Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Lärkträd, alm, ask, björk, oxel, rönn, bok, lönn och vahlnöt äro 254>ooo utplanterade såsom skyddsträd för den unga ekskogen, Härförutan finnes uti plant- och trädskolor af sistnämnde finare trädsorler 1,000,000 två å treårige plantor.
Ekplantorne uppgifvas hafva årligen vuxit | å 5 tum och å en bördigare trakt om 10 Tunneland skola finnas plantor, som under den sednare tiden skjutit 25 å 3o tum på året.
Allt detta synes vederlägga det tvifvelsmål, hvilket för några år sedan hystes och som ännu icke är alldeles undertryckt i orten, att nemligen Wisingsö skulle vara en otjenlig local för ekplantering.
Detta tvifvelsmål föranledde en i Nåder anbefalld undersökning i Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes närvaro af sakkunnige män, af hvilka en del gillade tvifvelsinålet — en del åter påstodo raka motsatsen.
Eders Kongl. Majit godkände i nåder den sednare meningen och Ek-planteringen fortsattes.
Brännvins bränningen hade redan vid sista Femårs-Berättelsen intagit ett rum bland Länets Hufvudnäringar.
Den har lyckligtvis icke ti 11- vext de sednare fem åren utan fast hällre aflagit, ty af de stora Brännelierne äro flere nedlagde, och torde
Nykterhels-förbunden här icke varit utan sin inflytelse, som anteknas till heder för de Herrar och män, som mera afsett den sedliga än den materiella vinsten.
Allmogens
Lyftpannor kunna väl nu mera knappt utrotas.
Desse torde dock vara mest skadliga.
Hvarje klarning föranleder till ett litet superi, ty man känner de så kallade klarsuparne och de der Tunnekannorne, som utgöra sportler eller discretioner för husets tjenstehjon.
Svenska Bonden är, som sig bör, njugg om styfvern.
Skulle han köpa sitt 11 / liusbehofs-brännvin, så blefve det ofta oköpt, och vore brännvinet derjemte dyrt, skulle rusen blifva få på färdevägar och i folksamlingar.
Nu erhållas de för en hand full löspenningar, och då passionen kan tillfredsställas med så ringa uppoffring, bemödar sig ingen att kufva den.
Dyr tid, annars icke Önskvärd, — önskas dock, hvad brännvin angår, af hvarje sann Moralist.
Bergs- och Bruks-rörelsen befinner sig i samma goda skick och i samma verksamma samt driftiga händer, som omnämnas i 1833 års Femårs-Berätleise.
Blott Lindeforss Bruk, som då innehades af nu mera aflidne Hof-Rälts-Rådet Gyllenskepp, har blifvit öfverlemnadt lill dennes stjufson, Bruks-Patronen Killander och det nya Bruket Åminne, från grunden anlagdt af Lagman Danckwardt, har af denne driflige man blifvit satt på yttersta spetsen af fullkomlighet.
Det, jemte Hörle, Eckersholm, Olis och Taberg samt Nissafors och Spafors med flere, hafva lillegnat sig alla de nya inrättningar, hvarmed nutidens uppfinningsförmåga fullständigat jernverksrörelsen och bruksdriften.
De smärre ManufacturVerken och Spiksmedjorne i Länet, samt tackjerns-haudteringen vid Tabergs Bergslag, hafva icke undergått annan förändring, än lill deras fördel.
Linskötseln har länge varit en hufvudnäring i fem Socknar af Södra Wedbo Härad och idkas äfven med fördel i andra delar af Länet.
Det kan antagas, alt från ofvannämnde Socknar och under Linmarknaden i Ingatorp afyttras 2 å 3,000 LU.
Lin till andra orter.
Försöken alt sjöröta
Linet och tillegna detsamma Norrländska linets glans och färg, äfvensom att i vår ort bringa väfkonsten lill likhet med den Norrländska, hvars företräde är uppenbar, har man nästan alldeles öfvergifvit, oagtadt både uppmuntringar och Stats-bidrag blifvit använda för alt på Småland inympa Ångermanlands lincultur och väfkonst. 4:o Fabriker och Binäringar.
