Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Betänkande, i anledning af väckta frågor om ändring af nu gällande stadganden rörande Stängselskyldigheten.
I detta ämne hafva vid innevarande riksmöte blifvit inom Hedervärda BondeStåndet afgifne och till Lag-Utskottet remitterade nedannämnde motioner och anföranden, nemligen: l:o af Carl Tholsson från Skaraborgs län, som anmärkt, att då uti 2 mom. af 1 § och uti 3 § af Kongl, förordningen om Stängselskyldigheten den 9 Februari 1802 vore stadgadt, att byar och enstaka gårdar, hvilkas egor mötas, skola uti stängsel emellan de hvarannan tillgränsande egoine deltaga efter hvarderas hemmantal, samt genom Kongl, brefvet den 14 April 1806 den bestämmelse blifvit meddelad, att stängselskyldigheten emellan serskilde byar och enstaka hemman icke förändras deraf, att den ena byen undergått egoskifte, deraf ock blefve en följd, att en by, bestående af flera hemman, skall, sedan den undergått laga skifte, fortfarande deltaga i stängselskyldighet mot enstaka gård, efter det hemmantal, byen före skiftet innehaft, fastän vid skiftet ett af hemmanen i byen ensamt på sin lott bekommit den del af byalagets egor, som gränsa intill det enstaka hemmanet; och enär, enligt motionärens förmenande, ett dylikt förhållande vore för byalaget obilligt, har motionären föreslagit, att, med förändring af föreskriften i ofvanberörde Kongl, bref, stadgas måtte, att by, som undergått laga skifte, derefter icke skall deltaga i hägnads skyldighet emot enstaka gård för flera hemman, än dem, hvilka vid skiftet bekommit sina egor intill det enstaka hemmanets område. 2:o af Per Erik Andersson från Westmanlands län: att, enligt motionärens åsigt, något giltigt skäl icke förefunnes för den uti sista mom. i 2 § af 3 Kap. Byggninga-balken meddelade föreskrift: att när skog, beteshage eller utmark möter åker eller äng, den, som åker eller äng eger, skall ensam hålla hägnad, hvarigenom, för det deruti afsedda fall, hela stängselskyldigheten ålägges det ena af tvä'nne hvarandra angränsande hemman; och enär berörde stadgande, hvarken genom Kongl, förordningen om stängselskyldigheten den 9 Februari 1802 eller Kongl, kungörelBih. lill R.
Prot. 1830 & 1831. 7 Samt., 2 Afd., 20 Haft. 4 2 Lag- sami Allm.
Besv. • och Ekon.-Ulskollens Betänkande, M 49. sen, angående ändring och tillägg i nämnde förordning den 23 Oktober sistlidne år, undergått någon förändring, har motionären föreslagit, att, med upphäfvande deraf, stadgas måtte: att då by eller hemman med skog eller utmark möter annan bys eller annat hemmans inegor, och desse sistnämndes egare yrkar hägnads upprättande emellan by arne eller hemmanen, skogens eller utmarkens egare skall i hägnadens upprättande och underhållande deltaga efter samma grund, som i afseende på hägnadssliyldighet serslålde byar och hemman emellan i allmänhet finnes bestämd. 3:o af Johannes Nilsson från Götheborgs och Bohus län, som yrkat, dels alt stängselskyldigheten byar emellan icke bär rätta sig efter hurudan jorden tillförene varit, titan att hemmanen böra deltaga deruti enligt jordens beskaffenhet vid den tid, dä delningen verkställes, så alt, då odlad eller ouppodlad jord ä ömse sidor möter,' båda hemmanen efter sitt hemmantal uti stängselskyldigheten deltaga; och dels, att en större delegare uti samma hemman icke bör deltaga uti andra hägnader, än dem, som skilja honom från hans granne; sä att till exempel en, som eger ett halft mantal, icke bör deltaga uti de skillnads sträckor, som åtskilja mindre lotter frän hvarandra inom det andra halfva hemmanet.
