Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
IV:o 18S. och andra skatterättsfordringar, tillsammans utgörande 36 daler Silfvermynf, erhålla full ego med skattemannarätt af det i Danderyds Skeppslag och Socken af Stockholms Län belägna hemmanet Kefvinge med dertill hörande utjord, hvilka lägenheter förr lydt under Ulricsdals Kungsgård, och, till följd af E K. M:s Nådiga Bref till Dess och Rikets Kammar-Collegium\len 23 Februarii 1791, under den 6 derpåföljde Junii blifvit, medelst utfärdadt Arrende-Contract, uppå 5o år, emot 111 R:dr 5 sk. 4 r:st årligen, utarrenderade, samt nu med sådan rätt af sökanden innehades.
Af handlingarne i målet hafva Rikets Ständer inhemtat: att, sedan Kammar-Collegium blifvit i Nåder anbefalldt att, efter vederbörandes hörande, med underd.
Utlåtande inkomma, Kronofogden och Häradsskrifvaren i orten uti afgifvet yttrande anfört, att om, efter nu gällande ArrendeContracts slut, Kefvinge hemman med dertill hörande utjord, hvilka båda hafva en vacker belägenhet och äro försedde med åbyggnader, hvar för sig utarrenderades, skulle de, i anseende till deras närhet af hufvudsladen, med all sannolikhet lemna i årligt arrende, Kefvinge 5o och dess utjord 20 tunnor spanmål, samt en blifvande arrendator af hemmanet dessutom gifva den ersättning efter mätismanna ordom, för derstädes befintlige stenhusbyggnader, hvartill afträdande arrendatorn är berättigad; hvadan bemälde Tjenstemän ansett, att Statens skuld för sökandens egande skatterättsfordran blefve något dyrt betald medelst eganderättens till Kefvinge hemman och utjord evertdeliga afstående, samt att Stats-Verket erhölle en obetydlig ränta i stället för ett högt årligt arrende; att E. K. M:s Befallningshafvande i Stockholms Län deremot yttrat, att, då för närvarande ej med någon tillförlitlighet knnde bestämmas, huruvida den årliga arrendesumman af Kefvinge kunde komma att motsvara räntan af det capital, som måste användas till inlösen af vid hemmanet uppförda stenhusbyggnader, men af förhållandet med åtskilliga i senare tider högt uppdrifna Kronoarrenden, samt det, vid betraktande af ifrågavarande lägenheters beskaffenhet, kunde antagas, att blifvande arrende ej korome att öfverstiga räntan af inlösningssumman för den ej obetydliga stenhusbyggnaden.;; så vore det endast uti möjligheten att med en efterträdare i arrendet öfverenskomma om ersättning till större eller mindre del af nämnde byggnad, som fördelen för Kronan, att äfven framgent behålla lägenheterna borde sökas, och hvilken ersättningsfråga åter blefve beroende af det arrendebelopp, hvartill lägenheterna vid ett nytt arrende kunde uppgå; samt att Kammar-Collegium derefter, under den 26 sisth Mars, jemte förklarande, att de af sökanden uppgifna skatterättsfordringar ega sin rigtighet, samt Expeditions-Utskottets Forslag till und.
Skrifvelse iT.O 186.
