Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts flotta och arm ée anställde handtverkare, dels ock att dessa sednare skulle hafva rättighet att för egen räkning iälj-afeidu åstadkomma handtverks-arbeten i annan ordning, än författningen stad - 4 ADtn. Betv.- och Ek on.-U(skottets Betänkande, N:o 128. gade, har motionären ansett nödigt, att författningen jemväl i detta hänseende ändrades, samt pä grund af dessa anmärkningar föreslagit följande förändrade redaktion af 3:dje §: »Rättighet att i stad hålla handtverks-verkstad och, med biträde af gersäll, lärling eller annan arbetare, till afsalu åstadkomma handtverks-arbeten, »eller med enahanda biträde utöfva till handt ver kerl arne hörande handtering, »tillkommer hvarje man, som eger svensk medborgare-rätt, med vilkor: a) »att hafva begått Herrans Heliga Nattvard, råda öfver sig sjelf och sin »egendom, ega god frejd, samt kunna skrifva läsligt och räkna quatuor spordes i enkla tal;» b) ratt förvärfva mästerskap i den stad, der yrket skall utöfvas, då fradga är om något af de handtverk, som tillhöra: bildhuggare, bleckslagare, »blockmakare af alla slag, bokbindare, borstbindare, filhuggare, fodralmakare »(dertill hänföras etui- och portfölj-tillverkare), förgyllare och för si Ifrare »såväl af oädla metaller, sorn Ira, garfvare, gjelbgjutare, glasmästare, godsdragare, guldslagare, guldsmeder, gördelmakare, handskmakare, hattmakare,jemxoch stål-arbetare, jernblecks-lakerarc, instrumentmakare af alla slag. juvelerare, kakelugnsmakare, kammakare, karduansmakare, klockgjutare, knr.pp»makare, kopparslagare, korgmakare, krukmakare, körsnärer, messingsslagare, nmetall- och brons-arbetare, målare, nålmakare, paraplymakare, pcrukmakaxre, plåtslagare, pumpmakare, repslagare, sadelmakare, segel- och kompassxtnakare, sejlare, skomakare, skräddare, smeder af alla slag, snickare, (dernn»der begripes stolmakare), snörmakare, sockerbagare, sporrmakare, stenhugtgare, svarfvare, svärdfejare, sämskmakare, tapetserare, tenngjutare, tuma»bindare, urmakare och vagnmakare; äfvensom att, då fråga är om byggmä»stare- och murmästare-yrkes utöfvande, ådagalägga skicklighet i yrket, på »sätt nedanföre stadgas;» och c) -natt burskap å yrket eller handtcringen förvärfva.» »Från rättigheten att hålla handtverks-verkstad vare undantagne de, som »i allmän tjenst med lön äro anställde, så länge de dylik tjenst innehafva; »gällande dock detta undantag icke för handtverkare vid arméen eller flot•tan, hvilka ega att ofvanberörde rättighet i stadgad ordning förvärfva,
vså vida de vilja utföra andra un deras tjenst-bef'iIlningar tillhörande xhandtverks-arbeten.»
Beträffande fdrst frågan om upphäfvande af rättigheten till handtverks▼crkstäders anläggande på landet, finnér Utskottet sig icke kunna tillstyrka hvad motionären i detta afseende föreslagit,.
Att betaga handtverkare rättigheten att Allm. Bese.- sch Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 128. 5 nedsätta sig å landet för att der idka handtverk, skulle, enligt Utskottets öfvertygelse, medföra ömsesidig olägenhet.
De långt ifrån stad belägna landsorterne skulle ofta erfara svårigheter att få sina behof af handtverks-varor afhnlpne och handtverks-idkarne sjelfva skulle äfven otvifvelaktig! vid många tillfällen sakna fördelen af dem nu medgifven rättighet att nedsätta sig på landet i en ort, der afsättning i deras yrke vore att påräkna.
Utskottet får således hemställa, det ifrågavarande förslag måtte lemnäs utan afseende.
Vidkommande åter den andra frågan, eller om mästare-profs alläggande äfven för andra handtverkare, än dem, hvilka, enligt 3 § mom. b), sådant är ålagd t, anser Utskottet en förändring i nu gällande föreskrifter i detta afseende vara af behofvet påkallad.
Något skäl hvarföre de handtverks-yrken, hvilka motionären uppräknat, äro från mästerskaps vinnande befriade, är icke i författningen uppgifvet och Utskottet har ej eller kunnat finna någon giltig anledning till ett sådant undantag, helst ganska många bland dessa yrken finnas, hvilka erfordra lika, om ej högre grad af färdighet, som de, för hvilka mästerskaps förvärfvande är foreskrifvet; och då nödig' kontroll å skicklighet i yrket för alla handtverks utöfvande bör förefinn as, får Utskottet, som likväl icke ansett sig kunna biträda det af motionären framställda förslag att uppräkna alla de särskilda handtverk, hvari mästerskap skulle förvärfvas, helst ännu flere yrken kunna finnas, hvilka således komme att utgöra undantag från den allmänna regeln, i likhet med hvad Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet vid sistlidne Riksdag härutinnan föreslagit, hemställa att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att mom. b) uti 3 § af Kongl. Fabriks- och Handtverks-ordningen må erhålla följande förändrade lydelse: b) att förvärfva mästerskap, då fråga är om handtverk, med undantag af byggmästare- eller murmästareyrkena-, börande dock, då dessa sednare skola i stad utÖfvas, bevis företes om vunnen skicklighet i yrket, på säll nedanför sägs. o Beträffande den förändring af mom. c) uti ifrågavarande g, hvilken, så»om en följd af det yrkade upphäfvandet af rättigheten att hålla handtverksverkstad å landet, blifvit' föreslagen, så får Utskottet, som samma yrkande afstyrkt, i öfverensstämmelse dermed hemställa, att mom. c) måtte lemnäs i oförändradt skick.
Hvad dernäst vidkommer motionärens yrkande, att från rättigheten att hålla handtverks-verkstad skulle undantagas de personer, som i allmän tjenst 6 Allm. Bese.- och Ekon.-Utskotiets'
Betänkande, N:o 128. med lön äro anställde, så länge de dylik tjenst innehafva; samt att arkitekt, mekanikus eller handtverkare vid arméen elier flottan, för hvilka detta undantag icke vore gällande, skulle ega att »ofvanberörde rättighet i stadgad ordning förvärfva,» så vida de ville tillverka andra än deras tjenste-befattningar tillhörande handtverks-arbetcn, finnér Utskottet en sådan förändring af författningen icke vara ändamålsenlig, utan tvärtom kunna leda till olägenhet och förökade utgifter för borgerskapet sjelft, då det, efter motionärens förslag, skulle blifva betaget t. ex. en rådman, att fortsätta det handtverk, han före kallelsen till nämnde allmänna tjenst idkat; och, beträffande särskildt arkitekt eller mekanikus saint handtverkare vid arméen eller flottan, kan Utskottet icke eller finna annat vilkor vara erforderligt för deras behörighet att hålla handtverk»- rerkstad, än hvad författningen nu bestämmer; hvadan Utskottet, på grund af hrad sålunda blifvit anfördi, hemställer. det något afseende icke måtte fästas å motionen i denna del. § 5 mom. 3 och 4.
Emedan rättigheten för qvinna att idka handtverk, sedan hon trädt i gifte, vore både oformlig, enär hon derigenom stadt sig under mannens målsmanskap och äfven, att sluta af hvad som i flera fall redan skall inträffat, måste leda till det förhållande, att, derest mannen vore handlande, denne, såsom ansvarig för hustruns yrke, skulle, i strid med 3 kap. 3 § Handels-balken, idka både köpenskap och handtverk i samma stad, så och med fästad* afseende jemväl derå, att en handlandes enka. om hon träder i nytt gifte, icke längre än sex månader efter vigseln eger fortsätta första mannens handels-rörelse, har motionären yrkat, att ifrågavarande morn. af ö:te § måtto li blifva lydande som följer: Morn. o. »Enka, frånskild hustru, eller ogift qvinna, sorn, på grund »af förestående stadganden, är i utöfning af någon fabr i/i s-n är ing, ege, der»est hon i gifte träder, att, med mannens samtycke och under dera» geni c»- »sapina ansvarighet, samma näring fortsätta.» Mom. 4. »Då, i de fall, som mom. / och 2 angå, fråga är om wå»got af de handtverk, hvartill, enligt § 3 mästerskap eller skicklighet.»-berin »erfordras, skall qvinna vara af verkgesäll biträdd, så framt hon icke, på sätt »i denna .författning stadgas, styrker sig ega erforderlig skicklighet i yrket.
»I fråga o.n sådan handtering, sorn i § 4, morn-. 2 afses, galle äfven för qyi«- »,na hvad i samma inom. föreskrifvet är.»
Endast för det fall, att eli handlande träder i äktenskap med en hantffy*rk»res enka, och då således ordalydelsen i denna §:a 3 morn, möjligen ku» Allm. Best.- och Ekon. - Utskottets Betänkande, N:o 128. 7 föranleda en tillämpning i strid mot det i 3 kap.
Handels-balken förekommande stadgande, att icke någon må idka både köpenskap och handtverk i en stad, finner Utskottet motionärens, rörande förevarande § gjorda framställningar, förtjena afseende.
I anledning häraf, och till följd af den förändrade ordalydelse, Utskottet föreslagit i 3 § mom. b), hemställer Utskottet, att Rikets Ständer måtte i underdånig-skrifvelse hos Kongl, Maj:t anhålla, det 5 § må blifva så lydande: Mom. 1.
Enka. frånskiljd hustru eller ogift qvinna, som eger svensk medborgare-rätt, tillkommer ock den näringsfrihet, som i 3 och 4 §§ stadgad är, med de vilkor, som i 3 § litt. a) äro bestämda, oell såvida hon, då fråga är om handtverk, på sätt i denna författning stadgas, ■— — -— — — — rum.
Enka — — — idkat.
Enka — —• — fortsätta; dock iafettages att både köpenskap och handtverk sålunda icke ma af äkta makar på en gång i samma stad drifvas. Mom. 4.
Då, i de fall, sorn föregående moln. angå, fråga är om handtverk, skall qvinna — före skrift-et är. §. 8- Motionären, har ansett denna g obehöflig, och derföre yrkat, att densamma måtte upphöra att vara gällande, helst de i samma § förekommande stadganden redan skola hafva föranledt misshälligheter oell tvister emellan handtverks-idkare om gränsorne för deras arbets-rättigheter, i hvilket afseende 7:de oeh ff:de §§ af författningen, enligt motionärens mening, jmiehöJIo tillräckliga bestämmelser.
Enligt nuvarande lydelsen af denna §, kunde nemligen den ena handtverkaren saklöst förnärma den andras rättigheter, såsom exempel hvarpå blifvit anfördt, bland annat, att en glasmästare, hos hvilken ett fönster beställes. egde, för att få detta fullständigt, sjelf låta förfärdiga oell måla fönsteris • en, utan att derom behöfva anlita andra burskaps-cgande. handtverkare, hvilka således af dylika arbeten gingo i mistning.
Då icke, såsom motionären uppgifvit, någon olägenhet, Utskottet veterligen, , uppstått af den tillverkare af sådane arbeten eller varor, hvilka, för att blifva fullständiga, fordra handläggning äfven af annat handtverks idkare, enligt denna § medgifna rättighet, att låta sålunda erforderligt arbete af i handtverket tfHärd gesäll eller annan antagen arbetare verkställa, anser sig Utskottet 8 Alltn. B t sv.- ock Ekon.
- U/skot!tis Betänkande, N:o 128. böra afstyrka motionärens förslag, att ifrågavarande § måtte upphöra att vara gällande. § 9.
Ehflra någon ändring af denna § icke blifvit af motionären påyrkad, torde likväl, till följd af den förändrade redaktion af 3 § mom. b), Utskottet föreslagit, 9 § böra undergå derefter lämpad förändring; och får Utskottet derför hemställa, det Rikets.
Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att 9 § måtte erhålla följande lydelse:
T ill idkando af fabriks- eller handtverks-rörelse kunna ock , flere förena sig i bolag under gemensam firma.
År fråga om handtverk, vare hvardera bolagsmannen pligtig att fullgöra de för behörighet till handtverks idkande bestämda vilkor.
Dä fråga åter är om endast fabriks-rörelse, vare den bolagsman, som skall fabriken förestå, underkastad de för sådan rörelses idkande föreskrifna vilkor; — gällande — — stadgadt. § 10.
För vinnande af en under författningens nuvarande ordalydelse i denna § omöjlig kontroll derpå, att den med verkställigheten af den i §:n medgifna arbets-rättighet, enligt 14 §, förenade afgift varder erlagd, har motionären föreslagit, att 10 § måtte erhålla följande lydelse: »Varder den, som till handtverks idkande, jemlikt ofvanstående stadgan»den, berättigad är, tillitad att i annan stad eller ort, än der lian bosatt är, »verkställa sådant arbete, som måste på stället förfärdigas eller fullkomnas, mi »honom ej vägras att derstädes sjelf eller genom egne arbetare slika arbeten »företaga och fullborda, under iakttagande, då arbetet sker i stad. att anmälan »derom hos magistraten å stället förut göres och vederhäftig borgen aflemnas ■»för erläggajide till stadens kassa af den afgift, dertill han, i förhållande »till arbetets beskaffenhet kan varda taxerad.
Handtverkare tge ock att för »innevånare i annan stad eller ort åtaga sig arbete, att verkställas der han sjelf »är bosatt.»
Enär dea afgift, som, enligt 14 § 2 mom- afcL b), bör erläggas till kassan i den stad, hvarest handtverkare, bosatt i annan stad eller ort, handtverksarbeten verkställer, lärer, såsom annan fordran, kunna, i brist af godvillig upp - görelse Allm. Best.- och Ekon.-Ulskottets Betänkande, N:o 128. 9 {rörelse exsekutivt uttagas, finner Utskottet den af motionären föreslagna förändring icke vara af behofvet påkallad, samt hemställer således: att motionen i denna del må lemnäs utan afseende. § 12. — 1 mom.
Då den uti ifrågavarande § hvar och en medgifna rättigheten att, utan förvärfvande af mästerskap och burskap, utöfva handtverk såsom forsörjningsmedel vöre i vissa fall obehöflig och i andra ater rent af vådlig, hvarpa det högst betydliga, år från år tillvexande, antalet af sjelfförsörjare, hvilka, i brist af tillgång, fått sina krono-utskylder afskrifna, vore ett talande bevis, samt handtverkerierna i manga hänseenden lidit skada genom »sjelfförsörjnings-rätten,» synnerlicast som dem-amma blifvit under de sednare åren utan urskiljning utdelad och missbrukad, har motionären ansett föreskrifterna om »sjelfförsörjningsrätten» böra så förtydligas, att denna hvarken må kunna utöfvas af manspersoner, stadde i goda ekonomiska omständigheter, eller anförtros åt andra, än sadane, hvilka antingen erhållit afsked från innehafd allmän tjenst, eller ock, såsom varande mindre arbetsföre, verkligen äro i behof af sjeifförsörjning, såsom ett'till deras lifsuppehälle bidragande medel.
1 öfverensstämmelse med denna åsigt skulle ifrågavarande moment erhålla följande lydelse: »Hvarje till myndighets-ålder kommen Svensk man, som antingen erhålrlil afsked från innehafd allmän tjenst, elter ock är mindre arbetsför, vare, rså framt han begått Herrans Heliga Nattvard och eger god frejd, berättigad, »så väl i stad som å landet, att, utan mästerskaps eller burskaps förvärfvande, »såsom försörjnings-medel, med egna händer till afsalu åstadkomma handtverks»arbeten eller andra tillverkningar; och skall det vara honom obetaget, att »dervid begagna biträde af hustru och hemmavarande barn.* 2 Mom.
Under förutsättning af bifall till hvad motionären i näst föregående mora. anfört, har blifvit yrkadt, att orden: »enahanda rälta matte i detta mom. utbytas mot orden: räfven rättighet.a
Hvad motionären vid denna § anfört kan efter Utskottets tanka icke upphäfva eller förminska giltigheten af den grundsatts, som i samma § gjort sig gällande, nemligen rättigheten för hvarje Svensk man, att, under -vissa löreskrifna nödvändiga vilkor, begagna den arbetsförmåga, han eger och, såsom försörjnings-medel med egna händer till afsalu åstadkomma handtverks-atbeten eller Bih. till 11.
Vrot. 1853 £ 1854. 8 Sand. M Haft. * 10 Allm.
Be tv.- och 'Ekon.- Ufolio Meit Beläitkartdef N:o 128. andra tillverkningar.
Att en vidsträcktare sjelfförsörjnings-rätt, än den som före utfärdandet af nu gällande Fabriks- oell Handtverks-ordning egde rum icke är obehöflig, torde vara en allmänt erkänd oell af erfarenheten bestyrkt sanning.
De menliga följder af den uti ofvannämnde författning medgifna sjelfförsörjningsrätt, hvilka af motionären framhållits, nemligen handtrerkeriernes förfall och fattigdomens tiilvcxt, synes Utskottet, om de än någorstädes visat sig, vara öfverdrifna oell mera såsom undantag än regel förekommande; hvarförutom de hafva sin grund jemväl i andra omständigheter än de af motionären uppgifna.
Det är naturligt att den brytning i gamla förhållanden, som, genom en mer eller mindre genomgripande ändring i förut gällande närings-lagstiftning måste uppkomma, i sin början och så länge närings-idkare samt deras arbetare ännu ick• hunmt sätta sig in i de nya förhållandena, medförer vissa, mer eller mindre kännbara olägenheter.
För att rätt bedöma hvarje sådan förändring är nödigt att under någon längre tids erfarenhet taga i betraktande icke blott olägenheterna. utan äfven fördelarne af förändringen.
Fördelarne af nu ifrågavarande försörjnings-rätt, hvilka, såsom allmänt kända, af Utskottet icke behöfva utvedelas, synas Utskottet öfverväga de anmärkta olägenheterna; och Utskottet troi derjemte att de vådor, som af sjelfförsörjnings-rättens upphäfvande eller inskränkande, på det sätt motionären föreslår, skulle uppstå, blefve vida större, än de framställda olägenheterne af samma rättighets bibehållande.
Af dessa skäl och då det i allt fall synes Utskottet vara för tidigt att i denna hufvudpunkt af den gällande närings-lagstiftningen vidtaga någon förändring, får Utskottet vördsamt hemställa det motionen I denna del må lemnäs ntan afseende,,. § 13- Uti denna g är, bland annat, stadgadt, att Kongl. Majit och Kronan eger att. låta, genom antagne arbetare elier annorledes, alla slags arbeten elfer varor för Kronans behof förfärdiga, äfvensom att, vid de till fattigväsendet hörande inrättningar samt vid fängelser och allmänna arbets-inrättningar, alla slag* tillverkningar må såväl för dessa inrättningars behof som till afsalu åstadkommas.
Häremot är anmärkt, att berörde förbehåll, hvad Kongl. Majit och Kronan anginge, i så måtto vore förnärmande för det handtverks-idkande borgerskapet, som detta, då det till Kronan och staden skattade högst betydligt ju*t för rättigheten att idka handtverk, således icke' rätteligen borde af kronan sjelf betagas samma rättighet, när fråga uppstode om förfärdigande, för kronans behof. af sadane handtverks-arbeten, hvilka af en eller annan orsak icke leunda astadkommas af kronans egne i sista punkten af 3 § omförmälde arbetare; och hrad fattig-inrättningarne anginge. så hade ändamålet med desamma aldrig varit Allm. Bese.- och Ekon.- U/skolltis Belänktnde, N:o 128. 1! eller kunnat vara att till afsalu åstadkomma handtverks-arbeten, utan inskränkte «g fattighjonens verksamhet tili att på sin höjd verkställa de för fattig—inrätt— ningarnes eget behof nödige arbeten.
I afseende åter å fängelser och allmänna arbetsinrättningar, så, enär desSa underhållas af Kongl. Majit och Kronan med intrader, hvartill äfven det liandverks-idkande borgerskapet finge i betydlig nion bidraga, kunde det icke vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande att dessa inrättningar egde, till skada för det handtverks-idkande borgérskapet åtaga sig, och utföra högst betydliga beställningar, och tiii och med leveranser rf handtverks-varor, och såmedelst likasom inlåta sig i täflan med hamltrferksborgare, hvilka till följd- af flera lätt insedda omständigheter, med dessa inrättningar omöjligen kunna konkurrera i pris.
En slik verksamhet för arbets-inrättarfngarne vore dessutom stridande ej mindre emot Kongl. Majlis till Styrelsen ,öfver fängelserne och arbets-inrättningar under den 22 December 18-iö aflåtne Kådiga bref- angående arbets-friheten inom desamma,-än äfven emot sjelfva meningen 'med fångarnes arbetsskvldi diet, hvilken, på sätt benämningen af allmänna arbets-inrättningar jemväl antydde, -afsåge arbeten för det allmännas, mea ingalunda för enskilde personers behof.
Det vore således af vigt, att brottslinarnes verksamhet inskränktes och ordnades på ett ändamålsenlig»™ sätt, så att den icke allenast icke förnärmade den skattdragande, och om någon brottslighet icke förvunne, handtverkaren, utan äfven blefve af sådan beskaffenhet, irtt den afskräckte ifrån inträde å arbets-inrättningarne, helst i annat fall åtminstone sådanc personer, som. en gång fallna, icke vidare ansåge det för någon vanära att ytterligare begå brott, utan tvifvel ,skulle anlita detta medel, för att sedermera å någon arbets-inrättning i maklighet erhålla sina lifsförnö dauli eter.
Den förändrade lydelse ifrågavarande §, på grund häraf, skulle erhålla, bär motionären uppgifvit sålunda: »Institutet för blinda och döfstumma.
Räddning-institut för vanvårdade »barn, samt - Veterinär-inrättningarne och deras elever vare forbehåilen den rätt »till fabriks-eller handtverks-varors förfärdigande ,för''afsalu, sorn särskildt blifvit »dem medgifven; äfvensom vid de till fattigväsende^ hörande inrättningar samt »vid fängelser och allmänna arbets-inrättningar alla slags tillverkningar må för »dessa inrullningars behof åstadkommas*.
Motionären har i afseende på ifrågavarande § Föreslagit tre särskilda förändringar, nemligen: dels att undanrödja den Kongl. Majit och Kronan förbehållna rätt att, utan hinder af hvad stadgadt .är i afseende på behörigheten att idka fabriks- neli handtverks-rörelse. låta genom antagne arbetare eli#r annorledes förfärdiga aila slags arbeten och varor för kronans behof, dels att inskrän - 12 Allm. Besv.- och Elion - Ufskotte/s Betänkande, X:o l’2S. lea arbetena inom fattigvårds-inriittningarno derhän, att tillverkning derstädes endast skulle ega runt för desse inrättningars egne behof, och dels att bereda en lika beskaffad inskränkning af arbetena inom fångvårds-inrättningarne; och då olika förhållanden förete sig i afseende på dessa skiljaktiga delar af förslaget, går
Utskottet att öfver hvardera vdelen särskildt sig yttra.
Hvad först angår förslaget att borttaga den kronan förbehållna rättighet, att på sätt, som lämpligast finnes, besörja om tillverkning af dess förnödenheter, så anser Utskottet den sålunda föreslagna åtgärden i hög grad betänklig.
I afseende härå förekommer nemligen ej blott att, derest vederbörande förvaltnings-myndigheter sålunda blelve förhindrade att genom andre personer, än sådane, som voro till fabriks- och handtverksrörelse vederbörligen berättigade, låta verkställa tillverkningar för kronans räkning, idkare af dylik rörelse, i de fall der större konkurrens ej egde runi, blefve i tillfälle att bestämma godtyckligt pris för sina tillverkningar, hvarigenom eljest öfvcrflödiga utgifter till betydliga belopp kunde för kronan uppkomma, utan oek att det, i vissa fall, t. ex. då större skyndsamhet, såsom i krigstid, vöre af nöden, blefve med största svårighet förenadt, om ej helt och hållet omöjligt, att inom behörig tid anskaffa hvad för kronan vore erforderljgt. äfvensom slutligen att ilere tillverkningar för kronans räkning torde vara af den beskaffenhet, att de endast af dertill särskildt inöfvade arbetare kunna nöjaktigt utföras.
Utskottet får alltså vördsamligen hemställa, att förslaget i denna del må lemnäs utan afseende.
Beträffande derefter motionärens förslag att den fattigvårds-inrättningar medgifna rättighet att till afsalu åstadkomma alla slags tillverkningar, måtte upphöra; så kan Utskottet ej eller i detta fall dela den af honom yttrade mening.
Då någon jemn sysselsättning för underhålls-hjonen svårligen torde kunna påräknas endast för inrättningarnes egne behof, så skulle detta förslag otvifvelaktigt leda derhän, att dessa välgörenhets anstalter urståndsattes att på ändamålsenligt sätt tillgodogöra sig underhålls-hjonens möjligen egande arbetsförmåga, hvilket åter korame att i grunden motverka dessa inrättningars syftemål och skulle tungt återfalla på kommunerne sjelfve, hvilka derigenom finge vidkännas eå mycket drygare afgifter för dessa inrättningars vidmakthållande.
Dessutom synes någon täflan emella» sådane inrättningars, merendels orkeslösa, underhållstagare och den i full utöfning af ett handtverk varande mästaren, lika litet vara att hädanefter befara, som någon sådan hittills egt rum; och får Utskottet alltså afstyrka motionärens förslag äfven i detta afseende.
Hvad slutligen angår frågan om inskränkning af den i författningen medgifna arbetsfrihet inom fängelserna, så får man härvid icke förbise angelägenheten deraf att tillfälle ej må saknas, att till nyttig verksamhet hålla brotts - Allm.
Besv - och Ekon.-1 Iskof/e/s Betänkande, N:o 128.
13 lingar oell andra personer, som äro 'ä fångvårds-inrättningarne intagne.
Oberäknadt att derigenom i någon män kan beredas ersättning för de stora kostnader, staten för sådana personers underhåll får vidkännas, är fånga nies sysselsättande ej blott ett nödvändigt vilkor derför, att desse, då de efter slutad fängelsetid till samhället återvända, må kunna befinnas åtminstone i den mån förbättrade, att de blifvit vande vid arbetsamhet och ordning, utan äfven af yttersta vigt för ordningens upprätthållande inom fångvårds-inrättningarne.