4:o af J. P. Sandstedt från Jönköpings län, som anmärkt, att om, såsom på många ställen är förhållandet, serskilda hemman och byalag mötas i skog och utmark, och å ena sidan marken uppodlas, men sådant deremot icke å andra sidan, i anseende till markens ofruktbarhet, kan ske, så uppstode, när föreskriften i 5 <§ af Kongl, förordningen, angående stängselskyldigheten, att de förändringar skog och utmark kunna undergå genom uppodlingar till åker, äng och planteringar, icke böra verka till annat förhållande uti skyldigheten till hägnads upprättande och underhållande, tolkades efter ordalydelsen, fråga derom, huruvida det hemman eller byalag, hvars skogs- eller utmark icke blifvit uppodlad, kunde undgå att deltaga i upprättande och underhållande af stängsel emot den uppodlade jorden; och har motionären, i anledning deraf, föreslagit, att nämnde § måtte erhålla förändrad lydelse af det innehåll: att all stängsel byar och öfrige hemman emellan skall efter oförmedladt hemmantal utgöras, utan afseende på in- eller utegor. 5:o af Anders Persson från Östergöthlands län, som förmält, att, enligt den erfarenhet motionären vunnit, omförmälde förordnings 6 §, på hvars tydning stäng seldelningens billighet och rättvisa egentligen hvilade, icke blott kunde tolkas på olika sätt, efter olika uppfattning, utan ock, vid tillämpning inom skifteslag, i de flesta fall ledde till orättvist betungande för de större hemmanen; men att motionären deremot funnit, att mera billiga och fördelaktiga resultater vunnits genom tillämpning af de grunder för stängselskyldighetens fördelning, som blifvit föreslagne uti en, motionen bifogad, tryckt skrift kallad »Tankar i stängseldelnings-frägan af Ernst Wiman», Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, Jtf 49. 3 hvilka grunder för stängselskyldighetens fördelning skola någon gång i sednare tider blifvit vid laga skiften inom Östergöthland af delegare i skifteslag enhälligt antagne.
Motionären har derföre föreslagit: att 6 § i Kongl, förordningen, angående stäng— selskyldigheten, måtts förändras i enlighet med det förslag, som uti omförmälde skrift blifvit framställdt.
Uti nämnde skrift har, i fråga om gällande grund för slängselskyldighetens fördelning emellan grannar och delegare inom samma by, derom nyssberörde § handlar, blifvit anmärkt, att samma § lemnade rum för olika tydningar och såmedelst föranledde antagande af serskilde förfaringssätt vid stängselskyldighetens fördelning, af hvilka dock icke någotdera. om det vid laga skiften tillämpades, åstadkomme en billig fördelning af stängselskyldigheten.
Såsom exempel på dessa olika förfaringssätt och till ådagaläggande af deras oriktighet är vordet anfördl, att antingen ali stängsel i rågångar och skifteslinier först fördelades emellan de serskilda bemmansnumren och sedan inom dessa deras enskilda stängsel, hvilken fördelning likväl vore orättvis, af det skäl, att, till följd af hemmansnumrens olika storlek, då det ena kan vara två eller tre gånger så stort, som det andra, de större hemmanen för mycket betungades, hvilket förhållande äfven inträffade vid den enskilda stängselns fördelning emellan de olika hemmansdelarne; eller fördelades summan af stängseln i rågångarne och alla delningslinierne emellan alla de utskiftade lotterne, hvarigenom dock, ännu obilligare, än enligt förstberörde förfaringssätt, lika stor stängselskyldighet lades på det icke sönderstyckade hemmansnumret, som på det, hvilket blifvit fördeladt i smärre hemmansdelar och såmedelst det orimliga resultat föranleddes, att ett icke styckadt hemmansnummer finge icke allenast ensamt ansvara för sina egna hägnader, utan ock derutöfver biträda andra, eller ock fördelades stängseln partielt, lott emot lott, sedan deri äfven ingått hvarje delegares andel i rågångsstängseln.
