Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Ekelund anser nödvändigt, att ej antaga de föreslagna ändringarne pä en gång, och föreslår, att första året antaga förändringen i torrvarumått, andra året i längdmåttet, och tredje året i vigterna, och anförer, att i Frankrike och Holland, på hvilket sednare ställe för 2 år sedan en reglering företogs, ännu de nya och gamla mått och vigter brukas alternativt.
Herr Fornander finner, att vårt Mått, Mål och Vigt, sådant som det af hvarje medborgare är kändt, har i secler uppfyllt vårt behof och tarfvar ingen förändring.
Ett ombyte deri anses kunna blifva skadligt äfven för Sveriges handelsrelationer, så att en Priscourant till utländningen kunde, i afseende på artikeln jern, förmå honom att Illo Eesv> och Ekon.
Eetinkandcn. att tro, det denna vara blifvit obilligen böjd, och föranleda honom alt söka sitt behof på andra orter till vår skada; hvarföre ett af8lag å Betänkandet önskas.
. Herr Falkman anser nyttigt, att en multipel af marken med 10, under namn af halfpund, må antagas.
Herr Aspelin antager Betänkandet, men anser nödigt, att verkställigheten icke vidtages, förrän efter en bestämd tillräcklig tid, och sedan det nya systemet är kungjordt i Almanackorna eller på annat sätt.
Ehuruväl Utskottets Ledamot Herr Huldberg anser bestämmandet af tiden till det nyas antagande vara af vigt, och då Utskottet ej derom särskildt någonting bestämt, önskar han målets iterremiss, för att få en tillräcklig tid dertill anslagen.
Herr ]\lontan anser det gamla spannmålsmåttet böra bibehållas; men, skulle af Riksens Stander någotdera af de föreslagna nya antagas, så föredrages en Foting och Kanna.
Derjemte yrkas, att för spannmålsmätning gemensamt mätning och vägning bör anställas. Herr Langenberg anser nytt mål eller mått ej tarfvas, men anser en förändring t vigt vara af nöden.
Skulle åter en förändring i allo blifva besluten, önskas, att dst nyås införande må ske småningom.
Betänkanden. lin I Hederv.
Anders Danielsson godkände Betänkandet, men med den förändring, som Prosten Hallstrom föreslagit, nemligen tiokannsmålets införande i stället för tunnan, som dess centesimaldelning, hvaruti Carl Fredric Berg, likasom slutligen Ståndet i allmänhet, instämde.
Då Ekonomi-Utskottet nu går att besvara de här nu anförde anmärkningarna, har Utskottet funnit det lämpligast, att ordna dem efter sjelfva ämnet och den i Betänkandet följda uppställning.
Dervid förefalla tvänne anmärkningar, som egentligen icke röra Utskottets Betänkande, och hvilka Utskottet derföre skall först besvara.
Dessa äro af Herrar Montgomery och von Hartmansdor(f’, Den förres yrkande af det Franska Mått-, Mål- och Vigtsystemets antagande anser Utskottet vara i Vetenskapsakademiens underdåniga Betänkande, som eges af hvarje Biksdagsfullmägtig, på sä afgörande och ovedersägliga grunder afstyrkt, att Utskottet tror sig behöfva endast dit hänvisa.
Hvad dessutom angår tillämpningen af Svenska namn, hörande till nu brukade Mått, Mål och Vigt, till de Franska, på det att man, vid lärandet af nya quantiteter, ej må belasta minnet med nya namn, så anser Utskottet sådant ledande till en 1x12 Besv. och Ekon.
BetSnkanden. säker förvillelse och kon icke deri instämma.
