Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den, hvilken uttgifver Utländsk Maus arbete, eller öfversättning deraf, eller Inländsk Mans, som sitt namn ej angifvit, äge enahanda rättigheter, pligter och ansvarighet, sorn Författare i alla de fall, der ej i denna Lag annorlunda stadgadt är.
Utgifvare af Dagblad och Periodiska Skrifter vare alltid, i afseende på ansvaret, ansedde såsom Författare, åliggandes dem under lika förbindelse att tillse, det de vilkor, som vid utgifvandet deraf i denna Lag ytterligare stadgas, varda noga iakttagna. 8:o Vid Rättegångens början vare Boktryckare skyldig att Författarens namnsedel till Domstolen ingifva.
I annat fall stånde han Författare-ansvar, så framt icke
Författaren sig hos Domaren sjelfmant tillkännagifver.
Angår Rättegången Dagblad eller Periodiska Skrifter, blifve Utgifvarens namn af Hof-Canzleren, i följe af ofvan föreskrifne anmälan, uppgifvet.
Domaren äger att genast, sedan namnsedeln blifvit affemnad, densamma öppna och den derigenom upptäckta rätta Parten för Domstolen inkalla.
Skulle vid Rättegångens slut Domaren pröfva, att 272 Riksdagen 1812. åklagaren i oträngdt mål anstalt Rättegången, så att namnseåelns brytande deraf blifvit en följd, vare åklagaren förfallen till 100 Ralrs böter.
Har Boktryckare, utan Författares eller Utgifvares tillstånd, dess namn en Skrift åsatt, straffes enligt Missg.- Balkens 8 Cap. 3 §. 9:o Hvarje Skrift vare
Författarens eller dess rätts lagliga innehafvares egendom.
Hvilken som Skrift trycker eller eftertrycker, utan Författarens eller Förläggarens skriftliga tillstånd, miste Upplagan, eller bote dess fulla värde, ägarens ensak.
Lag samma vare, om någon trycker eller eftertrycker den öfversättning af Utländsk Skrift, som annan man utarbetat, eller låter sin öfversättning för annans anses; men ej må Öfversättarens ägande rätt till sitt arbete förhindra någon att en annan öfversättning af samma Skrift utgifva.
Utgifvare af Dagblad och Periodiska Skrifter bäfver ej brutit emot Författares ägande rätt, då han i dem insända anonyma Skrifter utgifver.
Hvilken som å en Skrift bedrägligt Titelblad eller orätt Författare- eller Utgifvare-namn utsätter, straffes enligt Missg.-Balkens 8 Cap. Diktadt namn, hvarmed ingen verklig person utmärkes, vare ej förbudet att på Titelbladet utsätta, då Auctors rätta namnsedel lemnad är.
10:o Å hvarje Skrift varde Boktryckarens namn, tryckningsorten och årtalet utsatte; uraktlåter Boktryckare sådant, plikte han första gången 300 R:dr och andra gången 600
R:dr; sker det tredje gången, vare han sitt Boktryckeri förlustig.
Utsätter någon å tryckt Skrift falskt Boktryckare-namn eller orätt trycknings-ort, skall han derutöfver anses efter 8 Cap. 3 § Missg.-Balken.
Hvad här om namns och orts utsättande förordras, gälle dock ej för Notificatiouer och Sorgbref, Formulairer, Betiugnings-sedlar med mera af dylik beskaffenhet. ll:o Af allt hvad som tryckes, vare Boktryckaren pligtig att ifrån upplagan aftaga och utan betalning aflemna så många exemplar, att Hof-Canzleren, de under Riket lydande Universiteter, Kongl. Bibliotheket, Riks-Archivet och Yetenskaps-Academien erhålla ett hvardera.
Är något
Verk åtföljdt af kostsammare Plancher, Bilaga A till Meni. N:o 3. 273 må sådane dock endast för Kongl. Bibliotheket ovilkorligen aflemnas. 12:o Intet hinder vare för Bokhandels idkande, icke heller för utgifning till föryttrande af någon Skrift, vare sig inländsk eller utländsk.