Detta sistnämnda förfaringssätt medförde väl i mindre grad de felaktigheter, som blifvit anmärkta emot de båda förut anförda, men föranledde deremot den orättvisa vid fördelningen, att den hemmansdel, som hade flera skiften och irreguliera figurer, finge just till följd af denna olägenhet draga en ännu mera förökad stängselbörda.
Vidare är anfördt, att, enär enligt nu gällande rättsbegrepp i fråga om grunden för genom laga skifte delad jords deltagande i hägnadsskyldigheten, hvarje lott bör, i förhållande lill sitt uppskattningsvärde, deltaga i hela samfällighetens hägnadsbesvär, måste likväl, på det icke i tillämpningen proportionen skall blifva felaktig, hvarje lotts uppskattningsvärde föreställas i qvadratform, så att, då ett skifteslag utgöres af fem tunnland i uppskattningsvärde, och en delegare deraf eger fyra tunnland och en annan ett tunnland, men till inhägnad af fyra tunnland i verkligheten 4 Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-UtslcoUens Betänkande, M 49. icke åtgår iner an dubbelt så lång sträcka, som till inhägnad af ett tunnland, deri tnest riktiga delningsgrund i fråga om desse delegares hägnadsskyldighet blefve förhållandet af 2 till 1, eller »såsom proportionen af roten till hvarderas qvadratinnehålln, efter hvilken grund all skifteslagets stängsel borde emellan delegarne fördelas.
På dessa grunder har blifvit framställdt följande förslag till hägnadsskyldighetens fördelning emellan delegare i ett och samma skifteslag: »Sedan ali stängsel, som skifteslaget tillkommit, sä väl i rågångar, som delningslinier m. m., blifvit gifven oell man af skiftets delningsbeskrifning erhållit hvarje delegares uppskattning svärde i ett approximativt tal af tunnland, förvandlas dessa till qvadratalnar och den deraf uppkomna rot blifver proportionen af hvarje delegares anlott i samfällda hägnadssttmmam; hvaremot i fråga om fördelning af bägnadsskyldighet emellan serskilde byar, dervid, enär deras jord icke blifvit taxerad efter samma proportion, uppskattningsvärdet icke kunde antagas till utgångspunkt vid fördelningen, hemmantalet borde utgöra det mått, hvarefter stängselfördelningen borde, enligt ofvannämnde grund, verkställas.
I anledning af Johannes Nilssons, Sundstedts och Anders Perssons nu omförmälda motioner, hafva förre Talmannen Anders Eriksson från Örebro län, Anders Eriksson från Elfsborgs län och Nils Jeppsson från Malmöhus län uti muntlige anföranden, deruti åtskillige
Ståndets ledamöter från olika delar af riket instämt, anmärkt, att de föreskrifter i fråga om stängselskyldighelen och dess fördelning, som vore lämplige för ett landskap, kunde vara mindre passande för ett annat, enär serskilda lokala förhållanden påkallade olika stadganden.
Så vore det i södra delen af riket, der skogarnes ringa vidd medgåfve deras inhägnande, lämpligt att hvarje by, i förhållande till den vidd, den innehar, deltager i stängsels upprättande och underhållande, men deremot skulle det i norra delen af riket, der vidsträckta skogar förefinnas, vara i högsta målto obilligt och orättvist, om, då skog stöter till annat hemmans inegor, skogsegaren skulle vara skyldig alt, i förhållande till jordvidden, stänga emot inegorna; och derföre syntes det ock vara mest lämpligt, att hvarje landskap erhölle sin serskilda stängselförfattning. 6:o af Jakob Lindby från Gottlands län, att den jordvidd, hvarje hemman innehar, vore den enklaste och mest lämpliga måttstock i fråga om hemmanets deltagande i hägnadsskyldigheten.
