Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men enär ej alla sinnessjuka äro i behof af hospitalsvård, utan kunna, med mer eller mindre lätthet, värdas utom hospitalen, hafva aproximativa beräkningar i de liesta Europeiska riken visat, att minst j af dessa olyckliga böra, antingen såsom vådliga för sig sjelfva eller andra, eller för att kunna återställas till helsan, vårdas å hospitaler eller andra inrättningar för sinnessjukas våld och behandling.
Om denna beräkningsgrund tillämpas pä vårt land, hvilket med största sannolikhet torde kunna ske, skulle 1,500 hospitalsplatser vara behöfliga; men då, vid 1861 års slut endast 1,074 dylika funnos ä hospitalen, uppgick bristen till ej mindre än 426, hvarvid dock bör anmärkas, att under loppet af detta år, 120 nya platser lära blifva att tillgå, hvadan den nuvarande bristen blifver omkring 300.
Vid betraktande af detta förhållande, synes den klagan, som flerestädes inom riket lörspörjes öfver otillräckligt utrymme för sinnessjukas vård, vara fullt befogad.
Denna brist har ock under sednare åren varit orsak till flera brott, begångna af vansinniga, hvilka af bristande utrymme ej kunnat mottagas i hospitalerna.
Till föjd af nu anförda förhållanden anser jag för ett trängande behof, att nya hospital inom riket upprättas, så att platserna å hospitalen må komma att uppgå till ett sanunanräkuadt antal af minst 1,500.
De nuvarande hospitalernas antal äro 9, nemligen Hernösand, Upsala, Stockholm, Nyköping, Wadstena, Wexjö, Göteborg, Malmö och Wisby.
Vid betraktande af dessa hospitalers läge, finnes lätt, hurusom vissa af rikets landskap äro särdeles vanlottade på tillfällen till vård för sina sinnessjuka, genom det linga afständet från hospital.
Enligt Statistiska Central-byråns berättelse funnos är 1855 inom Wermland 267, inom Dalarne 248, inom Nerike 130, inom Westerbotten 38, inom Norrbotten 55, samt inom Jemtland 40 sinnessjuka, hvaraf synes, att det låga antalet sinnessjuka inom de tre sistnämnda landskapen ej torde för närvarande göra behofvet af någon hospitalsinrättning derstädes sä trängande, då deremot de tre förstnämnda landskapens höga sjukantal förtjenar i hög grad afseende.
Jag föreslår derför upprättandet af ett, nytt hospital, afsedt att emottaga sinnessjuka från Wermland, Nerike och Dalarne, och dä det sammanlagda antalet sinnessjuka uti dessa landskap är 1855 utgjorde 645, bör detta hospital hafva utrymme för omkring 200 sjuka.
Lämpligaste platsen lör detta hospital torde likväl böra 262 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. ,JV? 133. bestämmas af Konn-].
Majit, efter inliemtade utlåtanden af Serafimer-ordens-gillct oell respektive Landshöldinge-embeten.
Enligt kostnadsförslagen öfver uppförandet af ett nytt hospital vid Göteborg, hvilka Serafimer-ordens-gillet öfverlemna! till Kongl. Majit under den 13 Augusti detta är, med hemställan om nådig proposition till Rikets Ständer om anslag för detta ändamål, och hvilken underdåniga hemställan Kongl.
Majit i niidor bifallit, upplyses, att det erforderliga beloppet för uppförande af ett hospital för JcO sjuka uppgår till nära 600,000 R:dr Ruut: men sorn byggnadskostnaderna skäligen kunna antagas lägre inom de nämnda orterna än vid Göteborg, torde denna summa blifva tillräcklig äfven för ett hospital afsedt för 200 sjuka.
Pä grund af hvad nu blifvit anlördt, får jag vördsamt föreslå: att Rikets Ständer mätte bevilja 600,000 Ridr
Runt för uppförandet af ett hospital med 200 sjukplatser, afsedt för landskaperna Wermlands, Nerikes och Dalarnes behof, samt att detta anslag må utgå under tre år med 200,000 Kalr Runt årligen.
