Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande det konstindustriella området äro konungens intresse och frikostighet icke minst i dagen trädande.
Hans majestät har varit outtröttlig att åter hopsamla de porslinsserviser som tillhört svenska kungliga personer.
Synner- ligast gäller detta den s. k. Gripsholmsservi- sen, om hvilken förut blifvit nämndt.
Åt möbelsamlingen har stor omsorg ägnats.
Uppköp af antika möbler så i smått som stort ha hvarje år skett.
Ar 1888 gjorde konungen inköp af en större samling taflor, möbler och konstindustriella föremål från Mälsåkers slott, uppgående till närmare 400 nummer.
Möbler- na och de konstindustriella föremålen omfattade omkring 250 nummer, de flesta mycket värde- rika ur svensk kulturhistorisk synpunkt.
Svenska staten äger en högst dyrbar sam- ling af väfda tapeter, till antalet 400 nummer.
Konstsamlingen och med den samlingen af väfda tapeter på de kungliga slotten i Sverige hafva under de senare åren varit föremål för en allt mer stigande uppmärksamhet så väl från svenska som utländska konstforskares sida.
Hvad de väfda tapeterna beträffar, inne- hålla de en sådan rikedom på äfven de ypper- sta konstverk, att de äro väl ägnade att väcka uppmärksamhet hos den mera ytlige betraktaren och att göras till föremål för konstvännens stu- dium.
Konung Oscar har inlagt den största förtjänst i tillvaratagandet, ordnandet och re- staurerandet af svenska statens samlingar af väfda tapeter.
Om ock numera, såsom blifvit uämndt, ko- nungen mera tillfälligtvis och stundom så att säga på lek slår sin lyra, hvilken, i följd däraf att det är så mycket annat, som tager konun- gens tid i anspråk, får stå obegagnad, ehuru alltid fullsträngad och stämd, så älskar han dock och är till skaldekonsten en varm vän och beundrare som få.
Ty sant är ännu, hvad han själf sjunger: » — — — — jag vill gästa i r y m d e r, dit b l o t t s å n g e n når. » Ar 1874 fällde en kompetent smakdomare — friherre L, de Greer — följande omdöme vid Svenska akademiens högtidsdag: » På svenska vältalighetens himmel se vi åtminstone en stjärna af första storleken stråla i ständigt ökad glans.
Hvem är talaren med de höga tankarna och de ädla orden, som eldar fosterlandskänslan i R ö d a salongen.
1895 På hans bekostnad är oek under utgifvande ett arbete af intendenten för konungens konst- samlingar, d:r John Bottiger, med titel: » Sven- ska statens samling af väfda tapeter ».
Af livad nu i allmänna hufvuddrag blifvit sagdt finna vi, att konungens tid hinner till för ovanligt mycket, men hur kan detta tillgå?
Ja, den frågan har mer än en gjort sig.
Hemlig- heten ligger däri, att konungen från ungdomen fått lära sig att alltid arbeta, att han har sin tid alltid väl och punktligt indelad och i allt iakttager en minutiös reda och ordentlighet, att han fortfarande aldrig är sysslolös, utan förstår att taga vara på hvarje flyende minut.
Såsom ett exempel på, huru konungen tager vara på tiden, må anföras, att, om han i nattens sona timme ännu känner sig äga några krafter kvar, han efter de oundvikliga göromålen — hvar- om redan nämnts, såsom underskrifvande af ex- peditioner m. m.
— sätter sig ned och be- gynner ett bref, ehuru han vet, att han ej hin- ner fullborda det, detta i af- sikt att hafva så mycket som möjligt undan- gjordt till mor- gondagen, som kommer att lika strängt som van- ligt upptaga hans tid.
Hvad beträf- far hennes ma- jestät drottnin- gens sysselsätt- ningar, så haf- va vi redan sagt ej så litet där- om.
En af de förnämsta, utom hvad förut blifvit nämndt, rör hemmet.