Åtminstone för Gottland vore denna grund den mest användbara och vore derstädes i allmänhet följd uti gällande byordningar, uti hvilka, i enlighet med det i denna landsort urgamla bruk, öfverenskommits, att all hägnadsskyIdighet grannar emellan fördelas lill hälften på hvardera i mån af egolotlerne; men då sådana öfverenskommelser icke voro bindande för andre delegare, än dem, som desamma ingått, enär byordningar, då yrkande derom af annan i byalaget tillkom - Lag- saint Allm. Bcsv.- och Ekon.-Ulskollens Betänkande, M 49. 5 men jordegare framställes, måste af domstolen rättas till enlighet med hvad lag i detta hänseende stadgar, kunde ät sådana öfverenskommelser säkerhet icke beredas.
Ett sådant stadgande vore dock beböfligt, i anseende till den på Gottland brukliga fördelning af jorden, enär i allmänhet hemmanen ega jordlotter på många vidt åtskiljda ställen, så väl inom, som utom den socken, der jordegaren hade sin bostad, och stundom på flere mils afstånd derifrån.
Motionären har, af sådan anledning, hemställt om icke allmänna lagens samt 1802 ars förordnings stadganden, angående stängselskyldigheten, kunde förklaras icke vara gällande för Gottland, och i stället förordnas, att byordningarnes ofvannämnde föreskrifter böra gälla såsom lag.
Dessa memorial och anföranden, för hvilkas behandling Lag-Utskottet sammanträdt med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, hafva Utskotten gemensamt tagit i öfvervägande, och få Utskotten utlåtande öfver desamma nu afgifva.
Hvad dervid först angår första delen af Johannes Nilssons motion och Sand stedts framställning i fråga om 5 § i Kongl. Förordningen den 9 Februari 1802; så enär berörde § redan är, i hufvudsakligen enahanda syftning med motionärernes förslag, förändrad genom Kongl. Maj:ts, i anledning af Rikets Ständers vid sisthållne riksdag gjorda underdåniga anhållan, den 23 Oktober sistlidne år utfärdade nådiga kungörelse, om hvars tillvaro motionärerne synas hafva vid motionernes afgifvande saknat kännedom, anse Utskotten berörde förslag icke påkalla vidare utlåtande.
I fråga åter om sednare delen af Johannes Nilssons motion, hvarmed motionären synes hafva åsyftat, att stadgande borde meddelas derom, att, inom samma by eller hemman, delegare icke skola deltaga i hägnad af andra delnings- eller skiftes— linier, än i dem, som skilja hvar och en från hans granne; så lärer, enligt Utskottens åsigt, ordalydelsen i 6 § af Stängselförordningen, der det heter, att emellan grannar och delegare inom samma by, gård eller hemman bör med skijldigheten att hägna och stänga förhållas på samma sätt, som angående byar och enstaka gårdar fvreskrifvet är, så att den, som stänga vill, eger vitsord och den angränsande är skyldig deri taga del, icke kunna föranleda till antagande deraf, att hemman i by skall deltaga i hägnad uti skiljelinier emellan andra hemmansdelar i samma by; och då Utskotten derföre anse det af motionären föreslagna stadgande icke vara erforderligt, få Utskotten tillstyrka, att motionen i denna del icke må till någon åtgärd föranleda.
I strid mot den åsigt, Carl Tholsson uti sin motion yttrat, finna Utskotten ingalunda obilligt, att ett byalag, som undergått laga skifte, derefter skall fortfarande deltaga i hägnadsskyldighet mot enstaka gård för äfven andre hemman, än dem, som vid skiftet orhållit sina egor intill det enstaka hemmanets.
