Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Väl instämma Utskotten uti motionärernes framställning om värdet och vigten för svenska kyrka af ofvannämnde arbete, hvilket, utgifvet efter den plan, hvarefter detsamma hittills fortgått, skulle på ett värdigt sätt fylla en lucka inom den svenska litteraturen; men ehuru Utskotten derjemte tagit i betraktande, att detta arbete förutsätter en vidlyftig forskning samt att dess utgifvande är förenadt med betydlig kostnad, kunna Utskotten likväl icke dela motionärernes åsigt i afseende på medlet att befrämja detta företag.
Att, såsom motionärerne föreslagit, ålägga kyrkorna i riket att af arbetet inköpa hvardera ett exemplar, synes Utskotten destomindre öfverensstämma med rättvisa och billighet, som arbetets vidlyftighet och kostnad icke kan på förhand bestämmas.
Då likväl framgången af företaget, på sätt Utskotten redan yttrat, är af serdeles stor vigt så väl i kyrkligt som litterärt hänseende samt i väsendtlig mån beror på den afsättning, arbetet kan komma att erhålla, få Utskotten vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer hos Kongl.
Majit, med afseende å ifrågavarande arbetes stora förtjenst, måtte anbefalla samtlige konsistorier i riket att uppmana församlingarne inom stiften att för hvarje kyrka inköpa ett exemplar af samma arbete.
Stockholm den 14 Augsti 1848.
Stats- samt Allm. Bese.- och Ekon.-Utskotlens Utlåtande, N:o 72.
Jfs 72.
Utlåtande, i anledning af vackt fråga om rättighet får åboer å såväl annex- och mensal- som stomhemman att få lösa desamma till skatte.
Uti tvenne inom hedervärda Bondeståndet väckta och till Stats-utskottet remitterade motioner, hafva riksdagsfullmäktige Christen Andersson från Skåne och Bengt Petter Skantze från Hallands län föreslagit, att det måtte tillåtas åboer å annexoch mensalhemman i Skåne, Halland, Blekinge och Bohus län att få sådane af dem innehafvande hemman till skatte lösa, med rättighet för vederbörande pastorer att intill sin afgång åtnjuta den inkomst, som af samma hemman utginge eller i lagligen upprättade kontrakt blifvit öfverenskommen; hvarförutan Bengt Petter Skantze yrkat, att denna rätt måtte utsträckas äfven till stomhemman.
Till stöd för dessa motioner har blifvit anfördt: att berörde hemman under nuvarande förhållanden icke vårdades så väl, som de skulle blifvä, om de af åboerne innehades med full egande-rätt, enär åboerne nu vore underkastade en hög och ständigt stigande beskattning samt icke kunde med säkerhet påräkna, att de mödor, som de å jorden nedlade, skulle komma dem eller deras efterkommande till godo; att, genom stegrade arrende-afgifter, åboernes belägenhet blifvit i högsta måtto beklagansvärd, helst ingen gräns funnes för ett ytterligare stegrande deraf, och åboerne således kunde blifva nödsakade att lemna hus och hem.
Sedan Stats-utskottet ansett nödigt att gemensamt med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet behandla ofvanberörde motioner, hafva Utskotten sammanträdt och tagit desamma i öfvervägande.
Yid afgifvande af sitt utlåtande i frågan, få Utskotten upplysa, att motion i enahanda syftning förevar jemväl vid sednaste riksdag, men ansågs ej böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, enär emot bifall dertill förekomme: att, genom 4 mom. i presterskapets privilegier den 16 Oktober 1723, presterskapet blifvit tiilförsäkradt om bibehållandet vid indelningsstommar och annex, att dem bruka, häfda eller häfda låta; och att denna dispositionsrätt öfver hemmanen skulle väsendtligen inskränkas genom den yrkade rättigheten att lösa hemmanen till skatte, hvilket ock blifvit bestämdt förbjudet genom Kongl, förordningen den 19 September 1723; att vidare det blifvit genom Kongl, resolutionen på presterskapets besvär den 23 December 1747 föreskrifvet, att, då till skatte försålde preslestommar och mensalier såldes utom börd, de finge af kyrkorna eller församlingarne åter inlösas och af pre - 6 Slats- samt Allm.