Stockholm den 28 November 1862. II.
P. W. Gahn. JW 133 Af Herr Qllitlillg l
Om ett nytt skattesystems grundläggande.
Redan i tillvaron af den mångfald skatter, som ännu förefinnes och utgör det hufsakliga af Statens och kommunernas årliga inkomster, får man anledning misstänka, att för lagarne om beskattningsväsendet en allmängiltig klart insedd rättsgrund saknas.
Också lärer den, som vill gifva sig af med en närmare undersökning, icke kunna undgå slutligen erkänna, att i allmänhet endast tillfälligheternas tvång och hugskott stiftat våra skattelagar, samt att hvad en gång blifvit lag historien gjort till rätt, utan att så noga efterfråga, hvad å förnuftets sida deremot kunde varit att i hvarje fall invända.
De talrika skatteslagen må antagas, var vid tiden för dess upphof, hafva utgjort beqvämaste, måhända lämpligaste medlet att åtkomma penningar.
Men dermed är icke gjordt tillfyllest, Gent öfver samhällets anspråk på medel för bestridande af samhällsutgifterna står ett annat, lika rättmätigt, som måste tillfredsställas.
Det är individens.
Om för honom skatten kännes tryckande, men så kännes för alla andra, äfven den rikaste, har han icke att beklaga sig öfver annat, än de stora samliällsbehofven, hvilka likväl, förutsatt att de med oväldig och upplyst omsorg blifvit såsom sådana pröfvade och fastställda, Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 133» 263 kräfva af individen hvarje offer.
Är deremot pälagan kännbar för honom, men icke i samma mån för hvarje annan, då är beskatta in gssättet felaktigt och gör haus klagan fullt befogad.
Skrifvelse, N:o 139. 297 N:o 139.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 6 Aug. 1851.
Preste-Ständet den 6 — — Borgare-Ståndet den 6 — — Bonde-Ståndet den 7 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående sökt garanti af staten, i afseende på anläggning uf en jernväg emellan Fahlun och Gefe. (Stats-Utsk:s Uti., N:o 254.) S. A. K.
Sedan, uti en till E. K. M:t ingifven skrift, Landshöfdingen i Gefleborgs län, riddaren af E. K. M:ts Svärds-orden L. M. Lagerheim, Geschvvornern G. A. Lundqvist, Rådmannen E. D. Grape samt Bruksidkaren Th. Petré, med bifogande af 2:ne uppgjorda förslag, jemte tillhörande plankartor, m. m., öfver sättet för och kostnaden vid åstadkommande af en jernväg i, så vidt möjligt vore, rät linea emellan städerna Fahlun och Gefle, enligt hvilka kostnaden för en lokomotiv-bana skulle uppgå till 2,400,000 R:dr banko och för en jernbana för hästkraft till 1,637,000 R:dr samma mynt, samt under åberopande af de väsendtliga fördelar, som en dylik jernvägsanläggning skulle tillskynda provinserna Gestrikland och Dalarne, i underdånighet anhållit, att med afseende på det förmenta behofvet af en jernvägsanläggning emellan nämnde städer, hvilken, äfven med beräkning af blott en inskränkt del af den varutrafik, som redan egde rum ifrån och till Fahlun, syntes icke allenast kunna bära sig, utan troligen lemna en årlig behållning af sju procent å anläggnings-kapitalel, E. K.
M:t måtte täckas till Rikets Ständer aflåta nådig framställning derom: l:o att, då denna anläggning, ehuru efter all sannolikhet redan från början vinstgifvande, erfordrade en kostnad, vida öfverstigande alla de enskilda krafter, som här kunde komma i Bih. till R.