331 att han för dem vore lill ersättning berättigad, anfört: att Kefvinge, ett gammalt Kronoskattehemman, som bestått af ett mantal och år 1695, sedan Kronan skatterättigheten sig tillöst, blifvit underlagdt Ulricsdals Kungsgård tillika med den hemmanet tillhörande utjord af två tredjedels öresland, år 1734 blifvit, i anseende till dess svaga beskaffenhet, förmedladt från helt till halft mantal, hvarefter, oeh sedan räntan å utjorden jemväl undergått förhöjning, den för bägge lägenheterna nu gällande behörigen fastställda grundränta uppginge till 25 daler 4 öre Silfvermynt eller 8 R:dr 18 sk.; att, vid den undersökning, som, till vinnande af noggran upplysning om lägenheternas nuvarande förmoner och beskaffenhet, efter skedd affallning deraf, blifvit verkställd, befunnits, det Kefvinge hemmans hela egoområde bestode af 42 tunne- 9 kappeland inrösningsjord, till större delen af mindre bördig beskaffenhet, jemte io5 tunne- 21 kappeland beteshagar och bergbunden skogsmark, samt utjorden af 12 tunne-27 Jrdels kappeland ograderad afrösningsjord, med hjelpligt mulbete och skog dertill; att skattläggningsmännen, med afseende å dessa förmoner, till betydlig del härledande sig från odlingar och förbättringar under arrendetiden, ansett hemmanet åter kunna uppföras till helt mantal, samt räntan förhöjas å hemmanet till i3 R:dr 3i sk. 11 rst. och å utjorden till 3 R:dr 43 sk. 11 rst.; uppgående dessa belopp, efter i833 års ma-kegång, till i36 R:dr 29 sk. 2f:dels rst., utom den åsätta Kronotionden, 4 tunnor 4 kappar spanmål; att, i afseende på frågan, huruvida Kefvinge hemman och utjord kunde användas till ersättning för de af sökanden egande skatterättsfordringar, Kammar-Collegium, enär dessa lägenheter, sedan Kronan skatträttigheten dertill inlöst, icke blifvit under Ulricsdals Kungsgård häfdade, utan, såsom för Kungsgårdens bruk och skötsel umbärliga, serskildt utarrenderade, ansett berörde lägenheter icke kunna hänföras till Kronans omistliga gods, eller att till dessa lägenheter, som äro af ren Krononatur, kunde lämpas det förbud emot Kungs- och Kungsladugårdars afhändande, E. K. M:ts Nådiga Bref den 21 Maji 181 o innefattade, utan deremot hörde till de i 77 §.
Regerings-Formen omnämnde Statens lägenheter, hvilka icke finge af Konungen utan Rikets Ständers bifall, genom försäljning, förpantning eller på annat sätt Kronan afhändas; att Collegium, med instämmande uti den åsigt E. K. M:ts Befallningshafvande tillkännagifvit, trott, hvad angick besigtningsmännens yttrande om arrendets uppdrifvande till 70 tunnor spanmål, det kunna inträffa , att, huru lindrig den löseskilling än kunde anses, hvarför skatterättigheten till ifrågavarande lägenheter nu söktes, ett vägradt bifall till den gjorda anhållan 332 Expediiions-Ut skottets Förslag till und.
Skrifvelse N.o 1§6. möjligen skulle inleda Stats-Verket i större eller mindre förlust; att då i öfrigt det alltid varit oell vore skatterätts-fordringsegares ovilkorliga rättighet att i jord få ersättning för sådana fordringar äfven utöfver deras gångbara penningevärde, så hade, med stöd af Kongl. Brefvet den 6 November 1772, vid flere tillfällen de, som egt innestående, från Tullgarnsgodset sig härledande skatterältsfordringar, erhållit införsel i Kungs- och Kungsladugårdar samt rå- och rörshemman; att Rikets Ständer vid senast e
Riksdag jemväl beviljat sådan införsel uti åtskilliga under Ädelforss Guldverk hörande, för Statens räkning utarrenderade samt, i följd deraf, lika med Kefvinge hemman och utjord under 77 §.
Regerings-Formen inbegripne Kronohemman och lägenheter, icke allenast för innehafvande Tullgarns- utan äfven för vanliga skatterätts-fordringar, till fyllnad af hvad i de förra vid liqviden bruste; att samma skäl, som legat till grund för Rikets Ständers ofvanberörde beslut, äfven nu talade till fördel för sökanden; samt slutligen att Collegium hemställde, att, i händelse E. K. M. och Rikets Ständer skulle den sökta införseln bevilja, på Collegii pröfning måtte få bero, om och huruledes Kefvinge hemman och utjord må, efter skattlägningsmännens förslag, eller annorledes, till ränta och mantal förhöjas; samt att, i händelse de nu i och för qvittningen anmälda fordringar icke blefve tillräckliga, sökanden måtte tillåtas att den uppkommande bristen med andra skatterättsfordringar fylla, på salt vid dylika tillfällen förut öfligt varit.