Be sv.- och Ekon.-Utshotlens Utlåtande, N:o 75. sterskapet sedermera oqvaldt nyttjas; att skatteköp å annex- och mensal-hemman i Skåne och Halland ovilkorligen och i Bohus län vilkorligen, eller, derest besittnings-rätten före år 1810 tillkommit, genom kyrkoherdens städsmål eller antag ningsbref, blifvit förbjudne medelst Kongl, brefven den 22 April och den 22 Maj 1819, samt att, enligt Kongl, brefvet den 4 Maj 1833, annex- och mensal-hemman inom Skåne, Halland, Blekinge och Bohus län, med undantag af enkesäten och de hemman, som kyrkoherde, kapellan eller klockare brukade, böra bortarrenderas på 50 års tid, och konsistorierna ega att, efter vederbörlig pröfning, stadfästa eller afslå de gjorda arrendeanbuden.
Af enahanda skäl, och enär bifall till motionärernes förslag skulle föranleda en minskning i presterskapets, i behörig ordning fastställda, löneförmåner, få Utskotten tillstyrka, att ifrågavarande motioner må förfalla.
Slockholm den 14 Augusti 1848. JW 73.
Ullålande, i anledning af vackt fråga, angående tillsynen d karantdns-bevakningen vid rikets kuster och gränser samt dess bekostande af statens medel.
Inom vällofliga Borgareståndet har herr Bjuhr, uti en till Slats-utskottet remitterad motion, anfört, att, då all sådan karantäns-bevakning, som för betryggande af hela rikets välfärd anordnades och vore förlagd utom territorium af viss kommun samt stöde under Kongl, karantäns-kommissionens eller Konungens befallningshafvandes omedelbara förfogande, icke rimligen kunde betraktas såsom ett kommunal-bestyr, hvilket äfven bevisades deraf, att staten bestridde utgifterne för karantäns-inrättningarne vid Furusund, Djurhamn, Slitö, Drottningskär och Känsö; så vore det äfven statens pligt att bekosta all dylik bevakning.
På grund häraf har motionären föreslagit: att karantäns-bevakningen å rikets kuster och gränser måtte, såsom varande i grunden ett statsbestyr, uti alla dess detailler ordnas och handhafvas utaf de rikets embetsverk, som sådan bevakning nu ombesörja, samt att kostnaden derför malte af staten bestridas, emot rättighet att af de farkoster, som undergå karantän, uppbära lämplige afgifter; alt de kommuner, hvilka redan fått vidkännas kostnader för dylik bevakning, måtte derför, enligt vederbörligen verificerade räkningar, erhålla ersättning af statsmedlen, dock emot skyldighet att till statsverket Stals- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utslcoltens Utlåtande, N:o 73. 7 inbetala do afgifter, de för samma ändamål af sådane fartyg uppburit, samt slutligen, att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t meddela det beslut, som Rikets Ständer uti ifrågavarande ärende kunde fatta.
Sedan Stats-utskottet ansett sig böra gemensn-mt med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet behandla denna fråga, hafva Utskotten tagit densamma i öfvervägande.
Motionen synes åsyfta hufvudsakligen tvänne frågor: den ena, att karantänsbevakningen vid rikets kuster och gränser måtte ordnas och handhafvas uti alla sina detailler af rikets embetsverk, som karantäns-bevakning nu besörja; samt den andra, att bevakningskostnaderna böra af statens medel bestridas.
I afseende å den förra frågan, så torde Utskotten böra erinra, att i riket finnas 2:ne karantäns-kommissioner, hvilka hafva öfverinseendet öfver karantäns-anstalterna, hvar inom sitt distrikt, och alt således en del af hvad motionären påyrkat redan är verkstäldt.
Att dessa kommissioner icke kunna uti alla detailler omedelbarligen verka, synes vara temmeligen gifvet, då man besinnar vidsträcktheten af Sveriges kuster; och det är alltså nödvändigt, att kommunerna sjelfva bidraga, så vidt på dem kan ankomma, till mötande af farsoters införande och spridande i riket.
Utskotten anse således motionen i denna del ej böra till någon .åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda.