Prat. 1850 & 1851. 10 Sami. 1 Afd. 38 298 Expeditions-Utskotteis Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 139. fråga, att, för dess sammanskjutande af egna medel, tagas i anspråk, Rikets Ständer, såsom enda utvägen att bereda möjlighet åt ett blifvande bolag att förskaffa sig anläggnings-kapitalet såsom lån emot låg ränta och årlig amortering, måtte lemna statens garanti antingen under 20 år, räknadt från den tid, då arbetet bevisligen tagit sin början, eller ock under 20 år från jernvägens fullbordande, i hvilket sednare fall likväl de beräknade trenne byggnadsårens räntor å 5 procent, upptagna till 280,000 R:dr, skulle tilläggas kostnadssumman, hvarefter å totalbeloppet, eller 2,680,000 R:dr, staten garanterade 5 procent under berörde tid, nemligen för hvad, efter afdrag af drift- och underhållskostnad, behållningen af rörelsen på banan årligen kunde kunde komma att understiga ö procent, i förra fallet af anläggnings-kapitalet 2,400,000 R:dr och i det sednare af 2,680,000 R:dr, d. v. s. för hvad behållningen, efter nyssnämnda afdrag, årligen kunde understiga 120,000 R:dr, enligt det förra alternativet, eller 134,000 R:dr, enligt det sednare, samt 2;o att det blifvande jernvägsbolaget måtte komma i åtnjutande af samma skattefrihet, som blifvit beviljad Götha kanalbolag och andra dylika bolag; så bar E. K. M:t, uti aflåten nådig skrifvelse, till Rikets Ständers Stats-utskott öfverleinnat ofvanberörda underdåniga ansökning, med tillhörande kartor och handlingar, jemte
Styrelsens öfver allmänna väg- och vattenbyggnader deröfver afgifna underdåniga utlåtande, på det Rikets
Ständer måtte komma i tillfälle att med erforderlig fullständighet taga målet i öfvervägande; och ville E. K. M:t, efter det Rikets Ständer meddelat deras beslut i ämnet, företaga den pröfning af ärendet, hvartill å E. K.
M:ts sida omständigheterna då kunde föranleda.
Detta vigtiga ärende hafva Rikets Ständer tagit uti noggrannt öfvervägande, men ej funnit de meddelda handlingarne innefatta den tillförlitliga och fullständiga utredning af frågan, som måste föregå, innan el t bestämdt omdöme deröfver kan bildas.
Väl innehålla uppgifterna, att genom jernvägsanläggningen skulle stora fördelar tillskyndas Stora Kopparbergs län, men deremot saknas dels nödiga beräkningar öfver de förmåner, som genom minskning i prisen på de för Dalarnes innebyggares behof från andra orter årligen kommande erforderliga lefnadsförnödenheter af spanmål, sill och salt m. m., utaf ifrågavarande lättade förbindelse med hafvet kunde vara att förvänta, dels ock behöflig upplysning om den verkan i öfrigt, hvilken uppå denna aflägsna landsorts bruksrörelse, skogshushållning och industriel förhållanden kunde förmodas uppkomma; — äfvensom all utredning saknas af de fördelar, jernvägsanläggningen i första rummet skulle tillskynda den del af Gefleborgs län, genom hvilken den är ämnad att utföras.
Expeditions-Utskottcts Förslag till tind.
Uti den underdäniga ansökningen uppgifves väl, att en ganska betydlig varuqvantitet skulle komma att på jernvägen transporteras, och hvilken qvantitet beräknats att lemna en inkomst, som icke blott fullt motsvarar ränta och amortissement af anläggningskostnaden, jemte hvad som anses erforderligt för driften och underhållet, utan bereder ansenligt öfverskott derutöfver; men dessa uppgifter på förväntade inkomster äro alltför summariska och obestyrkta, för att uppå dem kunna grunda en någorlunda säker beräkning af ett minimum deruti, hvilken beräkning dock ej synes omöjlig att åstadkomma genom något års iakttagande och anteckning af de varuqvantileter, hvilka för närvarande verkligen transporteras emellan Gefle och de tillämnade jernvägs-stationerna, allt intill Fahlun.