Hvarje Författare eller Förläggare stånde fritt att en honom, i följd af sådan egenskap, tillhörig Skrift antingen sjelf eller genom andra föryttra; dock vare hvar och en, som antingen i öppen bod eller eljest, med rättighet att derom i allmänna Tidningarne få Kungörelse införa, Bokhandel idka eller Böcker försälja vill, förbunden att, på sätt om Boktryckeriers anläggning stadgadt är, ocb vid samma ansvar, anmälan derom hos Hof-Canzleren göra.
För fortfarande föryttrande af en Skrift vare inga andra hinder än de, som i 4 § af denna Lag föreskrifvas. § 2. l:o I öfverensstämmelse med här ofvan för en allmän och lagbunden Tryckfrihet lagda grunder skall det, under de nedanföre i 3 § stadgade förbehåll, stå hvarje Författare fritt att öfver allt hvad som är eller kan blifva föremål för mensklig kunskap genom tryck sina tankar kungöra. 2:o Skall, för hvarje ämne, skrifarten af hvarje Författares eget val bero, under det ansvar derföre, som nedanföre bestämmes, i fall den såsom skändlig eller smädlig sig utmärker. 3:o Skall det, i enlighet med hvad i 1 § 3, 4 och 9 Mom. stadgadt är, vara hvarje Författare eller Utgifvare tillåtit att, under det enda vilkor af helgd för andras ägande rätt, allmängöra Skrifter af hvad form, vidd eller beskaffenhet som hälst. 4:o I grund af hvad i 1 Mom. af denna § stadgadt är, skall äfven, till Utgifvarens säkrare efterrättelse, dock med de undantag och vilkor, som nedanföre stadgas skola, uttryckligen vara en hvar tillåtit att i allmänt tryck utgifva alla, så väl Rättegångar, som andra allmänna ärenden rörande Handlingar, Protocoll och Beslut, af hvad namn och beskaffenhet de vara må, ehvad de böra till den förflutna tiden, eller till mål, som hädanefter förekomma, vare sig hos Riks-Rätt, Högsta Domstolen, Nedre Justitise-Revisionen, Allmänna Beredningen, 274 Riksdagen 1812.
Öfver- och Under-Rätter, Collegier, Comnrittéer, Beredningar, Directioner, Commissioner, Förvaltningar, Konungens Befallningshafvande, Consistoriel Executions-säten, eller andra Publika Verk, utan åtskilnad på målens beskaffenhet af Civila, Criminella, Oeconoiniska, Militaira oller Ecclesiastique; vidare alla tillförene, nu eller hädanefter gällande Instructioner, Constitutioner, Reglementen, Statuter, Ordningar, Privilegier, Rescripter och Allmänna Stadganden, hvarifrån hälst utfärdade, tillika med alla ofvannämnde högre och lägre Rätters, Collegiers, Embetsverks, Publika Corporationers och alla Embets- och Tjenstemäns Relationer, Memorialer och Embetsbref; ändtligen alla Societeters och Verks, samt enskilde Personers Memorialer, Ansökningar, Förslag, Betänkanden, Besvär jemte Utslag och Svar derå, till de delar deraf, som till Publika Embetsmäns och Verks handläggning komma; och böra till den ändan icke allenast alla sådana Handlingar, vid Domstolar och andra ofvannämnde Verk och Embeten, genast och utan tids utdrägt emot lösen utlemnas åt hvem det äskar, antingen han har i saken del eller ej, vid ansvar såsom för tjenstens försummelse, om sådant af någon Publik Tjensteman vägras eller obehörigen fördröjes, utan äfven, vid samma ansvar, i alla Archiv, hvar och en fri tillgång lemnäs att få på stället afskrifva eller afskrifva låta, eller om dervid betydande hinder vore, i bevittnad afskrift, emot vederbörlig lösen, utbekomma alla slags Handlingar i hvad ämne som hälst.