Herr von Hartmansdorfs förslag, att söka bringa den i Norrige under arbete varande regleringen af Mätt, Mål och Vigt i öfverensstämmelse med den, som kan komma att här i Sverige verkställas, åsyf* ‘tar ett ganska önskansvärd^ ändamål; men Utskottet anser sig icke böra tillstyrka den af Herr von Hartmansdorff härtill föreslagna utväg, emedan det skulle förutsätta, antingen att ämnet endast i samråd med Norrska Ständerna skulle afgöras, hvilket både är i verkställigheten omöjligt och skulle dessutom genom en ännu utsträcktare pröfning kunna leda till förändringar, som kan hända ansågos ännu mindre lätte att utföra, eller också, i fall ämnet af Riksens Ständer först afgöres och det sedan meddelas de Norrska eller deras ombud, skulle det få utseende af den önskan, att Norriges Storthing skulle taga ett beslut af Sveriges Ständer till rättesnöre^ båda dessa alternativer anser Utskottet olämpliga, heldst Utskottet har den säkra förhoppning, att båda rikenas gemensamma visa Styrelse, i detta, likasom i andra fall, icke skall underlåta något, som kan lända de förenade rikena till en gemensam nytta och deras förening till ett fastare bestånd.
De anmärkningar, sorn träffa Utskottets Betänkande, kunna delas i sådana, som Besv. och Elton.
Betnnkandcn.
1115 blifvit ställda emot hufvudgrunderna, och sådana, sorn angå särskilda detailer af tillämpningen.
Grunderna för Utskottets Betänkande aro trenne, nemligen: 1:0
Bestämmandet af enheternas stotlek, 2:0 Fördelningssättet, och gro afskaffandet af sådant, som kan föranleda tili förvillelse och oreda.
I anledning af hufvudgrunderna har blifvit anfördt: vid den första, att tyngdkraftens verkningar skulle, från ett århundrade till ett annat, undergå förändringar, så att secundpendelns längd för samma fläck på jordytan icke skulle alltid vara densamma.
Det är icke stället att inför Bikets Höglofl.
Ständer företaga vederläggningen af en lika så ny, som oväntad sats, att tidtals förändringar skulle inträffa i en af materiens hufvudsakiigaste allmänna egenskaper; men, då Professor Fröberg, äfvensom de öfriga Herrar Ledamöter af Högv. PresteStåndet, som sig med honom om denna mening och deraf dragna slutsatser förenat, medgifvit, attsecundpendeln, oaktadt den antagna föränderligheten af dess längd, är den säkraste storlek, hvarmed längdmåttet kan jemnföras, så vore också denna vederläggning lika så öfverflödig, som det i allmänhet är olämpligt, att i Riksens Ständers öfverläggningar indraga ämnen, som tillhöra den egentligen lärdes pröfning.
Beträffande dea yttrade önskan, att secundpendelns
Hj4 Besil- och Ekon.
Utsk, Betänkan/Jen. längd vid 25 graders latitud måtte väljas till måttstock för längdmåttet, för att deri» genom bereda en möjlighet till antagandet af ett allmänt för den civiliserade verlden gemensamt längdmått, så har Utskottet så mycket mindre trott sig böra fästa någon uppmärksamhet dervid, som en dylik åtgärd icke leder till det åsyftade ändamålet, och dettas omöjlighet, åtminstone för vårt tidhvarf, med säkerhet kan förutses.
Beträffande den andra bufvudgrunden, eller det nya delningssättet för Mått, Mål och Vigt, har blifvit anfördt, att decimalräkningen skulle vara passande egentligen för vetenskapliga calculer, men den allmänna bråkräkningen mer lämpad efter den mindre underbyggdes begrepp.
Härvid inträffar i Utskottets tanka just motsatsen: decimalräkningen har nemligen för calculer, der en hög grad af noggrannhet fordras, t, ex. de mathematiska och ds astronomiska, den olägenheten, att stundom alldeles icke kunna uttrycka en viss quantilet, t. ex. y, och att stundom fordra, till ett precist bestämmande, många på hvarandra följande zifFror; men, oaktadt denna obeqvämlighet, som för det allmänna lifvets behof är alldeles omärkbar, har vetenskapsmannen länge sedan tillegnat sig decimalräkningen för dan oändligt större lättheten i användandet och åsidosatt de vanliga bråkens absoluta precision för svårigheten af deras bruk* Besv, och Ekon, Utsh, BctänkanJen. 1115 Det torde visserligen icke vara för bittida, att allmänheten i detta fall följer vetenskapsmannens efterdöme.