Derom åberopas helt och hållet hvad 1833 års Femårs-Berättelse (pag.
26—29 tryckta exemplaret) innehåller, utom hvad angår Saltpeterlillverkningen, sora, i anseende lill det nedsatta lösningspriset, är i betydligt aftagande.
Husqvarna Gevärs-Factori står nu som då i främsta rummet af Fabriks-Inrältningar, dernäst Pappersbruken, som blifvit ökade med ett vid Stensö i Östbo Härad med 2,000 R:drs tillverknings-värde.
Så LandtGarfverierne, jemte Färgerier, vadmals-stampar och oljeslagerier, utom I 13 andra Fabriks-näringar, hvarom de till Eders Kongl. Majds CommerceCollegium årligen ingående Närings-Tabeller lemna närmare upplysning.
Jagten och Fisket, särdeles det sednare, utgöra dock det egentliga Folkets dagliga binäringar, de fordra ingen lärotid, utan utgå från naturens eget sköte, samt belöna följaktligen sine idkare kostnadsfritt.
Men då Länet ingenstädes gränsar till hafvet och dess största insjö Wettern, på sätt ofvan är nämnd t, är fiskfattig vid Småiandskusten, så förefinnes i vårt Län icke något fiske i stort, utan utgör det egentligen faltigmansnäring, med undantag af ett somlige år tämmeligen ymnigt Laxfiske i Wettern, några Åhlfisken i Södra Wedbo Härad, Brax- och Lax-fisken i Bolmen, jemte Sik- och Löge-fisken i Solgen och Landsjön, hvilka alla inbringa revenuer åt vederbörande jord- och strandegare.
Jagten lönar sig mindre.
Harar, tjädrar och orrar, som skjutas med hagel eller fångas i snaror af allmogen, utgöra egentliga villebrådet, som dock med fördel säljes vid Herregårdarne och i Städerne, der ock ludna skinn efter villebråd begärligt köpas af Körsnärer och främmande upphandlare.
Tegel och Kalkj Kakelugnar och Stenkärl tillverkas på flere ställen å landet, der ock finnes ett rödfärgsbruk, jemte det arbetsvagnar och skrindor förfärdigas och afsättas med fördel af allmogen, som ock somligstädes använder sitt vid Bruken förtjenta stångjern i varubyte, och för allmogen är i synnerhet binäringen Körslor och Foror emellan Städerne särdeles vinstgifvande.
För öfrigt äro
Stå 1 trå d s-till verkning, biskötsel, Laggkärlsarbete, Skinnberedning, Väfskeds- och Trädskoarbeten, vadmalsväfnad, simpla väggurs tillverkning och Humle-planteringen sådane af allmogen ulöfvade binäringar, sorn, åtminstone för den obesutne, äro alldeles oumbärlige för lifvets uppehälle. 5:o Politisk Författning.
Kammar-Ferk:
Om Länets äldsta Jorde-Bok åberopas i<S33 års Be rättelse.
Länets hemmantal inhämtas af Tabell-Verket, i enlighet med Jordeboken och räkenskaperne.
Varandes i allmänhet andre Jordeboksförändringar sednare åren icke inträffade än de sorn genom Skatteköp tillkommit.
Hemmans-förmedlingar hafva icke egt rum, ej eller Skattläggning af ny-hemman, men väl af åtskillige tillkomne Tnll-mjölqvarnar, hvilka ännu, så vidt de icke äro belägne på Frälse Säteri-grund, bära grund-räntor, ehuru för en, genom tiderna bestående ränta, ett qvarnverk utgör en ganska ostadig säkerhet. i i3 PosLliemmanens antal är detsamma som 1833, men Gästgifvaregårdarnes ökadt med en ny vid Hemmanet Kappeled i Wäslbo Härad.
En sä kallad Snällpost har tillkommit.
Den fortskaffas på Gästgifvaregårdarne mot högre skjutslega, hvilket oagtadt, de skjutsande anse den mycket besvärlig och önska befrielse från detta nya onus.