En hvar inser, att det skulle vara omöjligt för henne att gripa in i en vanlig husmoders åligganden, så.
omfattande som det kungliga hushållet naturligen är, hvarom vi nedan skola vidare nämna.
När vi hafva sagt hemmet, så mena vi hem- mets klenoder • — barnen.
Att älska och upp- fostra sina barn, det har legat drottningen mest om hjärtat.
I ett annat sammanhang få vi tillfälle att vidare tala härom.
Vi få då ock tala om ännu en af drott- ningens älsklingssysselsättningar, den som näst barnens uppfostran varit och är henne kärast: hennes varma intresse för välgörenhet och sjuk- vård.
Böcker älskar hennes majestät, och hon läser mycket.
Den litteratur hon älskar mest är den engelska, och däraf sysselsätter hon sig helst med, förutom den religiösa, den biogra- fiska, hvilken hon med förkärlek studerar.
Historiska arbeten och skönlitteratur återfinnas i icke ringa grad representerade i hennes dag- ligen begagnade bibliotek.
Nämndt är redan, att drottningen flitigt studerar tidningspressen och håller sig fullt k jour med dagens frågor på alla områden, Pianinot i hennes skrifrum I DUN står långt ifrån till prydnad blott, utan begag- nas ofta af hennes majestät.
Hvad praktiskt arbete angår, sysselsätter sig drottningen, då hennes hälsa och krafter det tillåta, med handarbete.
Utöfvandet af målar- konsten är henne ej främmande, om det ock numera inskränker sig till konstnärlig teckning.
I detta ordet » numera » ligger uttaladt, att härutinnan som i hela hennes majestäts lif ytterst väsentliga förändringar skett i följd af hennes sjukdom och sedermera mindre till- fredsställande hälsa, hvilket allt i betydlig grad hämmande inverkat på hennes verksamhet.
Hvad angår innehållet af deras majestäters lif, så må ännu ett ord nämnas, ett ord be- träffande den religiösa sidan däraf.
Bekant är, att drottningen, så länge hennes hälsa det tillät, var en flitig kyrkobesökerska.
Nu lägger hennes sjuklighet helt och hållet hinder i vägen därför.
Hon måste hålla sin gudstjänst på sina rum, och konungen läser ofta predikan för henne.
sin art.
De hafva med andra ord lämnat dem frihet inom den sanna frihetens råmärken.
I det tal konungen höll till sin äldste son på hans myndighetsdag heter det: » Du har haft förmånen af den ömmaste, den förträffli- gaste moders vård och föredöme. » Härvid så- som vid så många andra tillfällen tillskrifver konungen sin gemål den mest inflytelserika delen af sönernas uppfostran.
Och ehuru vi ingalunda kunna underlåta att påpeka, hur väl- signelserikt och lyckligt det är att hafva en sådan till sinnet upphöjd, fullödigt bildad, för allt vaken och intresserad fader, som våra konungasöner hafva, så är dock det sam- stämmiga omdömet från alla som äga förmå- nen att närmare känna förhållandena det, att en sådan moder, som vår drottning varit och är, _ är det svårt att finna, och att hon i det hänseendet framstår såsom ett mönster.
Rikt utrustad som hon är både på hufvu- dets och hjärtats vägnar — en rikedom utvecklad ~ " - " • " " ' och renad ge- nom grundlig och mångsidig bildning och rik lifscrfarenhet — begåfvad med ett skarpt, genomträngan- de förstånd,.
med omutlig rättskänsla samt starkt ut- präglad själf- ständighet och fasthet i åsik- ter, i sitt hem alltid lugn och ytterst samvets- grann, utrustad med ett gläd tigt lynne, som fördrifver all mulenhet om- kring sig, vär- dig och ädel, men okonstlad i allt sitt upp- trädande, varmt och innerligt / Blåa.
s a l o n g e n, Hans majestät konungen ser man för öfrigt ofta på den kungliga tribunen vid gudstjänsterna i Slottskyrkan — Den h. nattvarden mottaga deras majestäter jämte den kungliga familjen i drott- ningens våning.