Vid föregående tillåtelse skola följande undantag och vilkor ovägerligen iakttagas:
Att Pi’otocoll, hällne hos Konungen i Ministeriella Ärenden och Commando-mål, eller Stats-Rådets Protocoll och Handlingar, eller Riks-Ståndens, eller Hemliga Utskottets, eller Constitutions-Utskottets rörande StatsRådet, eller Banco- och Riksgälds-Verkens, eller Bancooch Stats-Utskottens, eller Revisorers öfver Banco- och Riksgälds-Verken, rörande samma Verks hemliga ärenden, icke kunna till tryckning fordras, eller, utan vederbörandes tillstånd, utbekommas.
Utgifvas sådana Handlingar af trycket, utan vederbörandes tillstånd, straffes Utgifvaren, om han varit betrodd att dem vårda och förpligtad att dem hemliga hålla, efter Allmän Lag och särskildta Stadgar.
Gör någon annan det, bote han der - Bilaga A till Mern.
N:o 3. 275 före 100 R:dr eller mera efter brottets beskaffenhet.
Till lika straff vare den förfallen, som olofligen genom trycket kungör förenämnde Handlingar, i fall vården deraf blifvit honom anförtrodd, men han icke, vid något bestämdt högre ansvar, vore förut förbunden att dem icke uppenbara.
Att ej några Ministeriella Handlingar eller Diplomatiske
Personers enskilda anteckningar eller berättelser öfver Ministeriella Ärenden, hvilka höra till ett senare tidehvarf än för minst femtio år tillbaka, utan Regeringens tillstånd, ej heller enskildta bref, så vida de ej till något Rättegångs-mål nödvändigt höra, ej heller åt Publik vård anförtrodda Deposita af Skrifter och Handlingar, utan deras tillstånd, som samma bref eller Deposita angå eller tillhöra, kunna utgifvas eller utbekommas.
Den häremot bryter, bote 50 R:dr.
Att, i hvad Rättegångs-mål som hälst, en Part väl må vara tillåtit, att innan Dom eller Utslag fallit, efter eget val, genom tryck kungöra Inlagor, Besvär och Anklagelse; men att en sådan Part äfven åligger vederpartens förklaringar derå, jemte Domstolens utlåtande deröfver och Ledamöternes i Domstolen särskildta vota, genom tryck kunnige göra, så att allt hvad som hörer till en fullständig upplysning om sjelfva saken, dess behandlings-sätt och Utslagets grunder, må till Allmänhetens kunskap komma.
Likväl må ej någon anses skyldig att utlösa andra Handlingar än till detta ändamål ovilkorligen oundgänglige äro, och må pröfningen derom bero af Domaren, hos hvilken målet förevarit, under laga ansvar, om dermed annorlunda förfares än med denna Lags tydliga mening och stadgande öfverensstämmer.
Det skall ock stå hvar och en Part fritt, som häfver någon sak, eller något annat dess rättighet rörande mål, antingen hos Kongl. Maj:t i Dess Högsta Domstol, eller hvad annan Domstol eller Publikt Verk det vara må, att deröfver låta trycka underrättelse, eller så kallad Species facti; dock att han håller sig vid sanning och anständighet.
Den häremot bryter, bote 33 R:dr 16 Sk.
Att Protocoll och Handlingar i förlikta brottmål ej må, så länge någon af Parterna lefver, utan deras ömsesidiga tillstånd, eller, derest Parterne äro döde, ej förr än 276 Riksdagen 1812. femtio år efter deras död, af trycket utgifvas.
Att ingen må tillåtas att, i andra fall än Allmänna Lagen och nu gällande Författningar utstaka, meddela eller till tryck utlemna Utdrag af Kyrkoböcker eller af andra Själavården och Kyrko-disciplinen rörande Handlingar, i afseende på enskilde personers lefverne och seder, så vidt de lända dem till skada eller förklenande.
Att sådant, som rörer styggelser, eller högligen sårar blygsamheten, eller innehåller hädelser emot Gud, eller lastliga uttryck om Rikets varande Öfverhet, eller hvad i afseende på personer, hvilka ett mål icke egentligen beträffar, kunde i sådana Handlingar hafva influtit, otidigt, anstötligt eller förklenligt, icke må uti dem, vid vite af 33 R:dr 16 Sk., genom trycket kungöras, utan så vida, hvad sistnämnda fall angår, åberopandet skulle af Domaren, som sist i målet dömt, pröfvas nödvändigt till upplysning och styrkande af sjelfva hufvudsaken.