Frankrikes erfarenhet såsom bevis mot deciraalräkningens antaglighet; men Frankrike har då blifvit seddt på afstånd, Utskottet vädjar till deras erfarenhet, som i sednare år besökt detta Iand, och hvilka bäst kunna intyga den stora lätthet i ali slags liqvid och räkenskap, som härflyter af decimalfördelningen, ej allenast i Mått, Mål och Vigt, utan också i Mynt.
Man bör alldeles icke låta förvilla sig af den omständighet, som i Frankrike inträffat, att, sedan det nya Mått-, Mål- och Vigtsystemet var i Frankrike allmänt kändt och infördt, det gamla dels ej alldeles utträngdes och dels för icke länge sedan blef till allmännare begagnande anbefaldt; emedan detta härrört af den outsläckliga motvillja, som en del af Franska nationen hyst till allt hvad revolutionen födt, så att man, för att qväfva alla minnen deraf, sökt utrota de goda resultaten med de onda; men ett bevis för decimalräkningens stora nytta och användbarhet är, att det, under så beskaffade omständigheter, icke kunnat afskaflas eller utrotas; samt att man, i afseende på myntets decimalfördelning, icke ens vågat ett försök dertill.
Att man, på sätt anfördt blifvit, i Frankrike återtagit Gregorianska årsräkningen, äfvensom, huru våda Geometrerne dela a 116 Besv. och Ekon.
Betänkanäen, cirkeln i 4°° eller 360 grader, anser Utskottet vid detta tillfälle icke afgifva något bevis för eller emot decitnafdelningen a£ Mått, Mål och Vigt.
Beträffande åter den framställda jemn» förelsen imellan summeringen af en kannas decimaldelar och af dess vanliga bråk, är det klart, att, om denna framställning göres till dem, som äro vana vid vanlig bråkräkning, och som ännu ej försökt decimalräkning, så skola de visserligen utan betänkande föredraga den bekanta rnethoden för den obekanta; sker åter jemnförelsen af den, som känner båda, så kan det icke blifva tvätydigt, att en enkel addition af hela tal är vida lättare än att först reducera bråken till lika Nämnare och att sedan addera Täljarne.
Utskottet får således förklara, att da anmärkningar, som blifvit gjorda mot hufvudgrunderna af dess Betänkande, icke verkat någon ändring i Utskottets öfvertygelse.
Det anser, hvad som blifvit anfördt om föränderligheten af secundpendelns längd på en gifven ort, icke vara grundadt, och att de åberopade skälen fernot decimaldelningens införande i Sveriges Mått, Mål och Vigt icke äro af sådan beskaffenhet, att de kunnat föranleda Utskottet frångå hvad det i detta hänseende tillstyrkt.
Rörande rymdemåttet åter, hafva många enskilde RiksdagsFullmägtige inom Ridderskapet och Adeln, Presto- och Borgare - Bssv. och Ekon.
Eetnnkanden.
U17 Ståndet, samt hela BondeStåndet, sammantaget yrkat, att tiokannsmilet, eller Foting, med kannan till dess underafdelning, skulle företrädesvis antagas till torrvarumål.
Då Utskottet i sitt förr afgifna Betänkande föreslog detta såsom ett alternativ, drager Utskottet nu i följe deraf icke i Betänkande, att i detta fall biträda deras mening, sorn önska detta rymdemåtts antagande, men med några tnodificationer, som nedanföre skola utstakas.
Det inkast, att fotingsmålet vore för litet för spannmålsmätning, är derigenom lätt vederlagdt, att af foting få krönas alla handterliga multipler, hvarigenom Målkärl erhållas från en, ända till 6 Foting, som är mer än en struken tunna, men mindre än en rågad.