Och bör ej heller förbises, hvad beträffar kostnaderne för att de med uppgifna tunga varor belastade transporterna skulle kunna bedrifvas genom lokomotiv på jernväg uti vårt klimat, samt för årliga underhållet af allt hvad dertill hörer, att inom vårt land den erfarenhet saknas, som i mindre, dylika företag borde vara inhemtad, innan staten ingår uti ansvarighet för en summa, öfverstigande 2-1 millioner.
I betraktande af detta allt, hafva Rikets Ständer funnit de med ifrågavarande jernvägsanläggning sammanhang egande omständigheter icke vara så utredda, att Rikets Ständer kunna afgifva något underdånigt yttrande öfver det nådiga meddelandet, eller ikläda staten en så vidsträckt ansvarighet, som den af sökanderne ifrågasatta.
Stockholm den 7 Augusti 1851. 300 Expediiions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 140.
Uppläst oell godkändt hos Ridd. och Adeln den G Aug. 1851.
Preste-Ståndel den 6 — — Borgare-Ståndet den G — — Bonde-Sländet. den 7 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ett lån för uppbyggandet af den nedbrunna Kyrkan i Lidköping.
(Stats-Utsk:s Uti., N:o 158 och Mera. N:o 231.) S. A. K.
Med anledning af Lidköpings stads invånares derom i underdånighet gjorda samt af Skara stifts konsistorium, äfvensom af E. K.
M:ts befallningshafvande i Skaraborgs län förordade ansökning, har E. K. M:t, genom nådig proposition af den 28 December nästlidet år, föreslagit Rikets Ständer, att, för återuppbyggandet af nämnde stads den 23 Maj 1849 nedbrunna kyrka, bevilja ett af behofvet påkalladt lån å 25,000 R:dr, emot de af sökanderne uppgifna vilkor, eller 3 procents ränta och 2 procents årlig afbetalning, sedan lånet under åtminstone fem års tid fått räntefritt innehafvas; varande till stöd för den underdåniga ansökningen, anfördt: att den nedbrunna vackra och dyrbara kyrkan, utan anlitande af något allmänt understöd, sedan århundraden tillbaka blifvit af Lidköpings stadsförsamling omsorgsfullt underhållen och i sednare tider genom betydliga och kostsamma reparationer samt ombyggnader förbättrad; för hvilka arbeten likasom för tornets och kyrktakets betäckning med koppar, oaktadt församlingens dertill utgjorda bidrag, kyrkokassan måst skuldsättas; att utaf den summa, 20,000
R:dr, för hvilken kyrkan år 1838 brandförsäkrats, väl, efter afdrag af värdet å qvarlemningarne efter branden, ett belopp af 18,001 R:dr utbekommits, deraf likväl sedan skulder jemte åtskilliga utgifter blifvit härifrån afräknade, den återstående behållningen Expeditions-Utskottets Förslag till lind.
SkrifvelseN;o 140. 301 endast utgjorde 13,000 R:dr; att kostnaden för den nya kyrkans uppförande, i enlighet med den af E. K.
M:t nådigst fastställda ritning, uppginge till 38,869 R:dr 6 sk., eller till 32,069 R:dr 32 sk. utöfver den tillgång,, som genom dels församlingens bidrag och dels lemningarne af den förra kyrkan kunde beredas; hvadan och då härtill komme ett belopp af minst 6,000 R:dr för en tredje ringklocka samt orgelverk, hvilka uti kostnadsförslaget icke funnos upptagna, bristen alltså skulle utgöra 25,000 R:dr; att kyrkans ordinarie inkomster icke ens motsvarade dess ordinarie utgifter, och att genom den eldsvåda, hvaraf staden vid sagde tillfälle hemsöktes, många bland dervarande invånare blifvit medellöse och urståndsatte att hjelpa sig sjelfva samt följaktligen än mer att bidraga till stadens allmänna behof, så att stadsförsamlingen, som vid samma eldsvåda, jemte kyrkan, äfven förlorat skolhuset samt komministers- och klockare-boställena, vore oförmögen alt, utan det nu sökta låneunderstödet, bestrida de kostnader, dessa förenade förluster medfört.