Om morgonen vid den ge- mensamma frukosten betrakta de ofta tillsam- man ett bibelspråk.
Hvad bönen, det stilla be- grundandet och betraktandet angår, följa de skriftens ord: » När du beder, så gå in i din kammare. » De kungliga föräldrarnes förhållande till sina barn.
Rikt är det fäderne- och mödernearf natu- rens arfsföljd utskiftat åt vårt.
konungapars barn.
Och hvad naturen i så måtto skänkt dem, det har med den största omsorg och vi kunna säga på ett sant pedagogiskt sätt ammats upp af föräldrarne.
De ha noga studerat sina söners kynnen och efter detta studium låtit hvars och ens individuella anlag utveckla sig efter fei gudfruktig, utan allt from- leri, har hon alla förutsätt- ningar att vara, hvad hon är — en moder, som tjänar alla mödrar till föredöme.
Så snart prinsarnes bokliga uppfostran, som man säger, började, anförtroddes de åt lärare af god och bepröfvad art. Någon tid bevistade de » Beskowska skolan ».
Under denna tid be- handlades de som vanliga skolgossar; de infunno sig i vanlig tid i skolan, buro själfva sina skol- väskor, deltogo i de andra gossarnes ystra lekar.
Därefter erhöllo de jämte några jämnåriga kam- rater från denna skola undervisning i hemmet i » Palais-skolan », såsom den af läraren benämndes.
Under skoltiden lade de höga föräldrarne ej allt på skolan eller lärarne, utan följde och öfvervakade själfva noga gången och resultatet af undervisningen.
de flesta undervis- ningstimmarne i hemmet var hertiginnan själf närvarande.
Och båda makarne hade djupgå- ende och allvarliga öfverläggningar med lärarne angående barnen och undervisningen.
Men voro föräldrarne med sina barn i allvar, så voro de det ock i deras lek.
Det var ej ovanligt att se hertigen och hertiginnan inbegripna i yran- de » lek och ras » med de unga prinsarne.
IDUN 420 När sjukdom var å färdc, hvilket ofta nog inträffade, ej minst hvad den äldste sonen angiek, lämnades de ej i läka- rens, uppvaktningens och betjä- ningens händer, utan då satt modren vid deras bädd och gick, då två eller flere samtidigt voro sjuka, från bädd till bädd ej blott under dagen, utan ock under nattens timmar.
Genom vistelse vid universi- tetet i Ilpsala och genom resor » fullbordades », som en oegent- lig term lyder, de kungliga sö- nernas uppfostran.
Att hvar- ken de själfva eller deras höga föräldrar ansågo den fullbordad, därom vittna sönernas alltjämt fortgående studier på egen hand, hvar och en i sin genre.
De äro nu alla vuxne män, konungaparets söner.
En rik frukt hafva föräldrarne själfva i den hängifvenhet och förtroende, livar- med deras barn söka återgälda den uppoff- rande kärlek, den trogna omvårdnad och om- siktsfulla uppfostran, som kommit dem till del.
En rik frukt hafva de ock däri, att deras söner äro sådana, att de kunna tjäna till efter- följansvärda exempel för hvarje uppväxande yngling i de förenade rikena.
Deras lif bär ej njutningslystnadens, utan arbetsifverns prägel.
De äro, som sagdt, vuxne män nu och hafva redt egna hem.
Det gamla hemmet är dem dock fortfarande kärt.
Räcker tiden ej till, upp- tagen som den är af arbete för dem alla, för längre sammanvaro mellan föräldrarne och bar- nen, så är dock, då de befinna sig i hufvudstaden, hvarje söndag anslagen därtill.
Familjemiddag intages då af hela kungliga familjen, än i det gamla hemmet, än hos någon af prinsarne, hvar- vid äfven de yngsta medleinmarne äro närva- rande.
Fortfarande stå alla.
konungens söner faders- hjärtat lika nära, men naturligt är, att sam- varon med kronprinsen upptager jäm- förelsevis längsta tiden, i det konungen städse med honom såsom tronföljare öfverlägger om sina regeringshandlingar.
Varmt och innerligt äro deras ma jcstäter fastade vid sina barnbarn.
Och med anledning af kronprinsessans vi- stelse utomlands, i följd af hennes sjuk- dom, har så väl konungen som drott- ningen kärleksfullt intresserat sig för vården om sina sonsöner.
Konungens tid är, såsom visats, till det yttersta upptagen, men alltid • finner han några stunder att ägna åt sin äldste sons söner.
Och det är för dem högtidsstunder, då de få vistas hos » farfar », såsom de enkelt och naturligt kalla konungen.
Då får man se den nu ej till åren unge, men till sinnet fortfarande ungdomlige fursten som en yngling tumla om med sina älsklingar.
Barnkär, såsom han är, finner han alltid häri ett stort nöje; och vid de barnbjud- ningar, som » småprinsarne » stundom få hafva, är det ofta farfar, som ordnar och tar verksam del i leken.
Hofstaten, honungens stab och deras majestäters uppvaktning.
Hans majestät konungens hofstat utgöres af: riksmarskalken, öfverstekammarherren, öfverhof- stallmästaren, öfverhofjägmästaren, öfverstekam- marjunkare, förste hofmarskalken, förste hof- 1895 Konungaparets förhållande till sin uppvaktning har varit och är prägladt af den största hjärt- lighet och förtrolighet.
Det fin- nes ord som heta » hofkabaler » och » hofintriger ».
Dessa ord äro icke på det mest aflägsna sätt tillämpliga på vårt hof.
Där går allt stilla, lugnt, vänskaps- fullt och innerligt tillväga.
In- för personer af så upphöjd ka raktär som deras majestäters och med den skarpa blick, de äga för att välja sin omgifning, måste allt som de anförda or- den innebära försvinna.
I hvarje familj har man att taga hänsyn till tjänarne.
Så skola vi ock göra hvad den kungliga familjen angår och säga några ord om Drottilingen s o m ordförande.
stallmästaren., hofstallmästaren, chefen för lians majestät konungens hofförvaltning, ståthållaren på Stockholms slott och de kungliga lustslot- ten, öfverceremonimästaren, kabinettskammar- herrarne — sex till antalet —, konungens lä- kare, handsekreteraren, ceremonimästaren, vice ceremonimästaren, förste hofintendenten, inten- denten för konungens konstsamlingar, biblio- tekarie, kammarjunkare, kammarpage.
Konungens stab består af: förste adjutan- ten och chefen, öfveradjutanterna och adjutan- terna, 12 till antalet.
Hennes majestät drottningens hofstat utgöres af: öfverhofmästarinnan, statsfruarna, hoffrök- narna, kammarherrarne, sex till antalet, läkaren, kammarpagen.
Af dessa höra nu till konungens uppvaktning en kabinettskammarherre (då dessa äro sex, tjänst- göra de hvar och en två månader om året) och en adjutant (och då dessa äro till antalet tolf, tjänstgöra de en månad hvar om året).
Härtill kommer en norsk adjutant.
Drottnin- gens uppvaktning består af någon af statsfru- arna, livilka alternerande tjänstgöra, samt af hoffröknarna.
Efter den för hennes majestät smärtfulla förlusten af kammarfröken Märta Eketrä har ingen i hennes ställe blifvit ut- nämnd.
Dessa perso- ner, som höra till deras majestäters uppvaktningar, bo under sin tjänstgöring på slottet och till- höra den förtro- liga familjekret- sen.
I deras säll- skap intaga ko- nungen och drott- ningen sina mid- dagar ochtillbrin ga sina aftnar.
Medan prinsarne vore små och hade sina lärare, tillhörde dessa också denna krets, till hvilken fort- farande, utom förste hofmarskalken och lä- karne, räknas några andra personer, bundna vid hans majestät genom vänskap, knu ' ten i ungdomsåren, af honom och hennes ma jestät skattade och värderade.
Konungaparets personliga betjäning.
Hans majestät konungens utgöres af en kammartjänare, två garderobslakejer och en lifjägare.
Hennes majestät drottningens består af en kammartjänare, två garderobierer och en löpare.
För de särskilda våningarna äro dessutom an- ställda våningsvaktmästare och lakejer.
Att alla dessa och synnerligaste de, som utgöra den personliga betjäningen, äro valda med stor omsorg är naturligt.
Och att ingen af dem, som haft lyckan erhålla en sådan plats, icke skattar sig lycklig, därom kan den, som skrifvit detta, bära vittne.
Deras majestäter äro för sina tjänare, hvad hvarje husbonde och matmoder bör vara.
Kunna de i förhållande till sina barn fram- ställas såsom mönster, kunna de det ock be- träffande sina tjänare.
Dessa gråna också i deras tjänst, och de gamle bland dem tala med fuktade ögon om sitt höga husbondefolks vän- lighet, hjärtlighet och omtanke.
Äro de gifta, intressera de sig för deras familjeförhållanden; för hvarje familjens barn insattes en bestämd summa i lifränte-och kapital-försäkringsanstalten.
När tjänarne ej orka fullgöra sin tjänst längre, I konungens rökrum.
IDUN 1895 skyddshem ».
I egen- skap af beskyddarinna och ordförande i hem- mets styrelse vårdar drottningen själf dess angelägenheter, för hvil- ka hon alltid hyst stort intresse.
Hon är vidare beskyddarinna för » Säll- skapet för inrättande af småbarnsskolor » samt för » Sällskapet för den lappska missionen ».
Äfven en del välgören- " hetsmrättningar i landsorten och i Norge har hon jämte konungen främjat genom be- skydd och penningebidrag.
Därjämte har hon varit den le- dande i många komiteer och upp- rop till insamlingar inom både Sverige och Norge.
Detta jämte mycket annat är hvad man genom pressen och andra i tryck tillgängliga upplysningar känner.
Men hur mycken välgörenhet öfvas ej af deras maje- stäter, hvilken man i det offentliga ej vet om.
De summor, som så bortgifvas, få ej nämnas, men så mycket torde få sägas, att de äro myc- ket stora, större än någon anar.
Finge man bläddra i chefens för konungens hofförvaltning räkenskaper, skulle man förvåna sig öfver den mängd pensioner, konungen utbe- talar.
Dessa pensioner äro dels sådana, som konungen personligen iklädt sig att betala, dels sådana, som han tagit i arf från sina före- trädare.
Det finnes ännu pensionstagare från Karl X I V: s tid, många från Oskar I:s och Karl X V: s.
Likaså skulle man förvåna sig öfver den mängd af fromma och milda stif- telser, till hvilka från konungen årliga bidrag, större och mindre, lämnas.
I Stockholm torde knappt någon sådan finnas, som ej njuter hans understöd; och till dessa komma många landet rundt.
Sångstund, för professor Hallström, lämnas dem betryggande pensioner.
Deras barn hjälpa de till platser.
Aftider en manlig tjä- nare, som är familjefar, lämnas åt änkan och de minderåriga barnen pensioner.
Alla i deras majestäters tjänst anställde jämte deras famil- jer hafva under tjänstetiden fri läkarevård och fria niedikamenter.
För deras bästa, som inom slottet hastigt insjukna, hafva, tills de kunna afföras till sjukhus, inrättats tvänne sjukrum, som alltid stå redo.
För de nödlidande.
Vårt konungapars intresse för och utöfvande af välgörenhet — ja, därom skulle kunna skrifvas mer än mycket.
V i måste dock här- vid, såsom i månget annat, skrifva med åter- hållen hand.
Själf hemsökt af sjukdom och lidande, har drottningen städse visat sig äga ett varmt klap- pande hjärta för sjukdom och nöd.
Åt den beståndande minnesvård hon rest sig i det af henne grundlagda » Sofiahemmet » och det där- med förenade » Hemmet för sjuksköterskor » har Idun på sin tid ägnat uppmärksamhet och utförlig redogörelse, hvarför vi här ej anse oss behöfva ingå på några detaljer angående dessa storslagna, allmänt kända stiftelser.
I egen- skap af beskyddarinna har hon tagit verksam del i förhandlingarna inom styrelsen för » Kron- prinsessan Lovisas vårdanstalt för sjuka barn ».
Lifligt har hon intresserat sig för » Föreningen Röda korset » samt » Samaritföreningen i Kri- stiania », många andra föreningar att förtiga.
Bildningssökande ynglingar och unga flickor understödja deras majestäter många.
Mången officer så till lands som sjös har konungens frikostighet att tacka för sin framtid.
Mången lärarinna har att tacka drottningen, för att hon 421 är hvad hon är.
Hvarje år hafva deras maje- stäter vid undervisningsanstalter flere skydds- lingar.
Och om vi träda in i barnuppfostringsan- stalter, lyssna efter här och hvar ute i byg- derna, skola vi få höra, att det finnes många fattiga, värnlösa barn, som stå i största tack- samhetsskuld till landets fader och moder.
Till denna välgörenhet kommer den, som utöfvas mera tillfälligtvis.
Från stad och land anropas deras majestäter af hjälpsökande.
Och man kan godt säga, att ingen, sedan han efter ompröfning befunnits förtjänt af understöd, lämnas ohulpen.
Understöden lämnas dels i form af direkta penningeunderstöd, dels så, att synnerligen drottningen gör uppköp af fär- diga arbeten, företrädesvis sådana, som kunna användas till bortgifvande.
Dessa uppköp göras i synnerhet från mycket fattiga och naturligen i syfte att framför allt be- reda arbetsförtjänst.
Förutom sådana ansökningar, som.
inkomma från alla håll inom landet, infinna sig hvarje audiensdag många hjälpsökande och erhålla penningeun- derstöd.
Och dessutom är hvarje sådan audiensdag en viss summa an- slagen att utdelas till gamla uttjänte * militärer.
Naturligt är, att deras majestäter ej personligen kunna utöfva sin storar- tade välgörenhet.
Den sker till stor del genom dem, som tillhöra uppvaktningen, hvilka samvetsgrant föredraga hvarje supplikants an- hållan och söka skaffa upplysningar om deras personer och förhållanden.
Men dessutom haf- va deras majestäter en person, hvilkens ute- slutande uppgift det är att i den enskilda välgörenhetens utöfvande vara deras synliga, kjälpräckande hand.
Därmed är dock ej ute- slutet, att den hjälpsökande i vissa fall får före- träde hos de höga gifvarne själfva, hvarvid de röna den största vänlighet och den hjärtligaste uppmuntran.
Vi hafva nämnt, att konungens älsklings- sysselsättning är lärda studier.
Vid tal härom är naturligt, att tanken lätt faller på För de nödlidande i Stockholm har drott- ningen redan som hertiginna visat varmt intres- se.
Från henne och några damer, som hon samlade omkring sig, leder Fruntimmersskydds- föreningen i Stockholm sitt upphof.
Den bör- jade utöfva sin verksamhet inom Kungsholms församling.
Nu har den, såsom för hufvud- stadens damer är bekant, grenat ut sig öfver hela Stockholm.
Vid deras majestäters kröning liksom äfven vid deras silfverbröllop skänkte de betydliga summor, hvilkas ränteafkast- ning årligen skall, enligt skyddsföreningens när- mare bestämmelse, utgå till bildandet af lif- räntor åt fattiga barn.