Flere hafva äfven yrkat tunnemålets bibehållande, sådant det är med sin vanliga delning efter ■§, ^ och -g-.
Utskottet skall söka att gå äfven dessas önskningar på halfva vägen till möte, för att, så mycket möjligt är, förena olika åsigter om ett gemensamt mål.
Den mening, hvarom flera af Högv.
PresteStåndets Ledamöter förenat sig, att tunnan bör utvidgas till 64 kannor, och att, vid skattesäds leverering, en kanna återgifves på tunnan, intilldess ny tiondesättning hinner verkställas, kan Utskottet ingalunda biträda.
Den strider emot den af ingen motsagda tredje hufvudgrunden för mg Besv. och Ekon.
Betankandett* Utskottets Betänkande, att, till undvikande af oreda och förvillelse, icke gifva ät nya förändrade mått eller mål de gamlas namn* hvarigenom, i^det här anförda fall, ny och gamrnäfi tunna skulle uppkomma och för långliga tider blifva en orsak till oreda* Dessutom anser Utskottet det vara en o. lämplig lagstiftning, att ålägga den gärdskyldige att inbetala, mer än contractet med staten innehåller, mot den försäkran, att han återfår öfverskottet, hvilket han derigenom nödgas att utan allt ändamål transportera fram och åter, utom att detta återgifvande, då skattesädens belopp, såsom vanligt, slutar med kappmål eller bråk deraf, fordrar en ännu mera invecklad beräkning än den, som för fotingsmåiets införande behöfves.
Yrkandet, att spannmål, för att kunna till sitt värde rätt bestämmas, bör båda mätas och vägas, är visserligen rigtigt, och uppfinnandet af en allmänt användbar method, att utan allt för mycken tidspillan verkställa detta dubbla bestämmande, är ett stort desideratum; men, då här endast är fråga om mittets storlek och delningssätt, icke om detailerne af de författningar, sora, sedan grunden är bestämd, kunna komma att vidtagas, anser Utskottet denna ekonomiska fråga här icke böra inblandas.
Rörande vigten, kan den såsom skäl emot markens decimaldelning gjorda anmärkningen: att ett lod derigenom blef Besv. och Ebon- Vtsk.
Betänbanden. 1119
Vn in ti re än det borde vara, till förlust för köpare och vinst för säljare, icke anses såsom annat än ett missförstånd af ordalydelsen i Utskottets Betänkande, der det väl yttras, att ett lod är lika med 3, 12 Ort, men deraf kan icke den slutsats dragas, att lodet, då det i handel och vandel begagnas imellan köpare och säljare, skulle till sin Vigt förminskas med eller att 3 Or* Skulle hädanefter kallas ett lod.
Skeppundets bibehållande, såsom man föreslagit, jemte vigtens decimalfördelning, låter sig icke göra, emedan denna delnings fördelar vid räkenskaps förande derigenom gå alldeles förlorade.
Dessutom är Skeppundets afskaffande grundadt äfven derpå, ett flera Skeppund gifvas, t. ex. Stapelstads Skeppund, som är 30 20, och Vi ctualie Skeppund, som är jemnt q centner.
Skeppundets bibehållande för öfrigt i enskildas transactioner medför någon beqvämlighet, så lägger den.föreslagna Statsvigten intet hinder i vägen, att för dessa transactioner behålla det, ehuru det visserligen alltid skall vara minst underkastadt osäkerbet, om dess värde uttryckes i centner och marker.
Särskildt namn för en högre multipel af centnern anser Utskottet icke heller behöfvas, då centnern äfven i många andra länder är den högsta vigten.
Att med ett särskildt förordnande bestämma, huru mycket som i Bergslagen skall iian Be sv, och Ekon.
Betånkanäeiu anses för ett; hästlass, anser Utskottet icke heller nödvändigt, då man endast behöfver för detta ändamål efter den nya beräkningen ©valvera, hvad som i gammal vigt är stadgadt.
Att förstöra alla gamla vigter och tecknen af deras justering finner Utskot. tet stridande mot andan af dess afgifna Betänkande, heldst som victualievigterna, med undantag af de lägre, som icke hinna till 8 lod, ej behöfva någon ändring, fös att efter det nya räkningssättet begagnas, samt Stapelstads och Bergslagsvigterna äro tillåtne för enskildt bruk.
Vid stämplingen af nya vigter lärer man visserligen icke försumma, att derå utsätta vigten, efter det nya räknesättet, men Utskottet anser föreskrifter, som röra de smärre detailerna, här icke böra komma i fråga.
Att en särskild multipel af marken, med 10, skulle i statsvigten upptagas under pamn af halfpund, kan Utskottet icke heller tillstyrka, emedan det icke passar in med den i öfrigt antagna centesimalfördelningen, hvilken Utskottet ansett vara för vigten den beqvämaste, emedan, då den i tal ger namn och i räkning columner endast åt enhetens multipler och submultipler med 100, så behöfver den ett mindre antal både af namn och columner; en fördel, som dessutom bestyrkes af Fransmännens exempel, hvilka, sedan man i det af dem antagna vigtsystem gifvit särskildta namn åt multiplerna med Beiv. och Ekon- Utsk.
Bttä wianden.
1121 SO, 100, och 1000, alldeles bortlaggt narn» sien för 10 och too, och behållit dem endast för multipeln med 1000, ehilogramrn, och submultipeln med samma tal, milligramci.
Då halfpnndet för öfrigt är en känd quaratitet, skall dess bruk i tal bibehållas, ehuru dess användande i räkenskaper skulle vara en inconsequence.
Slutligen hafva flere yrkat, att det nyås antagande skall ske ganska långsamt, heldst man förmodat, att en längre tid skulle åtgå för att lära det.
Utskottet instämmer deri, att en bestämd tid till det nyas antagande bör föreslås, och att, efter Förordningens kungörande, ett rådrum behöfves för anskaffande af de förändrade matt eller vipter, man åslundar eller bsböfver låta förfärdiga; men Utskottet kan dervid icke instämma deri, att någon längre tid behöfves, för att taga kännedom af förändringen, heldst ingen enhet af något förut obekant Mått, Mål, eller Vigt blifvit föreslagen, och den nya delningen icke belastar minnet med mer än 3 nya ord, Foting, Ort och Korn, hvilkas värden i mått och vigt böra kunna förutsättas vara på några få minuter så lärdt, att det i minnet bibehålles.
Ingen särskild decimalräkning behöfver heller läras, emedan den, såsom en alldeles vanlig räkning, följer af den antagna for Bihang till RiksSt.
J8£3> a-'de Sami, JS:o 71. lise Éesv, och Ekon» Utskt Betänkanden» delningen och fordrar nästan aldrig annat än enkel addition.
Utskottet hyser derföre den förmodan, att de personer, som yrkat den längre tidsutdrägten, sjelfva ej ännu lifv it varse den stora enkelheten i det nya systemet.
Den lätthet i dess användande, som föijer af vanan att bruka det, kan naturligtvis ej förr än genom bruket erhållas, och man skulle förgäfves vänta att genom ett uppskof» af hvilken längd som heldst, vinna den.
Det är, med anledning af hvad nu blifvit anfördt, Utskottet får i dess förr afgifva Betänkande gera följande förändring.
Statsmålet för torra varor utgöres afen cubikfot, kallad Foting, som innehåller 10 kannor.
Af denna Foting kunna alla handterliga multipler krönas.