Rikets Ständer, som förskaffat sig del af ej mindre ritningarne och kostnadsförslaget för meranämnde kyrkas uppförande, än det vid byggnadsarbetets utbjudande å entreprenad hållna protokoll, hafva af denna sednare handling inhemtat, all entreprenören, enligt dess af församlingen antagna anbud, åtagit sig att verkställa hela byggnadsarbetet emot en summa af 37,216 R:dr 32 sk., uti hvilken summa arbetskostnaderne äfven äro inberäknade.
Från det belopp, som denna entreprenad-summa således utgör, bör dock, vid beräkning af hvad som till dess liqviderande behöfver anskaffas genom lån eller kontanta tillskott, afdragas återstående behållningen af den utbetalda brandförsäkrings-summan 13,000 R:dr samt kostnaden för den byggnadsmaterial, församlingen förbundit sig aflemna, äfvensom värdet af den efter branden befintliga koppar, 6,800 R:dr, eller tillsammans 19,800 R:dr.
I betraktande af den bekymmersamma ställning, hvaruti Lidköpings stadsförsamling genom ofvanomförmälda eldsvåda blifvit försatt, samt de omständigheter och förhållanden, hvilka för öfrigt tala för beviljandet af lån utaf allmänna medel till understöd åt denna församling vid återuppbyggandet af dess kyrka, hafva Rikets Ständer väl funnit sig ega anledning att ett sådant lån medgifva; men då förrberörda brandförsäkrings-summa, jemte de efter eldsvådan öfverblefna lemningarne af den förra kyrkan, beredt en betydlig tillgång för den nya, redan lill en hufvudsaklig del utförda kyrkobyggnaden, så och då de med anskaffningen af orgelverk och en ytterligare ringklocka förenade kostnader icke synas utgöra föremål för bidrag från det allmännas sida, hafva Rikets Ständer ansett den begärda lånesumman kunna och böra nedsättas till 16,000 R:dr; för åter - 302 Expeditions-Utskoitets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 140. betalning hvaraf Rikets Ständer funnit enahanda grunder böra tillämpas, som i sådant afseende för lemnade låneunderstöd till reparationer å Domkyrkorne i Linköping och Wexiö redan äro utaf Rikets Ständer bestämda.
I öfverenstämmelse härmed hafva alltså Rikets Ständer, för uppbyggandet af den nya kyrkan i Lidköping, beviljat nämnde stads invånare ett lån af sextontusen riksdaler, samt anvisat detta lån till utbetalning från Riksgälds-kontoret, sedan nyssnämnde verk emottagit en af Lidköpings stadsförsamlings Kyrkoråd, efter härtill vid allmän sockenstämma erhållet uppdrag, å församlingens vägnar, till
Riksgälds-kontoret eller ordres utgifven samt af Fullmäktige godkänd förbindelse, att, under den för lånesummans fulla återbetalning erforderliga tid till Riksgäldskontoret, före hvarje års slut, inbetala sex procent å den beviljade och utbekomna lånesumman; vid hvilken inbetalning fyra procents årlig ränta för lånets då återstående kapitalbelopp först beräknas och afgår, hvarefter öfverskotta anses utgöra kapitalafbetalning; börande dessutom, derest den stadgade betalningsskyldigheten, vid derför bestämd tid, icke skulle fullgöras, fem procents årlig ränta för det till liqvid förfallna beloppet erläggas, intilldess detsamma varder inbetaldt.
Hvilket Rikets Ständer Rå, såsom svar i ämnet, hos E. K.