Detta, med hvad mera handlingarne innehålla, hafva Rikets Ständer i behörigt öfvervägande tagit; och, vidkommande först frågan, huruvida Kefvinge hemman med underlydande utjord äro af den beskaffenhet att de kunna Kronan afhändas, så enär, efter hvad upplyst blifvit, dessa lägenheter icke varit under Ulricsdals Kungsgård häfdade, utan, såsom för Kungsgårdens bruk och skötsel umbärliga, serskildt för sig utarrenderade, hafva Rikets Ständer, lika med Kammar-Collegium, ansett berörde lägenheter icke kunna hänföras till Kronans omistliga gods, och således, utan frångående af gällande ordning, af E. K, M. och Rikets.
Ständer kunna Kronan afhändas.
Beträffande derefter frågan, huruvida Kronan, genom den söktaskatterättighetens beviljande, komme att förlora eller vinna; så hafva Rikets Ständer beräknat, att, genom bifall till den nu gjorda ansökningen, Kronans inkomst af Kefvinge hemman och utjord skulle, efter arrende-tidens slut och verkställd ny skattläggning, enligt Kammar-Collegii utredning, troligen komma att utgöra, om x833 års markegång tages till grund, Rads* Expeditions-Utskollets Förslag till und.
Skrifvelse IV. o lS6. 333 130: 2 g. af, eller, med tillägg af 4 tunnor 4 kappar Kronotionde-spanmål, omkring 156 R:dr årligen; hvaremot, om lägenheterna för Kronans räkning åter utarrenderades och otnförmälde arrende-belopp af 70 tunnor spanmål tages till grund, spanmålen i bägge fallen upptagen till det pris, sora i Riks-Staten blifvit beräknadt, eller 5 R:dr tunnan, arrendet uppginge lill 35o R:dr, eller en förhöjd årlig inkomst af jorden utaf ig4 R:dr, hvarifrån dock sedermera borde afdragas räntan, ej allenast å det capital, som Kronan finge utgifva till inlösen, på grund af Arrende-Contractets uttryckliga stadgande, af de vid Kefvinge befintliga icke obetydliga stenhus och mangårdsbyggnader, utan ock å sökandens egande och giltige befunne skalterätts-fordringar, för hvilka innehafvare!! eljest mäste tilldelas vederlag af annan Kronan tillhörig jord; vid hvilket förhållande, och om värdet af de förre äfven antoges så lågt som möjligt, det i alla fall, blefve otvifvelaktigt, att Kronan finge, i stället för inkomst, vidkännas en årlig förlust, helst den yttrade förmodan, att en blifvande arrendator skulle, jemte utgörande af 70 tunnors årligt arrende, för egen räkning inlösa byggnaderne af den frånträdande, icke kan antagas såsom en tillförlitlig grund för beräkningens uppgörande.
Då sålunda beviljandet af ifrågavarande skattelösen ej allenast skulle öka Stats-Verkets inkomst utöfver nuvarande arrendet, utan äfven befria Kronan från utgifvandet af en sannolikt betydlig lösesumina för byggnaderne å Kefvinge, hafva Rikets Ständer, för deras del, medgifvit den af Stats-Rådet, Presidenten Poppius sökta skattemanna-rättighet till Kefvinge hemman och utjord, likväl på de vilkor och med de föreskrifter, som Kammar-Collegium uppgifvit, hvilka vid verkställigheten böra af bemälde Collegium iakttagas.
Hvilket Rikets Ständer, i anledning af E. K. M:s högstberörde Nådiga Remiss, få i underdånighet anmäla.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 6 November 1834. 334 Expeditions-Utskoltets Förslag till ui:d.