För dem, som anse det på något sätt svårt eller förvillande att, med skaitsädens aflevererande till kronans magasiner begagna sig af fotingsmålet, Ekall det vara tillåtet att betjena sig af tunnan» med dess vanliga underafdelningar, af 4» ir5 dock på ett sådant sätt, att dessas innehåll beräknas efter kannor och icke efter kappar, och skall å Debetsedlarna för denna gärd, under de första fem åren, skaltesädens belopp utföras både efter nytt och gammalt mål, men efter denna tids förlopp endast efter det nya»
Då åter spannmål ur kronans magasiner emottages, skall det alltid ske efter Foting och Kanna. ftesv. och Ekon. TJtsJc.
Betänlcanden. 112g.
Såsom en följd häraf, blir äfven den ändring i Utskottets förra Betänkande nödig, att tunneoiål med dess afdelningar, kappen undantagen, blifva under dessa fem å» ren, efter nu gällande författningar, granskade och justerade.
Grunden för tillåtelse att, vid skattesäds leverering, använda tunnan nied dess vanliga bråk, har Utskottet hemtat af den förmodan, att mången bland allmogen kanske skulle befara, att honom ej vederfores rätt, om han genast skulle åläggas att leverera sin skatt efter rymdemåttets nya fördelning.
Att åter bortlägga kappen och välja kannan till tunnans minsta delare, har, oaktadt kappens jemnare delar, bråken af tunnan, den stora fördelen, alt det nya och gamla målet får samma enhet till grund, hvarigenom det gamla tunne målet, äfvensom Fotingen, icke biifver annat än olika sätt att beräkna multiplerna af kannan.
Kannans förhållande till kappen är af allmogen så väl kändt, att ingen gärdskyldig finnes, som, sedan han afmätt den honom ålaggds skattesäd i hel, half, fjerdedeis eller åttondedels tunna, icke kan i minnet beräkna beloppet i kannor af det antal halfva eller hela kappar, han derutöfver bör erlägga, och således controllera Uppbördsmanuensuträkning.
Har man åter kommit derhän, att minsta sädesmåttet eller kannan är gemensamt för båda det gamla och nya målningssättet, så akall vi24 Besv, esk Ehoit.
Utsk, Betänkande)), det icke länge dröja, innan den gärdgifvan* de marker, att kronans sätt att mäta, efter 10-tal af kannor, är vida beqvämare än hans, som i fjerdingen har 8-5- del, i halfspann löx kanna o. s. V., hvaraf han snart skall, af egen drift och utan allt slags tvång, antaga
xo kannsmålet och boitlägga tunnan med dess afdelningar.
Skulle det åter tillåtas att beräkna de smärre delarne a£ tunnan, efter kappe, så lärer han sig sent eller aldrig io»kannsmåletsfördelar, och dess allmänna användande försvåras.
Utan något slags bemödande af egen drift, inhemtas visserligen icke det nya, och någon mindre svår tvingande omständighet dertill lärer väl knappt kunna upptänkas, än den, att få lof 1 minnet reducera kappar till kannor, särdeles för ett behof, der man, utan skada å någondera sidan, kan taga kappen till jemnt 2 kannor, emedan, då kappe är det högsta, som med kappmål mätes, missräkningen utgör endast dels kanna, hvilket åter är en mindre quantitet än som af spannmål nfsgonsin uppmätes.
Rörande tiden för dét nyas antagande, får Utskottet vördsamt tillstyrka Rikets Höglo fl.
Stander, att ho3 Kongl. Majit i un» derdånighet föreslå, det Kongl. Majit täcktes i detta amne så tidigt fatta sitt Nådiga Beslut, att Kongl. Majits Nådiga Förordning derom kan vara utfärdad innan Januari månads slut 1824, samt att, med Kesv. och Ekon.
Vtsk. Betänkanden. 1125 Set nyas antagande göres början från och med den i Januari 1825.
Härigenom vinnes, under loppet af år 1824, ali nödig tid att blifva bekant med det nya, och för den, som åstundar eller behöfver, att anskaffa de nya fördelcingarne af rymdemåttet och vigten.