Stockholm den 7 Aug. 1851.
Expeditions-Utskottets Förslår/ till und.
Skrifvelse, N:o 141. 303 N:o 141.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 6 Augusti 1851.
Preste-Ståndet den G — — Borgare-Ståndet den 7 — — Bonde-Ståndet den 8 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående åtgärder för verkställighet af beslutad indragning till statsverket af vissa arrenden aj statens egendomar, sorn äro till serskilda ändamål anvisade.
(Stats-Utsk:s Uthde N:o 128 och Mern.
N:o 2(50.) S. A. K.
Sedan, i enlighet med E. K.
Mits nådiga proposition angående beskattningsväscndets samt uppbörds- och redogörelseverkets förenklande, Rikets sednast församlade Ständer, för sin del, bifallit, att alla arrenden af statens egendomar, som äro lill serskilda ändamål anvisade, må, i utbyte mot kontanta anslag, till statsverket indragas, med undantag likväl dels af de till korpser och embetsman anslagna boställen, i afseende å hvilka Rikets Ständer ansett nu gällande författningar äfven framgent böra tillämpas, dels af de fall, då arrendena skola till vissa inrättningars underhållande in natura utgöras, bar E. K.
M:t täckts i skrifvelse till Rikets Ständers Stats-utskott i nåder gifva tillkänna, det E. K. M:t, i anledning häraf och jemlikt Rikets Ständers tillika gjorda begäran under den 15 December 1848, nådigst anbefallt Dess och rikets Kammar-kollegium att i underdånighet inkomma med utredning öfver beloppet af så väl de indelda räntor, hvilka äro statens ifrågavarande egendomar åsätta, som ock de arrenden, hvilka för samma egendomar erläggas, beräknade efter förhållandet under sednast förflutna tio år, — hvarefter bemälde kollegium, som från E. K.
Mits befallningshafvande infordrat de i berörde afseende nödiga uppgifter och uträkningar, den 20 December förlidet år lill E. K.
Mit afgifvit underdånigt utlåtande i ämnet, med den, 304 Earpeditions-Utskottets
Skrifvelse, N:o 141. på anförda skäl, grundade anmälan, att de arrenden, hvilka nu kunde till indragning ifrågakomma, utgjordes af Adelsfane-boslällen, indragna till invalidlmsfonden 5 jägerislatens till skogsplanterings-kassan indragna boställen och bohemman, samt några kompanichefs-bohemman och ett kompaniskrifvare-boslälle, indragna till Kongl, flottans kassa i Carlskrona; öfver hvilka alla hemman och lägenheter kollegium låtit upprätta en tabell, som blifvit dess underdåniga betänkande bifogad.
Härjemte, och enär, med afseende å hvad Kammar-kollegium underdånigst anfört och upplyst, E. K.
M:t funnit förrberörde beslutade förändring ieke kunna ifrågakomma med andra arrenden, än kollegium sålunda uppgifvit; men, hvad de till invalidhusfonden och skogsplanterings-kassan inflytande arrenden beträffade, E. Ii.
M:t redan, i sammanhang med frågan om vissa till serskilda inrättningar och fonder anslagna inkomsters utbytande mot kontanta anslag, till Rikets nu församlade
Ständer aflålit nådig proposition om de i afseende derå erforderliga stadganden, har E. K. M:t, vidkommande ofvan omförmälda, till flottans i Carlskrona kassa anvisade arrenden, hvilka, enligt Kammar-kollegii uppgift med beräkning af medelmarkegången för de tio sednaste åren, kunde upptagas till 3,025
R:dr 42 sk. 3 r:st. årligen, utom forsellön, som likväl, på sätt Kammar-kollegium upplyst, jemlikt de afslutade kontrakten, vid dessa arrendens erläggande icke ifrågakomme, likaledes genom högstberörda nådiga skrifvelse behagat föreslå Rikets Ständer att, till fullföljd af hvad uti detta ämne redan blifvit af E. K. M:t och Rikets Ständer beslutadt, sistomförmälda arrenden jemväl må till statsverket ingå, emot det att riksstatens femte hufvudtilels anslag till flottans underhåll tillökas med ett deremot svarande belopp af 3,000 R:dr banko.