Fattig-försörjningen utgör nu mera i detta
Län, liksom ty värr på de fleste andre ställen en af Samhällets vigtigaste och snart sagdt brydsammaste angelägenheter.
Man behöfver icke nu såsom fordomdags fara utomlands för alt finna ett fatiighjon; deras antal tilltager i bredd med folkökningen.
De fattige blifva nödlidande och desse icke sällan brottslingar.
Inkommande Rapporter, Fång-Journaler, de dagliga Polis-förhören hos Läns-Styrelsen och de täta Brottmåls-ransakningarne vid Domstoiarne, lemna härom ett bedröfligt vittnesbörd.
Också har denna på Samhälls-ordningen och Samhälls-trefnaden så inflytelserika angelägenhet nu mer än någonsin tagit allmänhetens deltagande och verksamhet i anspråk, och det är med spänd uppmärksamhet och hoppfull väntan man emotser säker vägledning och bestämda stadganden i detta ämne af den i Nåder tillförordnade Kommittén för Fattig-anstalterne i Riket.
Enligt Presterskapets förlidet år afgifne Rapporter, uppgick Fattighjonens antal i Länet lill 2,836 personer, men som 845 af desse voro arbetsföre och 552 blott tillfälligtvis behöfvande, återstå såsom till arbete oförmögne och således verklige fattighjon blott Ij439> ett visst icke ringa antal.
Men som Fattigvården i Länet har Egendom till ett värde af 116,378 R:dr 12 sk. 6 rst., nämligen 7,743 R:dr 44 s^- 11 rst< i Fastigheter och Inventarier och i Capital-Fonder 108,634 Rtdr i5 sk. 7 rst., hvaraf årliga räntan, jemte andre under ålskillige Titlar ingående bidrag, utgör en total inkomst för året af 26,575 R:dr 10 sk. 8 rst., eller emellan 18 och 19 R:dr på hvarje verkligt Fattighjon, vill det synas, som, enligt hvad i Artikeln 6 kommer att visas, denna Summa i förening med understöds-tagaines arbetskraft, rätt utkräfd och ändamålsenligt använd, icke borde vara så alldeles otillräcklig för ändamålet.
Utur denna sednare inkomstkälla, arbetskraften nemligen, har dock icke något blifvit hämtadt förr än den för fyra år sedan öppnades här i Jönköping.
De synbara fördelarne, som under tiden derur flutit, hafva väckt andra Communiteter lill efterföljd.
I Eksjö Stad, samt i Nye och Kärda Pastorater äro alltså Arbets-Inrältningar förenade med FaLtigförsörj - *4 ningen, och i flere andra Pastorater hafva förberedande åtgärder för samma ändamål blifvit vidtagne och Länets Hushåils-Sällskap har, på LänsStyrelsens anmodan, varit betänkt på utarbetandet och offentliggörandet af en med arbets-skyldighet förenad Fattigvård på Landet; men så väl det ena som det andra hvilar nu, i afvaktan på den förut nämnde Kommitteens Förslager och upplysningar i ämnet.
I sista Femårs-Berättelsen äro de i allmänhet förmodade orsakerne lill Fattig-CIassens stora tillväxt uppgifne.
De qvarstå beklagligen ännu, men torde icke böra å nyo anföras:
En vanligen förbisedd, men ganska verksam orsak lill Fattighjonens förökning har man trott sig, såsom det i Läns-SLyrelsens till följd af nådig Befallning den 5 Maji nästlidet år afgifne underdåniga utlåtande om Fattigvården i Länet blifvit anfördt, derjemte igenfinna just i Falligförsörjningens närvarande Organisation och förvaltning.
Pastorer äro sjelfskrifne föreståndare och nästan hela Fattigvården i sammandrag.