Hvad sedermera angår frågan om kostnaden för karantäns-anstallernas bestridande; så torde Utskotten böra upplysa, att, genom Kongl, brefvet den 26 April innevarande år, Kongl. Maj:t, med anledning af derom väckt fråga, förordnat, att ersättning till karantäns-befälhafvarc för de resor, som af karantäns-kommissionerne eller Konungens befallningshafvande anbefallas, eller, om de utan föregående ordres måste företagas, sedermera befinnas hafva varit af behofvet påkallade, skola, derest sådant erfordras, utan afseende å karantäns-befälhafvarnes olika grad, efter lika grund för alla, utgå jemlikt 7:de klassen af rese-reglementet och godtgöras af de under karantäns-kommissionerna ställda medel; hvaremot och sorn de tillförordnade karantäns-befälhafvarne i landsorterne, hvilka skulle inom karantäns-koinmissioncns i Stockholm område utgöra ett antal af öfver 80, endast inom inskränktare dislrikter utöfvade ett ordningsmannabestyr, hvilket blott undantagsvis kunde för dem medföra någon kostnad, och för hvilket bestyr de lika litet som för andre dylika borde af allmänna medel njuta vedergällning, Kongl.
Maj:t funnit något arfvode ej kunna de ifrågavarande karantäns-befälhafvarne tilläggas.
Då slaten således ersätter den hufvudsakliga delen af karantäns-befälhafvarnes egentliga kostnader i och för sådane dem uppdragne befattningar; så anse Utskotten någon vidare ersättning af slaten ej böra lemnäs.
Om det ock måste medgifvas, att, 8 Stats- samt Allm. Besv.- och Elcon.-Utskottens Utlåtande, N:o 74. stundom för kommunerna kunna uppkomma några serskilda omkostnader för mötande af en farsot och dess förhindrande att i riket inkomma, så bör dock tagas i öfvervägande, att dessa kommuner sjelfva draga fördelen af dessa omkostnader, hvilka i allt fall ej kunna blifva af serdeles stor betydenhet, då staten vidkännes de hufvudsakliga utgifterna för karantäns-anstaiterne i riket.
I anseende härtill samt enär det skulle uppgå till serdeles betydligt belopp att aflöna alla de personer, som i ett eller annat hänseende kunde biträda vid karantäns-bevakning i landsorterna, helst, såsom förut blifvit nämndt, ensamt inom karantäns-kommissionens i Stockholm område finnas öfver 80 tillförordnade karantänsbefälhafvare, få Utskotten vördsamt tillstyrka, att motionen äfven i denna del ej må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd.
M 74.
Ank. tili Exp. Utsk. den 17 Aug., kl. 6 e. m.
Utlåtande, i anledning af vackt fråga om utdelning åt församlingarne i riket af 2:ne exemplar utaf Svensk Författningssamling.
Genom remisser från det hedervärda Bondeståndet har Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet till handläggning fått emottaga följande i ofvanberörde ämne framställda motioner: l:o.
Af riksdagsfullmäktigen Tokas Lind, från Götheborgs och Bohus län, som anfört, att, då endast ett exemplar af utkommande förordningar tillsändes hvarje pastor, för att, sedan förordningen blifvit från predikstolen uppläst, i kyrkans arkiv förvaras, men detta exemplar icke finge utlånas, eller ibland allmogen circulera, mången, som, vid uppläsningen af förordningen, icke rätt kunnat fatta dess innehåll, blefvo i okunnighet om föreskrifter, som för honom kunnat vara ganska maktpåliggande att känna; i anseende hvartill motionären föreslagit, att hvarje hädanefter utkommande författning måtte, i tvenne exemplar tilldelas hvarje pastors-arkiv, så att ett alltid kunde vara tillgängligt för församlingsboerne att läsa, och tillfälle sålunda beredas hvarje enskild man att lära känna sina rättigheter och skyldigheter. 2:o.
Af riksdagsfullmäktigen Lars Rasmusson, från förenämnde län, som, under åberopande af hufvudsakligen enahanda skäl, som dem Tobias Lind anfört, jemväl Stais- samt Allm. Vesv.- och Ekon.-Ulskotlens Utlåtande, N:o 74. 9 jemväl yrkat utdelning af författningssamlingen i tvänne exemplar, hvaraf det ena borde, såsom redan stadgadt vore, bland kyrkans handlingar förvaras, samt det andra till ordföranden för socknenämnden öfverlemnas, för att genom hans försorg tillhandahållas dem, som af densamma åstundade del; samt alt detta exemplar, med deröfver förd förteckning, vid hvarje års slut mätte öfverlemnas till skolstyrelsen, som skulle låta de äldre barnen i folkskolan läsa författningarue, hvarigenom motionären ansett »otvifvelaktigt, att i barnaminnet skulle fästa sig begrepp om rättigheter och skyldigheter, till förmån för det uppväxande slägtet.» Sedan Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet ansett nödigt att gemensamt med Slats-utskoltet behandla dessa motioner, hafva Utskotten sammanträdt och tagit frågan i öfvervägande.