Det skulle tvärtom, en - 6 Lag- samt Allm. Bcsv.- och Ehon.-Ulslcollens Betänkande, JYl 49. ligt Utskottens omdöme, vara obilligt, om skifte eller fördelning af det förut samfälda byalagets mark, skulle föranleda tillökning af den stängselskyldighet, som derförinnan lagligen tillkommit ett samma by angränsande och deraf oberoende enstaka hemman, helst om, på sätt motionärens förslag synes åsyfta, vidden af denna tillökning skulle blifva beroende deraf, om flere eller färre af de till byalaget hörande hemman erhållit egor invid den enstaka gårdens egogräns; och för den händelse, att endast ett mindre af de till byalaget hörande hemman blifvit lagdt invid rågången emot det enstaka hemmanet, skulle detta sistnämndas deltagande uti hägnadsbesväret kunna genom den föreslagna förändringen blifva för dess egare högst betungande.
Utskotten tillstyrka derföre, att Carl Tholssons förslag icke må vinna Rikets Ständers bifall.
Förslag derom, att, på sätt Per Erik Andersson yrkat, med ändring af sista momentet uti 2 § af 5 Kap.
Byggninga-balken, egare af skog och utmark, som möta inegor, må förpligtas att med inegornes innehafvare deltaga i stängsels upprättande, innefattades redan uti ett genom Kongl. Maj:ts nådiga proposition den 28 December 1828 till Rikets Ständers pröfning öfverlemnadt förslag till ny stängselförordning, hvilket förslag jemväl vid flere påföljande riksdagar blifvit af Rikets Ständer granskadt, men icke blifvit af Rikets Ständer antaget.
Emot förslaget i denna del förekommer, att inom skogsbygder i allmänhet stängselskyldigheten för en vidsträckt utmark emot en annan bys åkergärden och ängar blefve för utmarkens egare synnerligen betungande, och att, ehuru det må anses billigt, att då skog och utmark är af god och bördig beskaffenhet, egaren deraf vidkännes delaktighet i hägnadsbesväret, ett motsatt förhållande dock inträffar på de orter, der utmarken är vidsträckt, men stenbunden, bergaktig och ofruktbar, samt att det af dessa anledningar synes vara tvifvel underkastadt om och till hvad del egare af utmark rättsenligt må kunna tillförbindas att deltaga i en hägnad, deraf han i de flesta fall har föga eller intet gagn.
Utskotten anse sig derföre böra tillstyrka, att Per Erik Anderssons i ämnet framställda förslag icke må vinna Rikets Ständers bifall.
Beträffande derefter Anders Perssons yrkande om ändring af 6 § i nyssnämnde Förordning i enlighet med det förslag, som blifvit framställdt uti KommissionS-landtmätaren Ernst Wimans ofvanomförmälda skrift; sä, ehuru det måste medgifvas, dels att hemmantalet eller egoproportionen såsom grund för deltagande i stängselskyldigheten icke alltid är lämpligast, enär i allmänhet i utmarken egovidden icke står i jemnt förhållande till hemmantalet, och i inegorne det nästan helt och hållet af egostyckets vidd, form och läge beror, huru deltagandet i hägnadsbesväret utfaller, så att den enes deltagande och den andres befriande mången gång bestäm - Lag- samt Allm. Besv.~ och Ekon.-Utskollens Betänkande, JYs 49. 7 ines af slumpen, dels ock att omförmälde förslag i dessa hänseenden synes böra åstadkomma en mera rättvis fördelning af ifrågavarande besvär; likväl och då berörde förslag i tillämpningen är förenadt med vidlyftiga uträkningar, grundade på ett räknesätt, hvilket vanligen är för allmogen fullkomligen obekant, till följd hvaraf icke allenast i vidsträcktare mån, än under nuvarande förhållanden, landtmätares biträde till slängseldelningars verkställande skulle erfordras, utan ock allmogen i allmänhet vore urståndsatt att kontrollera uträkningens riktighet, finna Utskotten, med afseende tillika å de ökade kostnader och olägenheter för jordegare samt anledningar till tvister, angående stängseldelningar, hvartill omförmälde förhållanden otvifvelaktig! skulle föranleda, sig icke kunna tillstyrka antagandet af ofvanberörde förslag; hvarföre Utskotten hemställa, att Anders Perssons motion icke mä till någon åtgärd föranleda.