Sådant hade ock goda skäl för sig, så länge i fråga om
Fattigförsörjningen endast allmosegifvandet ännu räknades till de christliga pligterne och en Pastor blott hade sitt andeliga kall att sköta; men sedan det blifvit en borgerlig pligt att utgifva fattigskatt och själavården blifvit förenad med mångfaldiga olikartade civila bestyr, vill en Pastors tid lika litet räcka till , som hans Presterliga kall och hans ställning för öfrigt inom hans församling passar för de mångfaldiga, ofta stränga och hushållsaktiga åtgärder, som tillhöra Fattigvården.
Bägge här i Staden varande
Pastorer hafva ock genom nyligen afgifven förklaring om bristande lid och förmåga, att som sig bör sköta Fattigvården, bevittnat sanningen af denna sals.
Under en sådan Styrelse stannar således förvaltningen vanligen vid blotta utdelningen af Faltigmedlen:
Att förekomma armodet, och förmå lättjan till sysselsättning, slöseriet till hushållning, liderligheten till ordning och måtta kommer aldrig i fråga, hvarföre ock de fattiges antal med hvarje år ökas; 1817 års författning om Socknestämmor och Kyrko-Råd berättigar dessa municipala auctoriteler till behandling af ordningsmål och sedlighetens befrämjande inom Församlingarne; men Pastors o v i 1 k o r 1 i g a Ordförandeskap der motverkar ofta den nödiga kraften.
Hans egentliga kall alt varna, att förmana, användes icke sällan fruktlöst mot ett hårdnackadt subject, och behöfver den verldsliga armen anlitas — då uppträder ogerna den ömsinte Själasörjaren såsom angifvare.
Häraf händer att Sockneslämmornas och Kyrko-Rådens förhandlingar merendels afstanna utan effect. i5
En ännu vaksammare och otvifvelaktigt den närmasle, men i denna Preslerliga Styrelse minst förmodade och derföre förbisedda orsak till fattigpersonalens förökning, har man, ty värr, på icke så få ställen trott sig igenfinna i Inrättningens ringa vård om Fattighjonens religieusa och moraliska bildning.
Icke sällan ankomma till Läns-Häklet Lösdrifvare och brottslingar, som, ehuru till mognare ålder komne och medförande betyg, att så väl deras föräldrar som de sjelfva varit föremål för sine församlingars fattigvård, hvarken kunna läsa i bok, eller någonsin begagnat Salighets-medlen.
Lättja, lättsinnighet, utsväfningar, modlöshet eller öfverdåd, dryckenskap, förakt för Samhälls-lifvets och famillelifvets band och en, af sådan ytterlig råhet i seder vållad, i högsta grad vanvårdad barnuppfostran af föräldrar, som sjelfve om barnuppfostran sakna allt begrepp, blifva säkra mer och mer hotande följder af den lägre folk-classens andeliga mörker och bilda icke allenast en stor del af närvarande slag tet lill fattighjon eller fångar, utan föra äfven det kommande i sin tur lill Fattighuset eller Fängelserna.
Att bota delta öfverhandtagande onda är för Fäderneslandet en angelägenhet af yttersta vigt, som ofvannämnde Committé lärer sorgfälligt begrunda.
Man misstager sig emellertid icke, då man anser det ondas orsak vara af andelig natur, som alltså egentligen på andelig väg och icke blott med materiella medel kan grundligen botas; men någon ny väg till målet banas icke.
Man måste återgå till den gamla, nemligen allmänna lefvernels föibättring genom christlig upplysning och framför allt en mera vårdad uppfostran, hvilken sednare borde af Presterskapet och communerne gemensamt för den lägre folkclassen underlättas och befrämjas.
Hälsovården är väl och till allmän belåtenhet bestridd af Länets Irenne Provincial-Medici, en Lazaretts-Läkare, två Stads-Läkare , Sju i Länet bosatte Militär-Läkare och flere Barnmorskor.
Åt delta ämne har Läns-Styrelsen trott sig böra egna en synnerlig uppmärksamhet.