År 1878 skänkte hennes majestät ett betydligt belopp såsom grundfond till bostadshus åt fattiga arbetare, där de mot billig hyra skulle erhålla lägenheter, hvar- efter den behållna af kastningen skulle till- falla det af henne 1861 grundlagda » Hemmet för frigifna kvinnor », numera » Drottningens K o n u n g e n 1 biljardrummet.
i DU N 422 Konungens bibliotek.
Detta är icke att förblanda med kungl.
biblioteket, beläget i Humlegården.
Synner- ligast medan detta, som är statens, ännu hade sin lokal i slottets nordöstra flygel, förväx- lades det ofta med konungens enskilda bib- liotek.
Här är nu fråga om detta senare.
Det är inrymdt i nordvästra flygeln i trenne af de rum, som tillhörde Karl X V: s våning.
Det innersta af dessa rum är därjämte konun- gens sångrum, där han, enligt hvad blifvit nämndt, idkar sina sångstudier.
Liksom hvarje mångsidigt, väl ordnadt biblio- tek företer också detta något ärevördigt och imponerande; man känner sig omgifven af forn- tidens och nutidens skapande andar på den intellektuella odlingens område.
Två gånger i veckan ser man hans majestät med sin höga, imponerande gestalt och sin intelligenta blick vandra omkring bland sina vänner, böckerna, af hvilka han ej blott känner titlarne, utan hvilkas innehåll han är nogsamt förtrogen med, enligt hvad förut blifvit sagdt.
Att detta bibliotek är stort, väl försedt och ordnadt, och att det innehåller rika skatter, är naturligt.
Till högst väsentlig del är det bildadt af konung Oscar.
Hans höga moder ägde ett stort, välordnadt bibliotek; men detta gick i arf till kronprinsen.
Konungens broder, Karl X V, ägde ock ett särdeles rikhaltigt bibliotek.
Detta gick i arf till Karl X V: s dotter, kron- prinsessan af Danmark.
En del däraf är nu i hennes, en del i kungl.
bibliotekets, en del i konungens ägo.
Biblioteket utgöres i närvarande stund af omkring 25,000 band.
Bokinköpen, till hvilka årligen är anslaget ett belopp af 3,000 kronor, bestämmas på bibliotekariens föredragning af konungen själf.
Förutom de årliga inköpen riktas biblioteket ock genom presenter från in- och utlandet.
De skatter, det innehåller, använder dock icke konungen för egen räkning blott.
Det är medgifvet för alla vid hofvet anställda, från den högste till den lägste, att erhålla lån där- ur, ett medgifvande, hvilket ock flitigt begag- nas, icke minst af betjäningen.
Bibliotekarien äger ock tillåtelse att lämna lån ur biblioteket åt utom hofvet stående personer.
För dem af garnisonen, som äro kommenderade såsom ordonnanser, finnes ett särskildt bibliotek.
Om vi hittills vistats i de kungliga gemaken, om vi vågat ställa oss i de höga personernas närhet och skildra något af deras lif och verk- samhet, skola vi, sedan vi i största korthet nämnt något om riksmarskalksämbetet, kungl.
hofförvaltningen och ståthållareämbetet på Stock- holms slott, stiga ned i kök och källare m. m., sysselsätta oss med, som man säger, hemmets prosa, ehuru nog däri kan ligga och läggas litet poesi, låt också vara endast hvardags- poesi — ej från vår, utan från en husmoders sida • — med ett ord nämna något om det kungliga hushållet.
Högsta styrelsen inom de svenska hof- - » ^staterna utöfvas af riksmarskalks- ' Alm&gt;Jvämbetet, hvars chef är riksmarskal- ken, och under hvilket hör ett särskildt kansli samt, bland annat, förvaltningen af de kungliga lust- | \ flotten.