I anledning af Jakob, Lindbys motion få Utskotten upplysa, att på Gottland hemmanens egor i allmänhet hafva spridt läge samt flerestädes äro sammanblandade med andra hemmans egor, i följd hvaraf den uti 1 § af nu gällande stängselförordning utstakade grund — eller att, då by eller enstaka hemman gränsa till hvarannan, hägnadsskyldigbeten utgöres efter förmedladt hemmantal — föranleder stor orättvisa i så måtto, att ett helt hemman med en mindre egovidd, såmedelst får, då det möter ett mindre, äfven om detta sednare till areal vore lika stort med det förra, vidkännas ett betydligt större bägnadsbesvär.
För afhjelpande af ett dylikt missförhållande är äfven, enligt Utskottens åsigt, lämpligt att, på sätt uti de af motionären omförmälda by-ordningar skall blifvit antaget, hägnadsskyldigheten fördelas till hälften på hvardera af hvarannan angränsande egor; men Utskotten kunna dock icke biträda motionärens yrkande om antagande såsom lag af nämnde stängseldelningsgrund.
Det måste nemligen härvid tagas i betraktande, att den från äldre tider på Gottland brukliga och ännu fortfarande egoblandning måste småningom upphöra, sedan det hinder, som hittills mött för de spridda egolotternes sammanläggande genom laga skiften, blifvit undanröjdt genom de i sednare tider vidtagne åtgärder till bildande af lämplige skifteslag, i saknad hvaraf laga skiften i allmänhet icke kunnat derstädes anställas; och enär, i samma mån egorna hinna sammandragas, anledningen upphör till användande af den utaf motionären förordade stängseldelningsgrund, torde dess begagnande i vidsträcktare måtto, än som genom öfverenskommelser emellan jordegarne kan tillvägabringas, ej heller böra befordras.
Utskotten få, i följd häraf, tillstyrka, att motionen icke må till någon åtgärd föranleda.
Besv - och Ekon.-Ulskottens Betänkande, M 49.
Under den granskning, Utskotten sålunda egnat ofvanomförmälda motioner, hafva Utskotten, i anledning af såväl motionärernes framställningar, som af de utaf förre Talmannen Anders Eriksson och Anders Eriksson från Elfsborgs län samt Nils Jeppsson från Malmöhus län afgifne, jemväl här ofvan upptagne anföranden, tagit i öfvervägande, huruvida nu gällande stängselgrunder må anses för Riket i allmänhet lämplige; och Utskotten hafva dervid kommit till den öfvertygelse, att samma grunder, i anseende till serskilda lokala förhållanden i olika landsorter, mången gång kunna medföra orättvisa fördelningar af stängselskyldigheten.
I anledning deraf, och då Utskotten derjemte hysa den åsigt, att enahanda och för alla delar af Riket lika lämpliga grunder för stängselskyldighetens fördelning icke torde kunna uppställas, hafva Utskotten, under öfverläggning i ämnet, ansett det vara behöfligt, att åtgärder vidtagas, för utrönande deraf, hvilka grunder för stängselskyldighetens fördelning må för serskilde orter vara de mest lämpliga och ändamålsenliga; och Utskotten hafva jemväl varit betänkte derpå, att förslag i sådant afseende för Rikets Ständer framlägga.