I öfrigt, och som det blefve för vidlyftigt, att alla förekommande ämnen, mål och ärenden med noggrannhet utsätta, skall det stå hvar och en fritt att i tryck allmänt kunnigt göra allt hvad som i denna Lag icke finnes uttryckligen förbudit; följaktligen skall ock ej något, som öfver i denna Lag tillåtliga ämnen i tryck anmärkes, påminnes, eller eljest gransknings- eller refiectionsvis i dagsljuset framlägges, kunna, under förevändning att innebära tadel eller klander, såsom straffbart anses, så vida skrifsättet icke såsom smädligt eller skändligt sig utmärker, om ansvar hvarför i denna Lag stadgadt är. § 3.
Under de förutsatta vilkor, att, vid pröfningen af en Skrift eller ansvaret för densamma, de, på hvilka en sådan pröfning ankomma kan, i fall, som tvetydiga synas, häldre fria än fälla, alltid mera må fästa sin uppmärksamhet på ämnets och tankens än på uttryckets lagstridighet, på Skriftens åsyftning än på framställningssättet, och alltid utan rättighet att, i hvilket fall som hälst, draga obestämda slutföljder af uttrycken, skola såsom missbruk af Tryckfriheten anses: Bilaga A till Mern.
N:o 3. 277 l:o Hädelse emot Gud.
Brottet skall umgällas, såsom i 1 Cap. 1 § Missgernings-Balken, Allmänna Lagen, stadgadt är, och Skriften confisqueras. 2:o Förnekelse af en Gud och ett lif efter detta, eller af den rena Evangeliska Läran.
Förbrytaren skall anses efter 1 Cap. 4 § Missgernings-Balken, och Skriften confisqueras. 3:o Gäckeri af den allmänna Gudstjensten, Guds ord och Sacramenten; förbrytelsen skall umgällas med 100 R:drs böter, och Skriften confisqueras. 4:o Allt slags lastligt yttrande om den Regerande Konungens Höga Person eller gerningar, eller Dess Gemål, Drottningen, eller Rikets bestämda Throuföljare; brottet skall straffas enligt Missgernings-Balkens 5 Cap. 1 §, och Skriften confisqueras. 5:o Smädliga uttryck emot någon af de öfriga Personer af det Regerande Konungahuset, hvilka Kongl, eller Furstlig värdighet inom Riket åtnjuta; brottet skall straffas med 100 R:drs böter, och Skriften confisqueras. 6:o Smädliga uttryck om Riksens Ständer, eller någon af deras fördelningar; brottet skall straffas med 100 R:drs böter, och Skriften confisqueras. 7:o Uppmaning till myteri eller uppror; brottet skall straffas enligt 6 Cap. Missgernings-Balken, och Skriften confisqueras. 8:o Smädliga uttryck om Rikets Embets- och Tjenstemän, i och för Embetet; brottet skall straffas efter Allmän Lag. 9:o Smädliga, förgripliga eller till osämja med främmande Magter syftande omdömen och yttranden om samtida Nationer eller Stater, med hvilka Riket är i fredligt förhållande, om deras varande Öfverhet, Regering och Regeringssätt, höge Embetsmän och Sändebud, inre eller yttre förhållanden, företag eller underhandlingar.
Förbrytelsen skall straffas enligt 6 Cap. 5 § MissgerningsBalken, jemförd med Kongl.
Förordningen af den 20 Jan. 1779.
Är Skriften ej smädlig eller förgriplig, men genom densamma missförstånd med Utländsk Magt sig yppat, må den, utan Rättegång, kunna confisqueras. 10:o Allt kungörande i tryck af hvad som rörer Statens å färde varande Underhandlingar med främmande Magter, eller eljest af Konungens i sammanhang med dem tillernade beslut och afsigter, samt Dess Ministrars, 278 Riksdagen 1812.
Råds och Sändebuds värf, om det ej sker med Regeringens tillstånd, eller med officiel tillåtelse.