Utom ett noggrant iagttagande och befordrande af allt, sorn enligt författningar, Jnstructioner och sig företeende fall i denna väg varit föremål för administrationen, bar man derjemte sökt att än ytterligare befrämja menighetens hälsovård och underhålla SundhetsPolisen, derigenom att de i Länet anställde Provincial-Läkare blifvit ställde i en närmare, tätare och mer verksam beröring med menigheterne sålunda alt Provincial-Läkarne på försök under en tid af fem år, årligen göra opåkallade reseturer inom sina Districler, dervid de efter föregången i6 kungörelse tillbringa en dag eller mera inom hvarje Pastorat} då allmogen äger alt af Läkaren erhålla råd och föreskrifter, och, der det så passar, äfven medicamenter ur det af Läkaren medförda Res-Apolhek.
De, hvilkas medellöshet
Iean attesteras enligt Författriingarne, äfvensom de med Venerisk sjukdom behäftade, erlägga ingen betalning och de andre helt obetydligt.
Läkarens skjuts och Tractaments-koslnad betalas af Länets Kurhus-Fond.
Denna anstalt har under de tvänne år den existerat, medfört välgörande följder.
Ett stort antal sjuklingar, synnerligast med Kroniska vanskötta åkommor, hafva enligt Läkarnes rapporter erhållit råd och hot.
Flere, hvilkas åkommor eller lefnads-ornständigheter icke medgifvit någon ändamålsenlig behandling hemma, hafva blifvit afpolletlerade till Läns-Lazareltet, derifrån de återgått friske och arbetsföre.
Qvacksalfverier och skadlige hus-kurer hafva blifvit upptäckte, och allmogen om vådan af deras begagnande upplyst och varnad, likasom råd och anvisningar till förändring af lefnadssätt och hemseder , när de befunnits för hälsan menlige, blifvit allmogen meddelade.
För samma ändamål har Länets Lazarett under de sistförflutne fem åren blifvit betydligt förbättradt och utvidgadt, och det har varit en synnerlig fägnad erfara den berömvärda beredvillighet och verksamhet, hvarmed Pröfnings-Committeen och Lazaretls-Directionen härutinnan gått Läns-Slyrelsens önskningar och förslager till mötes.
Den förre förtjenstfulle, men till hög ålder komne Läkaren har afgålt med pension af Kurhus-Fonden och en yngre med vitsordad skicklighet, har intagit hans plats, och som Lazarettet ligger utom Staden, har till beredande af jemnare och säkrare sjukvård passande bostad blifvit beredd på stället för Läkaren, äfvensom för Sysslomannen och en Portvaktare, till vinnande af ordning och bättre eftersyn.
Sjuk alliraillen har blifvit så föfökt, att nödige Inventarie-persedlar nu mera finnas för 70 sjuksängar, hvarjemte lämpelige
Sängkläder och inventarier blifvit anskaffade till tvenne, för personer af den bildade classen, bestämda rum.
Vissa rum stå äfven i beredskap att emottaga dem, som under commenderingar, marscher och låg kunna insjukna, eller hvilkas sjukdomar äro af den beskaffenhet, att de böra afskiljas från andre sjuke.
På en omkring byggnaderne, Inrättningen tillhörig jordlägenhet, har en plantering af flere hundrade ädlare träd blifvit anlagd, der convalescenter kunna hämta frisk luft, svalka och rörelse. *7 Inrättningen fortgår på detta sätt i stigande förtroende, så att antalet af vårdade, som år 1833 utgjorde 216 personer, för år 1867 uppgått till 309, och hafva af de förra blott 62, men af de sednare 234 ut“ gått såsom friske och förbättrade.
Året i834 står med de sorgeligaste drag teknadt i detta Läns hälsovårds->annaler.
På högsommaren hörde man ett rykte, som ingen i början ville tro, alt nämligen den grymma Farsoten Kolera utbrutit i Götheborg.
Derifrån anlände hit lill Staden ett Skådespelare-Sällskap, som den 5:le Augusti inbjöd Allmänheten att den 8:de derpå följande åskåda ett gladt lustspel; men delta utbyttes mot det rysligaste sorgespel, för hvilket nästan hvarje hus blef en dyster skådebana och i hvilket hvarje innevånare fick sin mer och mindre sorgliga röle.