Rikets Ständer hafva i anledning häraf tagit kännedom af de rörande förvaltningen af ifrågavarande boställen och bohemman utfärdade, så äldre som nyare föreskrifter; och som, efter hvad Rikets Ständer dervid inhemtat, dessa kronans egendomar, åtta till antalet, icke vidare för det ursprungliga ändamålet disponeras, utan de af dem inflytande arrenden uti räkenskaperna för flottans station i Carlskrona upptagas bland femte hufvudtitelns allmänna besparingar, hvilka åter för kompanichefer och kompaniskrifvare i stal bestämda och af arrendebeloppen oberoende arfvoden utgått, hvartill kommer, att E. K. M:t, efter Rikets Ständers derom gjorda underdåniga anhållan, i nåder förordnat, det E. K.
M:ts befallningshafvande skola handhafva den närmare tillsynen öfver dessa boställen och boheminan, hvilka alltså i detta hänseende äro jemförliga med de fran indelda arméen, emot ersättning af kontanta anslag, indragna boställen; så hafva, i betraktande - Kxp edit i ons- UIsko t tets Förslag till undt.
Skrifvelse, N.-o 142.
305 tande häraf och enär det af Kammar-kollegium uppgifna arrendebelopp är det högsta, som efter medium af 1839 till och med 1848 årens markegångspriser kunnat beräknas, Rikets Ständer, med stöd derjemte af de uti E. K.
M:ts nådiga proposition anförda skäl, funnit sig böra samma nådiga proposition bifalla samt i följd deraf å statsverkets inkomst af arrendemedel beräkna en förhöjning af tre tusen riksdaler.
Hvilket Rikets Ständer få härigenom, till svar, i underdånighet anmäla.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 8 Aug. 1851.
Preste-Ståndet den 8 — — Borgare-Ståndet den 9 — — Bonde-Ståndet den 9 — — Rikets Stäjiders underdåniga skrifvelse, angående nyttjanderätt till jord och lägenhet, för anläggande af allmänt nyttig inrättning.
Bet:de N:o 6 och Uti. N:o 38.) S. A. K.
Då, jemnlikt Kongl. Förordningen den 20 November 1845, angående jords afstående för allmänt nyttigt behof, egare af jord eller lägenhet är pligtig att för de ändamål, samma Författning afser, såsom anläggning af vägar, broar m. m., tillåta jordens eller lägenhetens användande, endast så framt egande-rätten dertill löses, hafva Rikets Ständer fästat uppmärksamhet dervid, att berörde stadgande sålunda icke är tillämpligt i de fall, att anläggande af sådan allmän nyttig inrättBih. lill R.
Prof. 1850 & 1851, 10 Sami. 1 Afd. 39 306 Expeditions-Utskottets Förslag till lind.
Skrifvelse, N:o 142. ning förekommer, att den derför begagnade jorden icke såmedelst göres för egaren onyttig och följaktligen inlösen af egande-rätten dertill ej skäligen bör ega rum, serdeles derest en så beskaffad utgift, såsom alltför betydlig, skulle omintetgöra det tilltänkta företaget.
Med anledning häraf och som Rikets Ständer funnit angeläget, att saknad föreskrift om jords upplåtelse endast till nyttjande, emot ersättning, icke må utgöra hinder för anläggande af nyttiga inrättningar, för hvilka nyssomförmälda hittills icke i lagstiftningen förutsedda förhållanden inträffa, hafva, jemväl med serskildt hänseende till nyttan af elektriska telegrafers begagnande, på sätt i andra länder redan visat sig vara fördelaktigt, Rikets Ständer beslutat, såsom författning i ämnet, följande: