Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Har Landstinget förordnat, att bidrag till bestämdt föremål skall af endast en eller några af ofvanuppräknade inkomst-titlar utgå, eller att viss del af länet skall i ringare mån än andra delar dertill beskattas, varde det bidrag, med iakttagande af hvad sålunda förordnats, och med tillämpning af nyss stadgade grunder, till särskild påföring beräknadt.
Vid landstingsskattens fördelning på de skattskyldige, skall hvarje persons bevillning, eller den del deraf, som kan vara till taxering afsedd, multipliceras med det genom förberörda uträkning funna tal, och det dervid uppkomna belopp den skattskyldige påföras.
Slutar detta med del af öre, då skall det till närmaste fulla öretal utjemnas. 49 § (§ 49).
I)c af Landstinget lill uttaxering beslutade medel läte Konungens befallningshafvande, genom kronans uppbördsmän, under benämning »Landstingsmedel», debitera och i sammanhang med kronoskatterna indrifva.
För detta ändamål skall Tinget låta upprätta och till Konungens befallningshafvande aflemna sammandrag af Tingets beslut i afseende å landstingsskattens uttaxering, innehållande fullständig upplysning om de taxeringsgrunder, som vid debitering af de särskilda skatteposterna böra följas.
Dessa sammandrag läte Konungens befallningshafvande tillställa vederbörande Magistrater, häradsskrifvare och regementsskrifvare, hvilka det åligger att, med ledning deraf och i öfverensstämmelse med de i 47 och 48 §§ stadgade grunder, debiteringen verkställa.
Efter skedd uppbörd skola de influtna medlen, under ofvannämnde titel, insättas i landtränteriet inom den tid och med det ansvar, som för kronans uppbörd stadgadt är. 50 § (§ 50).
Maj skall fullständig redovisning för uppbörden af landstingsmedlen till Konungens befallningshafvande aflemnas, och böra de då utestående restantier pä enahanda sätt inom den 1 September redovisas. 51 § 223 31 § (§S »I, 52).
De till Konungens befallningshafvande aflemnade redovisningshandlingar skola å första sammanträdesdagen Landstinget föreläggas.
För utskylder, sorn i laga ordning styrkes icke hafva kunnat indrifvas, ege Tinget att bevilja afskrifning. 52 § (S 53).
Sedan ersättning för debitering och uppbörd innehålles å landtränteriet tre procent af inlefvererade landstingsmedel, hvaraf beräknas en och en half procent för debiteringen, en procent för uppbörden och en half procent att lika fördelas mellan Landskamreraren och Landträntmästaren. 53 § (§ 54).
De i landtränteriet lör landstingskassans räkning insatta medel, skola på ordförandens i Landstinget, af Sekreteraren kontrasignerade anvisning, af Konungens befallningshafvande utanordnas. 54 § (§ 55).
Räkenskapen skall vara ställd på kalenderår och så inrättad, att den gifver en klar och lättfattlig öfversigt af länets inkomster och utgifter samt dess ekonomiska ställning i öfrigt.
Ingå till länet inkomster, hvilka för bestämdt ändamål äro, enligt särskilda grunder eller hos särskilda klasser af skattskyldige, uttaxerade, enligt hvad derom i 45 och 46 §§ stadgadt är, då skola dessa medel och hvad deraf utgilves, uti särskilda räkningar upptagas och redovisas. 55 § (§ 56).
För granskning af Landstingets räkenskaper utser Tinget vid hvarje lagtima möte så många revisorer, som anses behöfliga.
Berättelse öfver den verkställda granskningen aflemnas till Konungens befallningshafvande, som infordrar vederbörandes förklaringar öfver hvad anmärkt blifvit och, om förklaring dertill föranleder, revisorernas påminnelse deremot.
Vid nästinfallande lagtima landsting föreläggas revisionshandlingarne Tinget, hvilket eger afgöra 29 224 om gjord anmärkning skall, såsom nöjaktigt förklarad, förfalla, eller om laga åtgärd i anledning deraf vidtagas må.
Revisorerna ega att tillgodonjuta ersättning för resekostnad, på sätt i 15 § om landstingsman sagdt är. 56 § (§ 58).
Konungens godkännande erfordras för att gifva bindande kraft åt beslut, hvilka afse: a) uttaxering, under längre tid än fem år, för utförande af visst beslutadt företag, samt upptagande af lån, som är stäldt på längre betalningstid, än nu sagdt är; b) försäljning, förpantning eller utbyte af länet tillhörig fast egendom, som, till bestridande af något, länet åliggande allmänt behof, är vorden bestämd, eller förlikning, som medför förändring i de rättigheter länet uti sådan egendom innehar; c) påläggande af nya eller förhöjda afgifter å den allmänna rörelsen; d) inrättande af mer än ett Landsting i ett och samma län, efter hvad i 62 § sägs, samt ordnandet af de förhållanden, hvilka dermed stå i sammanhang. 57 § (§ 43).
Landstingets framställningar om nådig pröfning af Tingets beslut skola, jemte alla till målen hörande protokoll och öfriga handlingar, öfverlemnas till Konungens befallningshafvande för att, genom dess försorg, och beledsagade af dess underdåniga utlåtanden, till Konungen skyndsamt insändas; och åligge det Konungens befallningshafvande att, så snart Konungens nådiga svar ingått, ofördröjligen låta detsamma i länets samtliga kyrkor kungöras. 58 § (§ 59).
Konungens befallningshafvandes godkännande erfordras för att gifva bindande kraft åt Landstingets beslut i alla de ämnen, hvilka icke, på sätt i 56 § förmäles, böra Kongl.
Maj:ts nådiga pröfning underställas; dock med undantag af följande, hvilka på Landstinget ensamt ankomma, nemligen sådana som angå: a) Landstingsmäns behörighet att i Landstinget taga inträde; b) tillämpning af det i 16 § stadgade bötesansvar; c) antagande och entledigande af Landstingets tjenstemän och betjente, samt utfärdande af instruktioner för dem, för så vidt ej böter deruti stadgas; 225 d) ärendes uppskjutande till ett följande Ting; e) tillsättande af utskott för ärendens beredning, samt f) protokolls och skrifvelsers uppsättande och expedierande. 59 § (§ CO).
De Landstingets beslut, som på Konungens befallningshafvandes pröfning bero, skola för hvarje dag till Konungens befallningshafvande skriftligen öfverlemnas tillika med alla till målen hörande handlingar, hvarefter Konungens befallningshafvande, så vidt ske kan, före Tingets upplösning, meddelar Tinget svar, eller, om det ej medhinnas kan, låter detsamma, inom en månad efter Tinget, i länets kungörelser ollentliggöras.
Vägrar Konungens befallningshafvande att godkänna Landstings beslut, uppgifve skälen dertill; och ege samma Ting, om det församladt är, men i annat fall näst derefter sammanträdande lagtima eller urtima Ting, att afgöra huruvida frågan skall till Konungens pröfning hänskjutas.
Beslutas sådan hemställan, förfares dermed som i 57 § sagdt är. 60 § (§ 62).
Ofver Landstings beslut, sorn af Konungens befallningshafvande godkänts, må af menighet eller enskild part klagan ej föras, derest ej den klagande förmår visa, att någon hans lagliga rätt blifvit genom beslutet förnärmad.
1 sådant fall ege klaganden, att till Kongl. Maj:t ingifva underdåniga besvär sist före klockan tolf å tretionde dagen efter af beslutet erhållen del, den dagen oräknad och, om inställelsedagen infaller å helgedag, nästa söcknedag derefter; skolande beslutet anses delgifvet den dag, då detsamma blifvit på det i 59 § föreskrifna sätt kungjordt i den församling, hvartill den klagande menigheten hörer eller der den enskilde parten eger sitt hemvist, eller, om han är utom länet bosatt, har egendom eller idkar näring, som beslutet förmenas angå.
Cl § (S 61)- Efter slutadt Landsting läte ordföranden uppsätta berättelse om hvad vid Tinget afgjordt och beslutadt blifvit med upplysning huruvida, vid de särskilda frågornas afgörande, omröstning egt rum och, i sådant fall, huru stor röstofvervigten varit; hvarjemte berättelsen bör åtföljas af, dels den för följande året uppgjorda utgifts- och inkomststat samt uppgift om beloppet af de för särskilda ändamål till uttaxering beslutade bidrag jemte de för hvardera bestämda taxeringsgrunder, så inrättad, att de skattskyldige må kunna, med tillhjelp deraf, 226 uträkna huruvida de blifvit rätteligen debiterade, dels summariskt utdrag af föregående årets räkenskaper samt underrättelse om hvad revisorerna dervid anmärkt och hvad Tinget i anledning deraf beslutat. 62 § (§ 63).
Är, med hänsigt till läge eller andra naturförhållanden, ett län så beskaffadt, att ombud för länets samtliga orter anses ej lämpligen kunna samverka till det med Landstings inrättande åsyftade ändamål, då må i sådant län kunna bildas två Landsting, eller så många som af ofvananlörda förhållanden påkallas, när så väl samfällda Landstinget, som ombuden för de delar af länet, hvilka, enligt det derom väckta förslag, skola till särskilda Landstingsområden afskiljas, genom hvar för sig i förut stadgad ordning fattade beslut, derom öfverenskomma. 63 §.
Beslutas, på sätt nyss sagdt är, ett läns fördelning i två eiler flere landstingsområden, då skola ombuden för hvardera området hvar för sig sammanträda och verkställa områdenas indelning i valkretsar samt ordna de öfriga förhållanden, som dermed stå i sammanhang; kunnande dervid, med afseende på folkmängden inom hvardera området, inskränkning ske uti det i 5 § bestämda minsta antal af ombud i Landsting.
Vid de tillfällen, hvarom nu sagdt är, före den af konungen utnämnde ordförande ordet i afdelningen för det område inom hvilket länets residensstad är beläget, och i de öfrige det ombud, som af nyssnämnde ordförande dertill förordnas. 6 4 §•
Landsting, sorn för särskilda delar af län inrättade äro, kunna till en församling sammanträda, för att rådslå och besluta i angelägenheter, hvilka äro för hela länet gemensamma, der Konungens befallningshafvande det nödigt finnér, eller, på de särskilde Landstingens begäran, dertill samtycker.
Konungens befallningshafvande kalle då samtliga ombuden till sammansatt Landsting å tid och ort, som af Konungens befallningshafvande dertill utsättes.
Ordförande i sammansatt
Landsting vare den af konungen sednast utnämnde ordförande i Landstinget för det område, sorn folkrikast är.
Angående utförande af de vid sammansatt Landsting förekommande kansli- och räkenskapsgöromål, lörordne Tinget i öfverensstämmelse med denna lag. 227 65 §.
Finner Konungens befallningshafvande nödigt, att öfver visst ärende af den beskaffenhet, sorn i 1 § omformäles, höra innevånarne i ett eller flere härader eller fögderier, eller annan del af länet, och är den orten mindre, än att ärendet kan, enligt 45 §, å Landsting behandlas, men större, än att de kommuner orten innefattar, kunna, med stöd af 87 § i lagen om menighetsstyrelse på landet, till gemensam sockenstämma kallas, då ege Konun gens befallningshafvande att, till öfverläggning om det ärende, utsätta sammanträde med ombud för de kommuner, hvilka ärendet angå kan.
Dessa ombud utses af kommunernas, till val af dylik beskaffenhet berättigade, innevånare, enligt de i lagarne om menighetsstyrelse på landet samt om städernas styrelse och förvaltning stadgade grunder.
Askar kommun eller enskild person, att sådant sammanträde för visst ärende hållas må, vände sig till Konungens befallningshafvande, som eger att, efter omständigheterna, derom förordna. 66 §.
Till sammanträde, hvarom i 65 § sagdt är, ege socken med 1,000 innevånare och derunder, att sända ett ombud.
Socken med mer än 1,000 till och med 2,000 innevånare tvä, och vidare för hvarje ettusental innevånare ett ombud.
Är stad till sammanträdet kallad, och uppgår ej den stadens folkmängd till en fjerdedel af de i sammanträdet deltagande socknars, ege staden att sända dubbelt antal ombud emot hvad ofvan sagdt är.
Skulle, enligt förestående beräkningsgrund, samtlige ombudens antal ej uppgå till femton, varde det fördubbladt. 67 §.
Ordförande vid sammanträde med särskild del af län är Landshöfding eller den Konungens befallningshafvande dertill förordnar.
Ombuden handla och besluta med vederbörande kommuners rätt och äro ej bundne af valmännens föreskrifter.
Vid omröstning ege hvardera en röst.
Konungens befallningshafvande eger att de fattade besluten pröfva. 68 §• kongens befallningshafvande eger att utsätta sammanträde med särskild del af länet på lämpligt spg||e j orten å sådan tid, att val till ombud kan i laga ordning hållas minst fjorton dagar
;re sarnraanträdet, om hvilket allt kungörelse af Konungens befallningshafvande utfärdas. 22? 69 §.
De bidrag, hvilka vid sammanträde med särskild del af länet kunna varda beslutade, må debiteras och uppbäras i sammanhang med Landstingsmedlen, eller på det sätt vid sammanträdet förordnas. 70 §.
Hvad i öfrigt finnes uti denna lag stadgadt, som på sammanträde med särskild del af ett län kan vara tillämpligt, gälle, i afseende på sådant sammanträde, till efterrättelse.
A till 62 § i C. J. Stolpes särskilda förslag till Lag Utdrag af Bevillningstaxerings-längden Yrken och Namn. % Hemmans N-.r
Fast ig hetsvärd e
B ev illning efter å i mantal satt jord. å i mantal ej satt jord., af i mantal satt jord. af i mantal ej satt jord. af näring och rörelse.
Bonden Anders Pehrsson . 1 6,518 50 6 52 Kronofogden J.
Bergström 2 20,000 — 1,000 — 20 — 1 — — Garfvaren G.
Sandberg . . 5 15,900 — — 15 5 0 — 50 — * Skräddaren E.
Andersson . — — 500 — — 50 1 25 o. s. v. Förklaring.
Utdraget af Bevillningstaxerings-Iängden inrättas så, att det upptager endast hvad som för sockentaxeringen och omröstning i sockenstämma är behöfligt, och hvilket föres på en rad.
Skälen dertill att värdena och bevillningen å i mantal satt jord samt annan fastighet föras i särskilda kolumner, och att beviilningen för boställe skiljes från lönebevillningcn samt boställets värde och mantal utföras i vederbörliga kolumner, äro i förslaget och de särskilda motiverna utredda.
Afskärningen af hvartannat blad i skattebokcn är gjord i ändamål, att de skattskyldiges namn och hemmansnumren ej må behöfva skrifvas mor än en gång, men detta förfaringssätt är ej väsendtligt.
Bladen kunna lemnäs orörda samt namn och nummer skrifvas på två ställen.
Tredje och femte kolumnerna i skattelängden äro tillkomna för att bringa bråken af mantal till jemna hundradelar, hvilka således svara emot pluralitetens shatteören.
Om afgifter skola påföras endast hemmansjord, efter det ena eller det andra mantalet, så må mantalets decimal-expressioner läggas till grund för uträkningen.
Om t. ex. 50 r:dr skola fördelas på Anders Pehrsson, Bergström och Sandberg efter det förmedlade mantalet, så falla, med utjemnande af bråken, på A.
Pehrsson r:dr 8,33, på Bergström 27,78 och på Sandberg 13,89.
Skall åter fördelningen ske efter det oförmedlade Skattelängd å socken-utskylder till K N. socken är 18 .
Förmedladt mantal. mantals öre.
Oförmedladt mantal. mantals öre.
Af mantal för medladt. oför medladt.
Af för i mantal satt jord. för i mantal för ej satt jord. niirint;. för lön.
Af pensioner.
Summa R:mt. i Uppbörd.
Lefvere rin<r.
Summa R:mt. 3 3 1 os 0,3 0 1,00 0,50 6,67 22,2 3 11,12 1 i 2 7 0,40 1,00 0,7 5 7,45 18,61 13,0 6 3 1 — 7 5 0 5 — 5 63 3 63 38 2 5 13 12 50 25 1 10 5 73 5 73 1 40 20 40 20 40 — — — — 2 30 23 SI 23 81 — — — — — 70 1 1 5 — — 1 1 5 — — 1 rerar med be vinningen, bör exemplet uppställas sålunda: 0,4 0 + 1,00 + 0,75
Det sökta talet blifver nu 7,44, eller utjemnadt 7,45 och utgör A. Pehrssons oförmedlade mantalsöre.
Om således skatten skal! läggas på förmedlade mantalet och bevillningen, så skatta, A. Pehrsson efter 6,67 i stället för 6,52, Bergström efter 22,23 + 1,00 + 25,00
Skall hemmansjorden skatta efter det oförmedlade mantalet, så taxeras A.
Pehrsson efter 7,45, Bergström efter 18,61 + 1,00 + 25,00
Vid voteringar om pålagor, hvilka skola efter nu nämnda grunder utgöras, gälla samma tal, endast att örena bortkastas.
Sker omröstning angående bidrag, som skall utgöras endast af hemmansjord, då räknas rösterna efter det till hundradelar uträk - nade mantalet, men skulle också kunna räknas efter mantalsöret, hvilket komme att lemna samma resultat.
De 6 första kolumnerna af Skattelängden, eller de som angifva mantalet i dess olika espressionen Kunna, och kanhända med mera skäl, föras till utdraget af taxerings-längden och inpassas mellan kolumnerna för hemmansnuminern och fastighetsvärdena.
Användningen af mantalsöret torde så sällan behöfva förekomma, att dess uträknande bör, i vanliga fall, kunna åsidosättas.
De bidrag, hvilka uti Skattelängds-formuläret finnas påförda, äro: till kyrkobyggnad efter 7
R:dr 50 öre på hvart oförmedladt mantal, till fattigvården efter 15 öre på hvarje bevillnings-riksdaler, tillskott i skollärare-lön efter
J0 öre på bevillnings-riksdalern samt 20 öre af hvarje mantalsskrifven man och 10 öre af hvar mantalsskrifven qvinna, till ett sockenhibliothek; hvilket allt finnes antecknadt å baksidan af skattsedeln.
Med tillhjelp af dessa uppgifter om bidragens grunder och belopp, hemmantalet och krono-debetsedelns innehåll, bör hvar och en kunna kontrollera påföringarnes riktighet.
\ \ om menighetsstyrelse på landet.) med N. N. socken år 18 2:dra Artikeln af lön.
Summa. 23 6 46 63 1 52 50 75 Mantals skrifne - Män. 3 4 9 2 Qvin nor. 3 6 5 3 * mantalet, så falla på A. Pehrsson r:dr 9,30, på Bergström 23,26 och på Sandberg 17,44.
Men om afgift skall utgå af hemmansjorden efter mantal, och af annan jord, näring och lön efter bevillning, så kunna ej talen i andra och femte kolumnerna begagnas på samma gång som bevillningssiffran, hvarken till taxerings- eller röstgrund, utan andra måste dertill utfinnas.
Detta sker sålunda, att man söker ett tal, som står i samma förhållande till summan af bcvillningen för hemmansjorden, som jordegarens mantal förhåller sig till summan af mantalet.
Således, om man vill finna det tal, som bör läggas till grund för A. Pehrssons skattskyldighet , och rösträtt efter förmedlade hemmantalet, tillsammans med dem som skatta och rösta efter bevillning för andra näringsfång, så blir exemplet af följande lydelse: 0,30 + 1,00 + 0,50
Detta sökta tal, eller 6,67 kallas i formuläret förmedladt mantalsöre.
För den händelse åter, att det oförmedlade mantalet konkur - (Bilaga Litt.
IS till 66 § i C. J. Stolpes särskilda förslag till
Lag om menighetsstyrelse på landet.')
Debetsedel å socken-iitskyhler till N. N. socken år 18 . . Fol. OO. Sandby Kronofogden J.
Bergström.
Egendom Debet.
Hemmans IS:r.
Förmedladt Oförmedladt
Af mantal Af bevillning Af personer.
Summa R:mt.
Inbetalt.
Man talsöre.
Mantal. g p p p <*> o; G> Förmed- ladt.
För i mantal satt 1 jord.
För i mantal ej satt jord.
För näring.
För lön. Månad. o p CQ Belopp i Riksmynt. 2 i 1,00 22,2 3 1 1,00 18,61 — — 7 50 5 — — 25 — — G 25 1 40 20 40 Dcc. 11 20 40 N. N. socken den 6 Augusti 18 . . Sockennämnden.
Qvitteras. N. N. * Uttaxerade socken-utskylder är 18
Af förmedladt mantal
Af oförmedladt mantal.
Till kyrkobyggnad å 7 R:dr 5 0 öre pr mantal • 000 — Af förmedladt mantal och bevillning.
Af oförmedladt mantal och bevillning.
Af bevillning.
Till fattigvården, å 15 öre pr R:dr . » skollärarelön, å io öre pr d:o . . 000 00 — Af -personer.
Till ett sockenbibiiothek, å 2 0 öre af man och 10 öre af qvinna . 00 00 Riksmynt 000 00 Reservation af Riksarkivarie», Dukt.
Mina uti följande punkter från llertalets bland Committerade afvikande meningar har jag ansett mig böra reservationsvis anföra:
Jts 2 (kommunalstyrelse i stad) § 7 der det föreslås, att skyldigheten att utse stadsfullmäktige ej skall för en stad inträda förr, än den räknar öfver 2,000 innevånare.
Min mening är, att denna skyldighet borde inträda, åtminstone redan när en stad räknar öfver 1,000 innevånare.
Då stadsfullmäktige utöfva sin myndighet på grund af medborgerligt förtroende, har man uti detta förhållande full anledning till det antagande, att de med större noggrannhet, omsorg och nit skola egna sin uppmärksamhet åt vården af kommunens angelägenheter och befordrandet af dess väl, än en af kommunens samtliga röstberättigade medlemmar bestående församling, som icke eger tillfälle till någon annan samverkan, än då den på kallelse sammanträder inför Magistraten.
Genom sitt initiativ kunna stadsfullmäktige af egen drift aktivt uppträda med förslag till utveckling af kommunens fördelar, och genom sin arbetsordning underkasta dem en noggrann och omsorgsfull pröfning; den allmänna rådstugan kan svårligen ingå uti en sådan, i fråga om de förslag, sora densamma af Magistraten eller Stadsnämnden föreläggas.
Dess beslut komma förty i de liesta fall att bestämmas efter ögonblickets, eller på förhand beredda intryck.
Kontinuitet uti verksamheten för kommunens bästa kan dessutom med full friskhet hos stadsfullmäktige upprätthållas och fortgå; en sådan kan deremot knappast förutsättas hos den allmänna rådstugan.
Den allmänna rådstugan innefattar för öfrigt en hittills i de flesta städer, om ej alldeles okänd, så åtminstone föga bekant ordning för handhafvandet af stadens angelägenheter, och kan derföre ej heller anses vara af det allmänna tänkesättet omfattad med någon förkärlek framför den föreslagna institutionen af stadsfullmägtige.
Förslaget JV° 2, § 48, jemförd med § 88.
De här nämnda »taxor på allmänna rörelsen» kunna vara dels sådana, som bestämma det pris, enskilda idkare af vissa yrken högst få fordra för något arbete, tjenst, eller annan postation af den beskaffenhet, att priset derå lagligen kan genom taxa regleras, dels sådana, som bestämma beloppet af den ersätt - ning, sorn skall gifvas för begagnandet af vissa, till underlättande af den allmänna rörelsen på stadens bekostnad gjorda och underhållna inrättningar af olika slag.
Exempel på de förra äro åkaretaxorna, och på de sednare, hamn-, bro-, våg-penningar m, m.
Inkomsten af de förra tillfaller den enskilde, som förrättar den äskade tjensten, arbetet o. s. v. Inkomsten af de sednare tillfaller staden och utgör mångenstädes en icke så obetydlig del af dess års-inkomster.
De förra äro täta förändringar underkastade.
De sednare fastställas för en längre tid efter beräkning af de kostnader, som inrättningens tillvägabringande tillskyndat staden.
Lika mycket som det nu är lämpligt och skäligt, att, oberoende af den slutliga fastställelsen. uppgörandet af de förra förbehålles Magistraten i samråd med Stadsnämnden, lika följdriktigt och nödvändigt synes det mig vara, att uppgörandet af de sednare förbehålles stadsfullmägtige eller allmänna Rådstugan, der fullrnägtige ej finnas.
Det är från dem, alla beslut rörande ifrågavarande inrättningar, ehvad de afse anläggande af nya, eller bättrande eller underhåll af redan befintliga sådana, skola utgå; det är de, som ega bevilja de dertill erforderliga anslag, och de måste i följd deraf äfven anses lämpligast kunna pröfva i hvilket förhållande till kostnaderna de inkomstgifvande taxorna böra ställas, så att på ena sidan stadskassan måtte för sitt förskott erhålla lämplig ersättning och på den andra trafiken genom afgifternas belopp ej oskäligen betungas.
Det är i sjelfva verket en ren kommunal-angelägenhet, som frågor af detta slag innefatta.
På dessa skäl anser jag sista satsen af tredje momentet under § 48 böra erhålla följande lydelse: »att yttra sig öfver förslag till de pris-taxor pä förnödenheter, arbeten eller tjenster ni. m. som, der sådant lagligen lian ifrågakomma, skola idkare af vissa yrken till efterrättelse utfärdas»; och åter tredje momentet af § 88 ett så lydande innehåll: »Kongl.
Maj:ts pröfning skola ock underställas de af stadsfullmägtige eller i allmän rådstuga antagna förslag till nya eller förhöjda — färjpenningar, med mera.» § 79 synes lämpligast böra få sitt rum näst efter § 82.
Förslaget M 3 (om kyrkostämma m. m.).
Bland ärenden, hörande till kyrkostämmas handläggande, upptages, såsom riktigt är, äfven prestval, hvarvid likväl tillägges, att det skall förrättas »på sätt och enligt de grunder, särskild Förordning stadgar.» Enligt nu gällande Kongl. Förordning af den 1 April 1843, § 16, äro grunderna för rösträttighet vid prestval på landet sålunda bestämda: att rösträttighet ej tillkommer andra än egare eller innehafvare af i mantal satt jord, äfvensom af masugnar, stångjernshärdar, messingsbruk, knip- och spikhamrar, glasbruk, skattlagda qvarnar, samt »andra särskilda lägenheter och inrättningar» inom församlingen; att röstvärdet för hemman beräknas efter oförmedladt mantal, tillkommande hvarje sådant helt mantal en hel röst; att likaså en röst beräknas för hvarje masugn, för hvarje stångjernshärd, för två kniphamrar tillsammans, för hvarje brännugn vid messingsbruk, för två glaspottor vid glasbruk, och för öfriga lägenheter efter deras grundränta eller taxeringsvärde, jemfördt med medelvärdet på hemman i församlingen.