Delta sorgespel — Koleran — uppfördes med det rysliga allvar alt 636 personer derunder föllo på scenen.
Den bekante Skådespelaren Collberg, hjelten i det tillämnade lustspelet, tros allmänt vara den som hitförde Koleran.
Han blef ock på den affischerade dagen dess första offer och bans död signalen till de andres nederlag.
Auktoriteterne och Stadens Läkare trädde genast i verksamhet, och Kongl.
Kungörelsen af den 12 November 183r blef straxl tillämpad; äfvensom det för emottagning af den objudne gästen, tillredsvarande sjukhuset blef öppnadt, men befanns genast alltför otillräckligt.
Tvänne andra sjukhus blefvo efter hand inrättade, men sjukdomens häftighet och våldsamma fart i början gäckade alla till dess hämmande vidtagne mesurer.
Döden följde vanligen innan 4^5 timmar, och snart saknades biträde till de aflidnes grafläggning.
Det syntes nästan som aila använde medel hade samma verkan, som ett, i all välmening vid denna tid till Läns-Slyrelsen insändt, så lydande recept J,a5 droppar Cajeput-olja intages på en sockerbit, så snart choleran förmärkes.
Skulle ej sjukdomen därvid gifva sig intages en half timma derefter åter s>5 droppar af samma slags olja.
Uteblifver förbättringen äfven härefter dör pa tienten.
Om Farsotens fortgång och orsakerne till den här, mot andra ställen stora morlaliteten, må ett sammandrag af Läkarnes lill Kongl. Sundhets-Collegium afgifna rapport anföras: ”En lång tid innan Koleran utbröt, hade en beständigt lugn väderlek varit rådande, under hvilken värmen i solskenet ofta steg till Femårsberättelse för jönköpings
Län, 3 l8 + 46° och iclse gick under + 38° Cels. Sjelfva Wetterns vatten, så bekant för sin ständigt låga temperatur, hade på omkring 3 alnars djup ofta + 270 värme.
Månan hade ett blodrödt utseende.
Från höjderna observerades ett rödakligt töcken öfver den dal, der Jönköping är belägen, och en ovanlig mängd stjernfall visade sig: allt bevis på atmosferens mattning med främmande ämnen.
Jönköping ligger på en smal landtunga mellan Wettern och tvänne smärre dyiga sjöar, och är till en stor del en inkräktning af dessa sjöar och de omkringliggande kärren, som begränsas af skogbeväxta höjder.
Staden genomskäres af en Canal, som, utom vid storm och deraf uppkommit strömdrag, oftast innehåller ett nästan stillastående vatten och från hvars botten, oagtadt all renhållning, på många ställen uppväxa nya vegetationer, som nära nå vattenytan och utgör liksom en ny bolten, från hvilken, under heta somrar, mefiliska eflluvier utvecklas.
Under dessa allmänna förhållanden utbröt sjukdomen i den del af Staden, som inom en trång areal är bebyggd med en mängd låga trånga kojor, i hvilka på många ställen stora dels utfalLiga, dels af utsväfningar försvagade Familjer bodde i ett enda litet lågt och fuktigt ruin, der friske, sjuke och döde snart lågo om hvarandra.
Har man lika med oss sett alla dessa för en farsot sammanträffande gynnande omständigheter, skall man lätt inse hvarföre
Koleran här angrep så häftigt och skördade till den grad, att ett hus, som om middagen beboddes af flere lefvande friska menniskor, ofta om aftonen stod öde, emedan alla dess innevånare redan flyttat till sin sista lägerstad och hvarföre Östra förstaden eller den så kallade Båtsmans-backen genast bl ef en depot, från hvilken sjukdomen utbredde sig till de öfrige Stadsdelarne, i förhållande till lika verkande orsaker, d. v. s. der den endemiska constitulionen adderades till den epidemiska.
I de mera reguliera och sundare qvarteren sjuknade och dogo åtskillige personer enstaka, under det sjukdomen hemsökte nästan hvarje hus och person i de qvarter, som i anseende till läge, byggnadssätt och andre omständigheter voro osunde och osnygge.