Skrifvelse N.-o 187.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3 Nov. i834- Preste-Ståndet den 3 — — Borgare-Ståndet den 6 — — Bonde-Ståndet den 6 — — Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående fortfarande anslag till IJllDiscont-Fondens förstärkning samt Ull-culturens och Ullproduetionens befrämja,'de i Riket.
N:ris ic)4 och 290.) S. A. K.
Genom Nådig Proposition till Rikets Ständer af den i5 nästlidne Februarii har E. K. M., efter framställning af den utvidgning Ull-culturen och Ull-productionen i Riket vunnit, samt det understöd, som till dess ytterligare befrämjande vore erforderligt, i Nåder föreslagit, att de Tvåhundrade Tusende Riksdaler, Rikets Ständer vid sista Riksdag till TJ11- Discont-Fondens förstärkning samt till Ull-culturens och Ull-productionens befrämjande anvisat, måtte fortfarande dertill användas, samt att, i fall ull-culturen innan nästa Riksdag hunne göra så stora framsteg, att desse 200,000 R:dr ej försloge till upprätthållande af det med dem åsyftade ändamål, Rikets Ständers Riksgälds-Contor måtte bemyndigas, att då, emot lägsta möjliga ränta, hålla Ull-Disconten tillhanda hvad derutöfver kunde erfordras.
Hvad sålunda i Nåder framställdt blifvit hafva Rikets Ständer i Öfvervägande tagit, och dervid funnit, att) då ull inom och utom
Riket är en panska begärlig vara, samt förbrukningen deraf för tillverkning af kläde och dylika ylleväfnader i Sverige öfverstiger produetionen af detta råämne, afnämare af ull till förmonliga försäljningspris icke gerna bör kunna saknas, samt följaktligen producenten icke heller bör, för bristande afsättning på sin vara, kunna komma i någon känbar penningeförlägenhet, och derföre behöfva i vidsträcktare mon anlita de lånetillgångar, hvilka genom creditivet skulle för honom beredas; hvilken åsigt äfven vinner stöd deraf, att en obetydlig summa i anledning af lånreqvisitioner under åren i832 och 1833 från Ull-Discont-Fonden utgått.
Emedlertid och i förmodan, att, genom ullproductionens utvidgning, ett större lånebehof möjligen kunde, i förhållande dertill, uppkomma, hafva Rikets Expedit iöns-Utskottets Förs lag till und.
Skrifvelse N.O 18Z. 335 Ständer bifallit att, under förut stadgade vilkor, det vid sistlidne Riksdag till Ull-Discont-Fondens förstärkning beviljade och på Riksgälds-Conloret anvisade creditiv af högst Tvåhundrade Tusende (200,000 R:dr) B:co må intill nästa Riksdag få ytterligare begagnas, hvilken summa Rikets Ständer anse vara för ändamålet tillräcklig.
Hvilket, till svar å E. K. M:s högstberörde Nådiga Proposition, Rikets Ständer få härmed i underdånighet anmäla.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 6 November 1834- N:o 188.
Uppläst och godksndt hos Ridd. och Adeln den 6 Nov. 1834.
Prtste-Ståndet den 6 — — Borgare-Ståndet den 6 — — Bonde-Ståndet den 7 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse> angående förändrade grunder för fördelningen af Båtsmanshållet, Rikets Städer emellan.
(Stats- och Oecon.
Utsk. N:o 28.) S. A. K. - Genom Nådig Skrifvelse af den 25 sisth Januarii, har E. K. M. behagat gifva Rikets Ständer tillkänna, att, sedan E. K.
M. under den 21 Februarii 1829, låtit meddela Rikets då församlade Ständer ett upprättadt förslag till rättvisare och jemnare fördelning af slädernes Båtsmanshåll, med bibehållande af dess närvarande numeraire på det hela, samt Rikets Ständer, efter öfverläggningar i ämnet, genom underdånig skrifvelse den »7 Mars i83o, dels framställt deras åsigter om angelägenheten att för en sådan reglering vidtaga åtskilliga förberedande åtgärder, såsom ny uppmätning, refning och skattläggning af all städernas orolerade jord, dels uppgifvit de grunder, hvilka ansetts dervid böra följas och af vederbörande iakttagas vid utarbetningen af ett förnyadt underdånigt förslag tili fördelning af ifrågavarande Båtsmanshålls-skyldighet, hvilket förslag Ständerne anhållit måtte varda vid blifvande Riksmöte dem förelagdt, till den åtgärd Regerings^Formens 80 §. föranleder, hvaremedlertid, enligt Rikets Ständers tillika gjorda underdåniga 336 Eccpeditions-Utskotlcls Förslag lill und.
Skrifvelse N.o 188. hemställan, en provisorisk jemkning och fördelning af detta Ständernes onus kunde, lill de mest betungades lindring, genast vidtagas; så hade öfver samma underdåniga skrifvelse, genom Nådig remiss af den 29 Mars i83o, utlåtande blifvit infordradt från Förvaltningen af Sjö-ärendena, samt E. K.
M:s och Rikets Kammar- och Commerce-Collegier, hvilka Embets-Yerk, till följd deraf, uti gemensamt underdånigt Betänkande den 3o November i832, icke allenast redogjort för handläggningen af detta vigtiga mål, utan ock ådagalagt den betydliga tidsutdrägt och kostnad, som de af Rikets Ständer föreslagne förberedande åtgärder komme att förorsaka, äfvensom de flere svårigheter ändamålets vinnande på denna väg skulle möta; hvaremot Förvaltningen och Collegierna, på andraglie skäl, trott sig böra i underdånighet uppgifva en annan utväg att afhjelpa ojemnheten i förevarande beskattning, som, enligt billighet och sakens natur, borde på en gång omfatta slädernes jord, deras hus och tomter samt borgerliga näringen ech rörelsen derstädes.
Denna utväg skulle bestå deruti, att fördela städernas samfällda Bålsmaris-håll på deras innehafvande jord, på hus och tomter samt på borgerlig rörelse efter bevillningsgrund.
Ifrån beloppet af den bevillning, beräknad i medeltal från 1827 lill och med 183r, som af all stadsjorden i Riket erlades, skulle då först afdragas den bevillning', som utginge så väl af sådan oprivilegierad stadsjord, hvilken redan vore till ordinarie Soldats- eller Båtsmans-rotering på landet indelad, som af den Kyrkor, Ecclesiastike och Civile Tjenstemän samt fromma stiftelser anslagne, jemte annan privilegierad jord, som vore af natur och egenskap, att icke böra draga ordinarie utan blott extra rotering, å hviljken jord jemte derföre, enligt taxerings-längderne, påförda bevillningsafgifter, serskilda förteckningar för hvarje stad borde, genom E. K. M:s Befallningshafvandes försorg, upprättas, samt till Förvaltningen och Collegierne insändas.
Sedan derefter sig visat, till hvad värde den återstående oprivilegierade jorden inom hvarje stad, som ännu vore oroterad, blifvit till bevillnings-laxering uppskattad, jemte derföre belöpande bevillning, och bevillnings-summan sålunda blifvit gifven, som i medeltal under nyssnämnde fem år utgått af all den oroterade oprivilegierade stads-jorden, så skulle först den för hela Riket fastställde Båtsmans-styi kan, 886 nian, fördelas på all Rikets stadsjord, hus och stadstomter samt borgerlig rörelse och näring, i det förhållande som dessa, hvar för sig sam manräknadt, Expeditions-Ulskottets Förslag lill lind.
Skrifvelse IV.o 188. 337 manräknadt, utgjorde bevillning och derefter, livad af nämnde Båtsmans-styrka, efter den allmänna fördelningen, belöpte på stadsjorden, fördelas på hvarje stad i det förhållande, som dess bevillning af stadsjorden förhölle sig till aila städernes gemensamma bevillning- af deras oprivilegierade och oroterade jord, på hvil ket sätt andelarne i Båtsmanshållet för hus och tomter samt borgerlig rörelse äfven borde uträknas och hvarje stad påföras; dock med iakttagande, der brutna tal förekommo, att de jemkades till rediga bråk, samt ovilkorligen för städerne i ett och samma
Län till helt rotetal; och finge del på städerna ankomma, att vid hvarje Riksdag hos Rikets Ständer göra anmälan om den förändring, hvartill städernes stigande eller sjunkande välstånd, eller andra omständigheter kunde föranleda.
Och som det icke undfallit E. K. M., huruledes betänkliga hinder oell svårigheter, ej mindre i afseende på vederbörandes derunder beroende rätt,, än å en oundviklig tids-utdrägt, molte den af Lehofvet påkallade regleringen af städernas Båtsmanshåll, om densamma skulle företagas i den ordning och på det sätt Rikets Ständer i underdånighet föreslagit; men deremot det af de förvaltande Verken framställde förslag, icke allenast vore på naturlig billighet och rätt grundadt, utan ock i verkställigheten lättare att utföra, och således inom en kortare lid ledande till det åsyftade ändamålet, ville E. K.
M. till Rikets Ständer öfverlemna det förslag till ifrågavarande reglering, som de förvaltande Verken afgifvit, med Nådigt tillkännagifvande, det E. K. M., för Sin del, funne detsamma böra för regleringen tagas till. grund, och att sålunda, i händelse förslaget äfven vunne Rikets Ständers bifall, E. K.
M. derom förväntade deras underdåniga svar, för att sedermera verkställigheten deraf i Nåder befordra.
Vidkommande åter frågan om interimsregleringen af städernas Båtsmans-håli; ansåg E. K.
M. densamma så mycket hellre för det närvarande böra förfalla, som, enär den lindring, vissa städer i enli*>het dermed kunde komma att vederfaras, icke borde hvälfvas på andra städer, innan fullständigt utredt blifvit, hvad tillökning i nU dragande Båtsmanshåll de kunde och borde vidkännas, densamma alltså icke kunde ega rum, ulan förminskning i den, såsom stadsinlrad påräknade inkomsten af städernes vacance-afgift, samt i allt fall, i händelse af Rikets Ständers antagande af Collegiernes afgifrtfe förslag lill definitiv jemkning i städernes BåtsmanshåÄ, icke serdeles på tiden kunde ut.
Prot. i834■ 10 Sami. 1 A/d. 43 338 Expeditions-Utskotlels Forslag till tind.
Skrifvelse N:o 188. draga, innan den hunne till slut befordras, och således den lindring, som vissa städer derigenom bereddes, kunde dem tillgodokomna.
Ständer hafva detta till deras handläggning sålunda i Nåder öfverlemnade ärende, jemte hvad de Rikets Ständer tillhandakomne handlingar, innefattande E. K. M:s och Rikets Stats-Conlors, Förvaltningens af Sjö-Ärendena jemte Kammar- och Commerce-Collegiernes samt E. K. M:s Befallningshafvandes i ämnet afgifne yttranden om meddelade uppgifter, derom innehålla, uti noggrannt öfvervägande tagit; och beträfFande först det af de förvaltande Verken afgifna, ofvan intagna förslag till reglering af Städernes Båtsmanshåll, eller att fördela detsamma på städernes innehafvande jord, på hus och tomter samt på borgerlig rörelse efter bevillningsgrund; så ehuru, enligt hvad Rikets Ständer uti deras ofvanberörde underdåniga skrifvelse af den 17 Mars i83o sig yttrat, E. K. M. , genom dess Nådiga Bref till AmirulitetsCollegium den 11 Julii 1780, uttryckligen antydt, alt Båtsmans-hållet är på