Sker sådant kungörande af den, som Konungens och Statens hemligheter betrodde äro, straffes hrottet enligt 4 Cap. 5 § Missgernings-Balken, och i båda fällen confisqueras Skriften. ll:o Angripelser mot enskild man, hvilka å ära gå, eller för dess borgerliga namn och rykte förkleuliga äro.
Brotten straffas efter 60 Cap. Missgernings-Balken, och varde dessutom Skriften confisquerad. 12:o
Lögnaktige uppgifter och vrängda framställningar till Allmänhetens förvillande och förledande; brotten umgällas med böter från 33 R:dr 16 Sk. till och med 100 R:dr eller motsvarande kroppspligt, efter brottets beskaffenhet, böterne förvandlade enligt 5 § af denna Lag, och Skriften confisqueras. 13:o Sedernas vauhelgd, vare sig genom offentliga läror till någon last, särdeles den, som sårar ärbarheten, eller sådana ohöljda och skändliga framställningar af denna lasts utöfning, hvarigenom främjande af ett förderfligt lefnadssätt åsyftas.
Brottet skall umgällas med 50 till 100 R:drs böter, och Skriften confisqueras.
Såsom allmän regel gäfle i afseende på confisquerade Skrifter, att något mer af dem ej må af trycket å nyo utgifvas än det, hvilket
Domstolen, som sist i målet dömt, icke för brottsligt ansett. § 4.
I afseende på bevakningen öfver Skrifters lofliga allmängörande, skola följande stadganden gälla: l:o Hof-Canzleren skall tillkomma att både inom Hufvudstaden och i Orterna, antingen sjelf, eller genom vederbörligen af honom förordnade Ombud, vaka öfver Skrifters allmängörande, på det sätt och i de delar, som här nedanföre stadgas. 2:o
Till befrämjande af detta ändamål vare härmed till ovägerlig efterlefnad föreskrifvet, att i samma stund, ej senare, än en Skrift till försäljning eller till spridande, på hvad annat sätt som hälst, utgifves, skall ett Exemplar aflemnas, i Stockholm till Hof-Canzleren, och i hvarje annan ort, till hans förordnade Ombud.
Bilaga A till Mem. N:o 3.
279 Boktryckare, som denna föreskrift uraktlåter, bote hvarje gång 50 R:dr, och om han, utan att vara försedd med Hof-Canzlerens bevis om gjord anmälan af ett Dagblad eller Periodisk Skrift, desamma trycker, bote 100 R:dr, och Skriftens utgifvande inställes, intill dess Utgifvaren iakttagit hvad ofvanföre derom stadgadt är. 3:o I afla de fall, som 3 § utstakar, äge HofCanzleren eller dess Ombud rättighet att, då han det nödigt pröfvar, en Skrift med qvarstad belägga låta*, hvilken sist inom åtta dagars förlopp verkställes.
Börandes en månad efter den dag, då i Landsort qvarstaden lagd blifvit, Hof-Canzleren meddela Ombudet sitt gillande eller upphäfvande deraf.
Är uti Hufvudstaden qvarstad ej inom åtta dagars förlopp lagd, eller i Landsorterna Hof-Canzlerens gillande ej inom ofvanskrifne en månads förlopp ankommet, må qvarstad ej, utan efter laga Domstols och Tryckfrihets-Committéens yttrande, gälla.
Men vid afla de tillfällen, då Hof-Canzleren anser förbrytelser emot denna
Lag sig yppa, och så ofta målet ej hör, vare sig, såsom blott Ordningsmål, under hans egen pröfning, eller, vid personliga förolämpanden, till den oförrättades enskildta beifran de, åligge Hof-Canzleren, antingen han funnit qvarstad äga rum, eller endast åtal vid laga Domstol, att Skriften ofördröjligen och omedelbart till Justitise-Canzlerens laga åtgärd öfverlemna. 4:o Till Ordningsmål räknas, om, vid Tryckeris anläggande, uraktlåtes hvad 1 § 5 Mom. derom stadgar, eller om Boktryckare underlåter att enligt 1 § 10 Mom.
