
Redan en forn- tida vis, den gamle Platon, skrifver: » Detta är den rätta vägen till kärleken, som man, ensam eller förd af en annan, måste beträda: att man utgår från de enskilda sköna föremålen och, för att nå det högsta sköna, alltjämt stiger uppåt liksom på trappsteg, från de kroppsligt sköna tingen till de sköna sederna och handlingarna, till dess man slutligen lär känna själfva det skönas ide '! » Ursula.
Tomma äro alla ställen i världen för den okunnige.
Hitiduiskt ordspråk.
än Det är lättare att stifta fred inom Europa att bilägga en tvist mellan två kvinnor.
Ludvig XIV.
1893 » Maten ä r halfva Ett r e a l i s t i s k t födan ».
inpass af El en Bergström.
in läsarinna, hvad är det, som enligt din mening skapar hemtrefnaden?
Penningen skall du ej tveka att svara, så vida du hör till de många husmödrar, som knoga och knoga för att få debet och kredit att gå i hop.
Har man Fortunatus ' pung, menar du, ingen konst då att göra hemmet trefligt, själf vara vid godt mod och för man, barn och tjänare hafva allt efter deras önskan.
Men jag ber dig, som var så snar att svara, titta för ro skull in hos de rika, och du skall få se, att penningen ensam » verkar det visserligen icke. » Kanske mötes du just där af grälande tjä- nare, missnöjda barn, af en under det stora och myckna lika nedtyngd husmoder som du själf under brödbekymren, af en gnatig och retlig äkta man.
Och i hur många rika hem går ej den farliga sjukdomen spleen — leds- nadens, öfvermättnadens och ledans sjukdom —; huru oftagörama de ej det, som engels- mannen kallar » the skeleton in to house »; något hemskt, en olycka, något som behöfver försonas, men svårligen låter sig försona, som aggar midt under festvimlet, som plötsligt stinger till midt i glädjen.
Men låtom oss ej förirra oss in på det tragiska!
It " I En mera idealistiskt anlagd natur, som framför allt icke känt bristen på nyss nämnda vara, men så mycket mer på denna ljufva känsla af öfverensstämmelse med om- gifningen, som tycker sig ensam och oförstådd, hör jag på min fråga svara: sympatien.
Ja visst, ja visst, det kan ej nekas, att den spe- lar en viktig roll för lyckan, men till så höga ting som till den Guds gåfvan var det nu egentligen ej meningen att detta lilla kåseri skulle svinga sig — det vill endast helt an- språkslöst röra sig kring en af de afdelningar, som sortera under lyckan: hemtrefnaden.
Utan att emellertid vilja underskatta vare sig penningen eller sympatien, äfven såsom medverkande för underafdelningen i fråga, och väl vetande, att andra faktorer också böra tagas med i räkningen, vill jag här för min del som ett af de allra viktigaste bidragen till hemtrefnaden framhålla: ett godt bord och angenäma måltidsstunder.
Missförstå mig ej!
Det är icke läcker- gommarnas af aptitretaude medel, sällsynthe- ter för årstiden eller klimatet, gamla viner m. m. öfverfyllda bord, j a g menar — jag vill visst icke uppmuntra vare sig finsmakeri eller fråsseri och vet nogsamt, huru långt sådant kan urarta — men hvad jag menar är det bord, där den välsmakande, tillräckliga och sunda spisen vittnar om husmoderns om- sorg, intresse, förstånd och insikter.
Jag vå- gar påstå, alt samtliga hemmets medlemmars hälsa, goda lynne och trefnad äro i hög grad beroende af huru frun i huset uppfattar sin ställning till matfrågan, hnru pass hemma- stadd hon är i den kulinariska vetenskapen.
Det låter mycket lågstämdt detta, och du tvekar att gifva mig rätt.
Men jag ber dig: betrakta då mannen, när han på middagen kommer hem från det tröttande arbetet, må- hända nedslagen af någon motgång eller för- tretlighet, och hans blick faller på det väl dukade bordet, där redan rostbiffen ångar emot honom och ölkannan skummar.
Ljusna ej hans drag?
Får han ej liksom lif på nytt, och äro ej snart alla obehagliga intryck utplånade, tröttheten försvunnen och ett gladt samspråk i gång, under det hustrun skär för åt honom den ena saftiga köttskifvan efter den andra.
Månne hon ej ock vid dessa tillfällen får höra månget smeksamt, upp- muntrande ord, som upplifvar hennes lynne och gör henne godt djupt in i själen.
Och är icke detta också rätta tillfället för henne att få honom gå in på någon hennes önskan eller älsklingsplan?
Men tyst, tyst, låtsa ej om det!
För den tjuguåriga kvinnan låter det som en paradox: » vägen till din mans hjärta, går genom hans mage, » men den er- farna trettioåriga har ofta nog fått besanna orden.
Se honom i stället, då biffsteken har något besläktadt med guttaperka, och hör kvickheter sådana som: » till det här skulle behöfvas en ångsåg »; se den stackars hustrun kämpa mot tårarna och göra det ena fruktlösa försöket efter det andra att öfvervinna den tryckande tystnaden, och du skall ej längre tveka att, hvad hufvudpersonen i familjen angår, gifva mig rätt, t u 3 e n gånger rätt.
Tillstå vidare, att det är ett nöje, som för- sätter både mor och barn i godt humör, då den matfriska barnskaran vid frukostbordet sätter i sig den kraftiga chokladen och de hembakta skorporna eller äggen och smörgå- sarna.
Då de därpå med lustigt mod, glada och ifriga, rusa till skolan, erfar då ej mod- ren en känsla af belåtenhet öfver att i sin mån hafva motarbetat blodbrist, håglöshet och kraftlöshet hos dem?
Säkert skola de arbeta med lif och lust!
Stackars de barn, som i sista minuten, medan deras mamma kanske ännu sofver efter föregå- ende aftons festtillställning, få framslängd åt sig en skål brännhet välling eller en kopp dåligt kaffe, som de ej hinna dricka ur.
Huru skola de reda sig med skolarbetet?