Och bland hela det stora antalet af döda kan man icke räkna mer än 3o å 40 af den bättre folkclassen, eller sådane, som hade sundare boningsplatser och iagtlogo renlighet.
Under den brådska och förvirring, som rådde i sjukdomens början och under dess häftigaste raseri, kunde de afgifne sjuk-rapporterne icke blifva tillförlitlige.
Man sökte att hjelpa alla sjuka, men huru många, föll aldrig någon in att tänka på.
Sedan lugn återkommit, har genom anstäld *9 undersökning och uppteckning blifvit utrönt, att de som varit angripne af verklig Kolera och ännu lefva, sammanräknade med dem som aflidit, utgör en Summa af i352.
Mäter man antalet af de döde med denna summa, blir morlalilels-föi hållandet här liksom på andra orter i Europa, der sjukdomen med stor intensitet uppstått och sanningen i uppgifterne blifviL följd, ungefär hälften af de af verklig Kolera angripne.
De sjukdoms-förebud, som nästan hvar och en under denna lid kände och för hvilka begärdes råd, räknas icke hit.
Om åter Summan af de döde jetnföres med Folknumren i Staden, blir förhållandet högst nedslående, nemligen nära Sjeltedelen af befolkningen.
Orsakerna härtill igenfinnas i det föregående.
Imellan den irpde och 28:de Augusti tycktes sjukdomen vara stationär och hafva uppnatt sin kulminalions-punkt.
Efter denna tid aflog så väl dess extensilet som intensitet, och deri blef mer åtkomlig för Läkaren, som nu fick för sig en Organisme, hvilken höll på alt gå under i stället för en, hvilken i första ögonblicket var förstörd.
Harliar icke såsom på de fleste ställen, der Kolera-sjukdomen med häftighet framgått, förmärkts hvarken den krassa råhet, som förklarat sjukdomen vara en tillställning af menniskokonst eller Fatalismens blindhet, som förkastar allt Läkare-biträde.
På Landsbygden öfvergick icke Sjukdomen till farsot.
Blott från sju Soknar af Länets Ett Hundrade Tjugo ålla blefvo sjukdoms och dödsfall af Kolera anmälde.
Denria sorgliga Berättelse bör upphöra.
Måtte någon anledning att ånyo fortsätta den, aldrig mer återkomma!
Men på det något godt må äfven sägas 0111 Koleran, bör tilläggas, alt det synes som hon genom sitt öfvervälde så afväpriat och försvagat andre, vanligen gängse sjukdomar och farsoter, att desse allt sedan icke kommit sig rätt väl före, hvadan hälsotillståndet inom Länet alltsedan varit ovanligt godt.
Smittkoppor hafva likväl i år visat sig, men blott sporadiskt, här och der utan alt öfvergå lill farsot, hvarföre ock erfarenheten, att personer, hvilka varit, sorn man trott, pålitligen vaccinerade, dock af dem blifvit angripne och dödade, hittills hos allmänheten väckt mer oro än sjelfva sjukdomen.
Hvad i sista femårs-Berättelsen är anfördt om Sokne-Mcigasiner rofdjurs utödande och Folk-Scholor åberopas här underdånigst.
Sparbanken i Jönköping har under bibehållet och stigande förtroende fortfarit i sin nyttiga verksamhet. j833 års Femårs-Berättelse upplyser att deri då voro insatte 35,600 R:dr 1 sk. och ultagne 8,23o R:dr 32 sk.
Under de sist föiflulne fem åren hafva insättningarne utgjort 20 301,c4° R:dr 41 oc^ ultagningarne 5i,528 R:dr 42 sk. 4 rst.
År 1887 var insättningen störst och minst Kolera-året 1834- Sparbankens ullånta räntebärande Capital, som utgjorde i833 29,997 R:dr, liar sedan ökat sig till 66,33o R:dr 36 sk. 10 rst.
Förvallnings-kostnaden under dess 8 åriga tillvaro har uppgått till blott 2,010
R:dr 29 sk. 8 rst.