Men då hos Utskotten tillika i betraktande kommit, alt, innan åtgärder i omförmälde hänseende vidtagas, det torde böra inhemtas, huruvida jordegare i allmänhet komma att begagna sig af den tillåtelse, som, genom det i Kongl. Maj:ts den 23 Oktober sistlidne år utfärdade nådiga kungörelse gjorda tillägg till 1802 års stängselförordning, blifvit, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid sisthaline
Riksdag gjorda underdåniga anhållan, jordegarne lemnad att träffa överenskommelser derom, att emellan deras egor stängsel ej upprättas eller hållas skall, hafva Utskotten ansett tiden ännu icke vara inne för företagande af undersökning om vissa stängselgrunders lämplighet för serskilde landsorter; hvilket Utskotten härmed skolat hos Rikets Ständer vördsamligcn anmäla.
Register ofver de af Rikets Ständers Lag-Utskott vid 1850 och 1851 årens Riksdag afgifna Betänkanden, Utlåtanden och Memorial.
Expeditionens N:r.
Afträdestid, om förändring deraf, se Fardag.
Akademiska jurisdiktionen, om upphäfvande deraf 57.
Andaktsöfningarj angående upphäfvande af Kongl. Plakatet den 12 Januari 1726 emot oloflige sammankomster till andaktsöfningar, jemte öfrige i samma ämne utfärdade författningar 59.
Arf, om tillträdande deraf, då rätter arfvinge försvunnit .... 65.
Arfsrättj om förklaring af Kongl. Förordningen den 19
Maj 1845 angående arfsrätten 43. „ för oäkta barn 45.
Arfvode, åt Ökad kanslipersonal 3. „ för bouppteckning i städernc.
Assigneringsrätt, enskildes å Banken 1. B.
Bankerj enskilde, om förändring i lagstiftningen derför .... 2.
Berättelser i skriftliga, om upphörande deraf i mål, som från Hof Piätt hos Kongl. Majit fullföljas 28.
Borgenj solidarisk, om uppsägning deraf 56.
Bouppteckning, om förändring i beräkningen af arfvode derför i städerna 8. „ om förhöjd kartering derå i adliga sterbhus ... 14. „ angående ett nytt stadgande om hvad egendom deri bör upptagas och värderas 46.
Brottmål, om sättet för fullföljd af mindre brottmål, som med tvi „ stemål ega nära gemenskap eller deraf härflyta .... 34.
Brottmålsdomstolar, om inrättande deraf „ . . 26.
Bördsrätt, om upphäfvande deraf 40.
Bördeskilling, huruvida Privatbankssedlar dertill kunna användas . 41.
C. Civil-Lag, om antagande af ny 5.
D. Dammlucka, förändrad tid för dess öppnande 24.
Svar på återremiss 32.
Domar, om vissa dagar för utgifvande deraf i Hof-Rätt och Rådstu fvu-Rätt 50.
Domare, jäf emot dem 27.
Se Hoj-Rätt, Nämnd.
Domkapitel, angående ändring i föreskrifterne om rättegång derstädes 36.
Domstolar, om deras ombildning 25. „ serskilde för behandling af brottmål rörande häktade personer 26.
Fardag, om förändring deraf 48.
Fatalietid, för fullföljd af mål från Stora Kopparbergs län ... 16. „ serskilde föreskrifter derom för Gottland 17. „ för anmälan af missnöje emot Hof-Rätts dom och utslag 52, Flyttning i och ur bus på landet, om lag derför 11.
Svar på återremiss 15.
Forum, om upphäfvande af frälsemans serskilda 10. 66.
Frälseman, om dess forum, se Forum. „ om afgift för bouppteckning i dess sterbhus .... 14.
Fullmäktig, om rätt för kronofogde och landtmätare att såsom rättegångsfullmäktig begagnas 47.
Förlikningskommittéer, om inrättande deraf . 33.
Förmyndarevården, angående förändringar i lagstiftningen derom . 58.
Förmånsrätter, tysta, om upphäfvande deraf 58. G. Gottland, serskilde föreskrifter för behandlingen af besvärsmål derifrån 17.
Handlingar, om återfående af till Öfver-Riitt ingifne 30.