Det kan visserligen ej nekas, att, vid förfaltningarnes uppläsande från predikstolen, en fullständig kännedom af desamma svårligen kan af åhöraren vinnas; men då det blifvit föreskrifvet, att hvarje kyrka skall kostnadsfritt erhålla ett exemplar af Svensk Författningssamling, som bör vid kyrkan förvaras, samt hvar och en, som behöfver tillgång till författningssamlingen, eger att vid kyrkan få genomläsa den elter de förordningar deruti, om hvilka han åstundar vinna en närmare kännedom; sä tro Utskotten staten hafva fullgjort allmänhetens skäliga anspråk på tillfälle att taga kännedom om utkommande författningar.
Att utom nämnde exemplar ytterligare lemna ett till sockennämnden för de ändamål, som blifvit angifna, anse Utskotten icke behöflig!, ty sockennämnden är alltid i tillfälle alt, vid förefallande behof, få del af det exemplar, kyrkan erhållit, Genom samlingens circulerande bland allmogen, skulle den snart förstöras eller göras defekt, helst numrorne deraf utkomma efter hand; och någon serdeles nytta kan ej väntas deraf, att skolbarnen, de må vara än så mycket för sig komne, läsa Författningssamlingen, då de af andra böcker kunna hemta en för deras ålder mera lämplig kunskap.
Af dessa skäl och enär molionärernes förslag skulle medföra betydlig kostnad för staten, få Utskotten hemställa, att ifrågavarande motioner ej må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd.
Stockholm der.
14 Augusti 1848.
Vilt. lill B.
Prot. 1847 och 1848■ 4 Sami. 2 Afd. 18 Ifäft. 2 10 Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskoltcns Utlåtande, N:o 75. JfS 75.
Utlåtande, i anledning af vackt fråga om rättighet får magistratspersoner och borgare att erhålla dagtraktamente, då de biträda vid syner och forrättningar för kronans räkning, äfven om sådane räcka blott en dag m. m.
Borgare-ståndet väckt och till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet remitterad motion, har herr Stenberg föreslagit, att, då, genom Kongl, kungörelsen den 18 Januari 1841, det blifvit föreskrifvet, att magistratspersoner och borgare, hvilkas biträde för Kongl. Maj:ts och kronans räkning fordrades vid syner, värderingar och inventeringar, egde undfå 1 r:dr i traktamente dagligen, derest sådane förrättningar räckte mer än en dag; men det ej funnes uågot giltigt skäl, hvarföre godtgörelse icke skulle lemnäs för dylika förrättningar, äfven då de ej medförde mera än en dags hinder, det måtte alltså vederbörande magistratspersoner och borgare förklaras berättigade att åtnjuta det i åberopade Kongl, kungörelse bestämda dagtraktamente, utan afseende på, huruvida förrättningen räckte en eller flere dagar, samt att sådant traktamente måtte utgå jemväl för nödiga expeditionsdagar, äfvensom att ränteri-inventeringar måtte i författningen införas bland öfrige der omnämnde förrättningar, på det något tvifvel ej måtte ega rum derom, att äfven dessa inventeringar voro i samma författning afsedde.
Till stöd för dessa yrkanden har motionären anfört, att embets- och tjenstemän, enligt rese-reglementet af den 5 Juli 1827, voro berättigade till dagtraktamente, utan afseende på den tid, en förrättning kunde räcka, samt att om än en förrättning varade blott en dag, det arbete, som deraf blefve en följd, kunde upptaga ytterligare en eller flere dagar, hvilka, enligt motionärens tanka, icke borde för den vid förrättningen biträdande gå förlorade utan ersättning.
Sedan Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet ansett nödigt att gemensamt med Stats-utskoltet behandla denna motion, hafva Utskotten sammanträdt och tagit frågan i öfvervägande.
Det stadgande, hvaruti motionären, på sätt nämndt är, sökt vinna ändring, är af följande lydelse: »Magistratspersoner och borgare, hvilkas biträde för Wår och kronans räkning »fordras vid syner, värderingar, inventeringar m. m., brandsyner å kronans hus lik— »val undantagne, må, när förrättningen varar längre än en dag, undfå lika trakta»mente, som är dem tillagdt, dä besigtning eller värdering sker utom stad, eller en »riksdaler banko om dagen».