å Skriften utsätta sitt namn, tryckningsorten och årtalet, eller om han en hos honom tryckt Skrift till llof-Canzleren eller dess Ombud inom utsatt tid icke aflemnar.
I dessa fall äge Hof-Canzleren att, i öfverensstämmelse med hvad denna Lag stadgar, den brottslige genast pliktfälla, denne likväl obetagit att, der han sig så befogad finner, hos Konungen, i Dess Justitim-RevisionsExpedition, underdåniga Besvär anföra, i Stockholm inom 15:de dagen och i Landsorterne inom en månad, sedan han utaf Hof-Canzlerens Utslag bevislig del undfått.
För öfrigt äro Ordningsmål ej andra än sådane Oeconomiska, som enligt något framdeles tillgörande Boktryckeri- och Bokhandels-Reglemente till Hof-Canzlerens 280 Riksdagen 1812. pröfning kunna köra och till rubbning af något stadgande i denna Lag icke leda. 5:o
Så snart någon förbrytelse emot denna Lag blifvit af Hof-Canzleren bos Justitim-Canzleren anmäld, åligge den sistnämnde att ofördröjeligen låta förbrytelsen, genom tillförordnad Actor, vid behörig
Domstol åklaga; och bör han dessutom, för egen del, genom vederbörande Ombud, öfver Tryckfrihetens lagliga bruk tillbörlig uppsigt hafva.
Vare likaledes .Justitie-Ombudsmannen pligtig att, i afseende på förbrytelser emot denna Lag, lemna sin Embets-åtgärd, enligt de i Instructionen, rörande bans befattning med andra mål, föreskrifne grunder.
Enskildt förolämpande äger målsäganden att sjelf eller genom Ombud åtala. 6:o Sedan 6 månader förlupit, efter det en Skrift till Hof-Canzleren eller bans Ombud, enligt nästföregående 2:dra Mom. inkommit, hvaröfver Embets-betyg genast afgifvas bör, må ej af publik Actor åtal derå äga rum.
Enskild man njute enligt Allmän Lag till godo sin talan uti mål, genom hvilkas tryckning han är personligen förolämpad.
Är någon Skrift med qvarstad belagd, då skall åtal ske å Skriften, inom åtta dagar i Hufvudstaden, och i orterne, åtta dagar efter det Hof-Canzlerens gillande af qvarstaden blifvit kunnigt; i annat fall upphöre qvarstaden och vare Skriftens försäljning obehindrad. 7:o Utgifvare af Dagblad och Periodiska Skrifter, hvilka, såsom i 1 § 7 Mom. stadgadt är, ensamme äro underkastade Författare-ansvar, vare framför andra erinrade om ett rätt bruk af Tryckfriheten, och umgälles Utgifvarens förbrytelse, genom sådant Blad, dubbelt i alla de fall, der med penningar pliktas. 8:o Anser Hof-Canzleren ett Dagblad eller Periodisk Skrift vådlig för allmän säkerhet, eller utan skäl och bevis förnärmande personlig rätt, eller af en fortfarande smädlig egenskap, må ban äga att, i Stockholm, genom Öfver-Ståthållare-Embetet, och i Landsorterne, genom Konungens Befallningshafvande, genast låta inställa Dagbladets eller Periodiska Skriftens vidare utgifvande, intill dess, efter underdånig anmälan hos Kongl. Maj:t, hvilken sist inom åtta dagar bör äga rum, sedan Hof-Canzleren om qvarstadens verkställande blifvit underrättad, och sedan Justitise-Canzleren äfven blifvit börd, Kongl. Maj:t Bilaga A till Mern.
N:o 3. 281 i ,Stats-Rådet förordnat, huruvida den instälda Skriftens fortsättning må vidare tillåtas; och ankommer det på Kongl.
Maj:ts Nådiga förordnande, huruvida Utgifvaren af ett sålunda indragit
Dagblad eller Periodisk Skrift må något annat Dagblad eller Periodisk Skrift framdeles kunna utgifva. 9:o
Qvarstad eller confiscation gälle ej för större del af en Skrift än det eller de Blad, Häften eller Torner, hvarå åtal göres. 10:o Hvar som beträdes att hafva försålt eller utspridt en i laga ordning med qvarstad belagd eller contisquerad Skrift, vare vid alla sådana tillfällen, då ban om qvarstaden kunskap ägt eller bordt äga, till samma ansvar som Författaren förbunden, och umgällo förbrytelsen efter enahanda grunder.