stadsjorden grundadt, och det följaktligen synes, som detta onus jemväl borde af jorden företrädesvis och i första rummet bäras; likväl och då, i enlighet med hvad de förvaltande Verken sig utlåtit, härvid förekommer: att en sådan ärendets behandling, som Rikets Ständer föreslagit, men hvarmed någon början icke blifvit gjord, skulle leda till en långvarig och för den skyndsamhet, hvarmed nuvarande ojemnhet i utgörande af ifrågavarande skatte-bidrag borde afhjelpas, högst menlig tidsutdrägt, enär städernas jord lärer uppgå till omkring 63,000 tunneland, till större delen bestående af åker och äng i smärre lotter, hvilkas uppmätning, afFattande å charta och gradering måste fordra längre tid och arbete, hvarefter komme skattläggningen och pröfningen af en mängd besvär, som deröfver troligen blefvo anförda, att fråga icke utan skäl kunde uppstå om Statens rätt att anbefalla den föreslagna stadsjordarnes uppmätning emot egarnes vilja och på deras bekostnad, der jorden redan funnes vara satt till mantal, helst, i afseende på rotering af hemman och jord å landet, en dylik åtgärd icke varit jordegaren ålagd, och uy affattning för de städer, hvilkas egor redan äro på charta lagde, i synnerhet synes betänklig, hvarförutan några städer skola, genom E. K. M:s Nådiga beslut, vara ifrån afFattningen af deras jord befriade; att, genom vidtagande af den utväg de förvaltande Verken uppgifvit, den så länge fördröjda fördelningen af städernes Båtsmanshåll otvifvelaktigt skulle i betydlig mon underlättas oell fortskyndas, hvarigenom ock den af Rikets Ständer serskildt föreslagne provisoriska jemkning i Båtsmans - Expedilions-Ulskoltets Förslag till tind.
Skrifvelse N:o 188.
339 hållet kunrle undvikas; och att slutligen de omvexlingar, hvilka i afseende å slädernes stigande eller sjunkande välstånd, som oftast under en kortare tidrymd ega rum, böra föranleda till rättighet för städerne, att vid hvarje Riksdag hos Rikets Ständer göra anmälan om den förändring i Båtsmans-regleringen, hvartill omständigheterne kunna föranleda; hafva Rikets Ständer, på grund af allt detta, dels skolat härigenom i underdånighet förnya deras å förra Riksdagen framställda anhållan om E. K, M:s Nådiga bifall dertill, att, utan afseende å de för Stockholm, Carlskrona, Wexiö, m. fl. af Rikets städer meddelade Kongl. Resolutioner, antingen till befrielse helt och hållet, eller till ett blott inskränktare deltagande i Båtsmanshållet, en ny allmän reglering och fördelning städerne emellan af deras Båtsmanshåll måtte verkställas, med rättighet för städernes invånare att, efter serskilda förekomne förhållanden, inom sig fördela den för hvarje stad fastställda anpart af Båtsmanshållet, dels ock för sin del heslutit, att städernes Båtsmanshåll skall på deras innehafvande jord, på hus och tomter, och på borgerlig rörelse efter bevillningsgrund fördelas, samt att regleringen derefter må vid hvarje Riksdag kunna förändras, på sätt E. K. M:s i Dess Nådiga Skrifvelse föreslagit, dock med den skilnad, att de fem år, hvilka böra tagas till grund vid bevillningens beräknande i medeltal, må, i likhet med Rikets Ständers beslut å förra Riksdagen, blifva åren i8a8 till och med i83a, såsom närmare den tid, då den nya regleringen af Båtsmanshållet kommer att ske.
Hvad derefter angår frågan om interims-regleringen af städernes Båtsmanshåll, hafva Rikets Ständer, på de skäl, som uti E. K. M:s Nådiga Skrifvelse blifvit anförde, funnit denna fråga böra förfalla.
Sedan Rikets Ständer sålunda meddelat Utlåtande i de delar af detta mål, som uti E. K. M:s Nådiga Skrifvelse innefattas, hafva Rikets Ständer jemväl till pröfning förehaft hvad de förvaltande