Af ds i Utskottets förra Betänkande anförde Reductionstabeller torde, jemte förordningen, ett exemplar till hvarje
Kyrka böra utdelas, och förordningen, sedan den genast efter dess utfärdande blifvit å Fredibstolarne kungjord, i December månad 3824 ä nyo uppläsas.
Vetenskapsakademien tillika anmodas alf, i de små Almanackorna för år 1825, som under sista fjerdedelen af 1824 böra enligt författningarne till salu hållas, meddela lydliga och korta Tabeller för den gamla delningens sreduction till den nya, och den nyås till den gamla, jemte några underrättelser om decimalrakningen, så kan allmogen på detta sätt, utan särskild kostnad, erhålla nödig underrättelse om den nya beräkningen och ega en hjelp vid förefallande behof af reduction, som kan alltid och öfver allt finnas till hands under loppet af det första året, då den mest behöfver ålitas.
Lagutskottet får, för sin del, tillkännagifva, att, då Riksens Högloft, Ständer vid återremissen ej gjort någon anmärk-? *>ing emot den del af Betänkandet, som af H2Ö Besv. ock Ekon.
Utsh, Ectänkandtn, Utskottet blifvit beslutad, samt Ekonomi» Utskottet ej heller, uti ofvanstående Utlåtande, tillstyrkt någon åtgärd, sum kan föranleda ett förändradt omdöme af Lagutskottet, så anser detta Utskott sig endast böra åberopa sitt förra i ämnet afgiFna yttrande.
Dock varder detta allt Riksén* Höglofl.
Ständers vidare ompröfning vördsami understäldt.
Stockholm den 30 Juli 1823. ■leoooffiocoo»- - N:o tfig.
Ankom den »3 Aug, 1823. 1 Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets afgifne Betänkande N:o 98, angående användandet af den till städerne donerade jord, Ha glofl.
Ridderskapet och Adeln samt Hedarv.
Bonde-Ståndet hafva till Utskottets förnyade handläggning [öfverlemna! ofvanmämade Betänkande, hvilket deremot [a£ Ecsv. och Eken. XJtik.
Bctdnkanden. my Högv.
De anmärkningar» som hos förstnämnde stånd föranledt återremissen, äro: att, då under tidens lopp egande rätten till städernes jord blifvit öfverflyttad på helt andra personer än borgare och i många städer eges af Enkor efter Adelsmän och Ståndspersoner, hvilka aldrig afvetat, att deras jord varit donerad, eller med hvad villkor det skett, men endast att de betalt denna jord, hvilken de naturligtvis anse för deras välfångna egendom, att använda på dst för dem mest tjenliga sätt, vore det icke nu rätt att deruti göra en rubbning, heldst deraf skulle följa, att stadsjordarnes användande blefve olika i deras ego och olika i borgarens; hvaremot å andra sidan blifvit yikadt, att städerne utan allt undantag måtte åläggas upphöra med allt åkerbruk och all boskapsskötsel, så vida ej fodret köpes af landtmannen, enär städerne antingen böra ensamt sysselsätta sig med handel och handtverk, eller ock blifva i alla afseenden lika med landtbrukare i allmänhet; men i förra fallet borde den städerne tillhöriga jord användas till dess ändamål, utan undantag för några vissa personer; varandes jemn väl conradt, att, om äfven ifrågavarande Betänkande bifalles, uppstår deraf intet resultat, enär
Utskottet icke föreslagit någon åtgärd för ändamålets vinnande, eller den do - ii£8 Besv. oth Ekon.
Betdnkanden. »erade jordens plantering med hampa, lm och dylika vexter.
— Hos Hederv.
Bondeståndet har hufvudsakligen blifvit anmärkt, att, enär Utskottet utredt, det städerna vore enligt författningarna skyldige att odla tobak på af deras jord, så hade tTtakottet, sedan desina grund vore gifven, ovillhorligen bordt söka realisera densamma genom att tillstyrka Riksens Vällofl.