Rubbning af qvarstad, hvaruppå försäljning eller utspridande icke följt, umgälles efter 8 Cap. 8 § Utsöknings-Balken. ll:o I afseende på försäljning och utspridande af utifrån inkomna Skrifter på Svenska språket, äge HofCanzleren lika rättigheter och åligganden, som i afseende på inom Riket tryckte, och vare föryttrare af sådana Skrifter underkastad samma skyldighet och ansvar, som i 2 Mom. denna § för Boktryckare stadgade äro. 12:o Finner Hof-Canzleren, att Utrikes ifrån inkommen, på främmande språk författad, Skrift innehåller något stridande emot 3 §:s 4, 5, 7, 9, 10 och 13 Morn., åligge honom att, efter tills vidare derå lagd qvarstad, i underdånighet inhemta Kongl. Maj:ts befallning, huruvida Skriften bör till föryttrande frigifvas, eller under vidare .qvarstad förblifva.
Till den ändan åligge hvar och en/ som, genom gjord anmälan hos Hof-Canzleren, är berättigad att Bokhandel idka, att till Hof-Canzleren eller hans Ombud inlemna förteckning på inkomna Utländska Skrifter.
Skulle å någon sådan qvarstad läggas, inhemte Hof-Canzleren i underdånighet Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, huruvida Skriften bör till föryttrande frigifvas, eller under vidare qvarstad till återutförande förblifva, då det på Konungens Nådiga pröfning må ankomma, om och till hvad belopp Bokhandlaren må njuta ersättning af Stats-medleu.
282 Riksdagen 1812. § 5.
Alternativ. be»»:aeri ™ t k° Lagligheten af Böckers och Skrifters inne i det ena faiiethåll skall hädanefter alltid pröfvas afen Jury förstaSMomen-eller Nämnd, bestående af nio personer, hvilka, nare Ltt §Vbeiu^an al'L’odc eller kostnads-ersättning för denna gynnes^med befattning, sammanträda vid den Domstol, der det sjette, emot denna Lag åtalas, och der, genom förhör med Parterne, åklagarens afgifvande slut-påstående och den åtalades infordrade förklaring, ransakningen fullbordas bör. 2:o Derefter äga Parterne välja hvar sina fyra och Domstolen fem, tillsammans tretton, i Staden eller orten derintill nära boende, för medborgerlig dygd väl kände personer, af hvilka, sedan de efter Lag blifvit af Domstolen ojäfvige förklarade, en ibland de af vederparten och en ibland de af Domstolen nämnde personer, bör af hvardera Parten, utan anförde skäl, uteslutas. 3:o Sedan Nämndens antal sålunda blifvit nedsatt till nio Ledamöter, skola de af Domstolen, så snart sig göra låter, till utsättande dag, sammankallas, då de inför
Domstolen skola aflägga en så lydande Ed: Allsvåldige
För Ditt allseende öga är intet uppsåt fördoldt.
Jag N. N. svär derföre vid Gud och Hans heliga Evangelium att efter mitt bästa förstånd och samvete utlåtande i denna sak afgifva, och att det, som under öfverläggningen yttras, skall af mig i obrottslig tystnad hållas. 4:o Jemte en kort och noga bestämd skriftlig sammanfattning af målets beskaffenhet och skick, bör Domaren då för Nämnden framställa denna fråga:
Är Skriften brottslig efter det Lagens rum, åklagaren åberopat?
Och må Nämnden, sedan Domstolens Ord - Bilaga A till Mern.
283 förande och Ledamöter afträdt, icke åtskiljas, innan minst två tredjedelar, igenom med slutna sedlar anstäld omröstning, förenat sig att med Nej eller Ja besvara den af Domaren framstälda fråga, huruvida den anklagade är brottslig eller ej. 5:o