Besv - och Ekonomi-Ulskoltens Utlåtande, N:o Tå. 11 I detta stadgannde hafva redan llikets Ständer, med anledning af derom väckt motion, uti underdånig skrifvelse den 25 sistl.
Juli, N:o 144, hos Kongl. Majit begärt den förändring, att Kongl. Maj:t måtte i nåder förordna, att de vid besigt— ningar och kostnadsförslags uppgörande för Kongl. Maj:ts och kronans räkning biträdande handtverkare skola, äfven då förrättningen icke varar längre än en dag, tilläggas ersättning efter den i högstberörde nådiga kungörelse den 18 Januari 1841 stadgade grund.
I Utskottens tanka fordrar likväl billigheten, att så väl magistratspersoner, som alla de borgare, hvilka biträda vid besiglningar, uppgörandet af kostnadsförslag samt andra förrättningar för kronans räkning, åtnjuta ersättning derför, helst hvad borgare beträffar, den genom förra författningar burskapegande handtverkare tillagda uteslutande rätt till handtverks idkande upphört, hvadan ock borgare icke böra utan ersättning besväras med ett onus, som de handtverkare, hvilka ej erhållit burskap, ega rätt att sig undandraga.
Utskotten få alltså tillstyrka, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om den förändring i Kongl, kungörelsen den 18 Januari 1841, att äfven magistratspersoner och borgare, då de biträda vid besigtningar, värderingar och inventeringar (brandsyner å kronans hus likväl undantagne) må, utan afseende å huruvida förrättningen räcker en eller flere dagar, undfå lika dagtraktamente, som dem nu tillkommer för dylika förrättningar, hvilka räcka mer än en dag.
Hvad åter angår motionärens förslag, att ersättning jemväl borde lemnäs för expeditionsdagar; så enär de flesta förrättningar för kronans räkning utgöras af besigtningar och värderingar, de der icke erfordra någon serdeles vidlyftig eller besvärlig expedition, anse Utskotten motionärens förslag i denna del ej höra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Då så väl i Kongl, kungörelsen den 18 Januari 1841, som Utskottens här— ofvan gjorda tillstyrkan inventeringar blifvit serskildt nämnde och detta uttryck måste anses omfatta jemväl ränteri-inventcringar, anse Utskotten sig böra afstyrka motionärens förslag, att så beskaffade inventeringar borde i författningen upptagas, såsom hörande till dem, för biträde hvarvid ersättning må erhållas.
Slutligen och som det anslag af 900 r:dr, som Rikets Ständer beviljat för bestridande af ifrågavarande ersättning, icke torde efter den af Utskotten tillstyrkta förändring, blifva för ändamålet tillräckligt, få Utskotten tillstyrka, 12 Stais- samt Allm.
Besv - och Ekon.-Ulskollens Utlåtande, A.-o 73. att Rikets Ständer förändra det ifrågavarande bestämda anslaget till ett förslagsanslag.
Reservation af herr friherre Cederström, Jacob: »Då embets- och tjenstemän i allmänhet äro skyldige att verkställa, eller biträda vid, sådane förrättningar vid deras stationer, sorn uti ifrågavarande motion finnas antydda, utan att Kongl. Maj:t och kronan åligger att derför gifva ersättning, och den magistratspersoner tillagda rättighet att njuta traktamente för sådane förrättningar, synbarligen har afseende på det fall, då dessa förrättningar fordra mera än en dags sysselsättning, enär eljest ali sådan besigtning, som rörer till staden ankomne effekter, jemväl skulle betalas, hvilket aldrig ifrågakomma, icke heller vid brandsyner å kronans hus, hvilket af Utskotten jemväl blifvit undanlaget; alltså och enär ett sådant besvär tillhörer embets- och tjenstemän i och för deras innehafvande embeten och tjenster, anser jag motionen böra i denna del ogillas.
Beträffande sedermera Utskottens yttrande i afseende å förslaget, att ränteriinventeringar borde serskildt upptagas bland de förrättningar, för hvilka ersättning borde vederbörande tillkomma; så enär det åligger magistraten att för kontrollen öfver ränteri-uppbörden utse en sin ledamot att förvara den ena nyckeln till ränterikassakistan, så följer ock, att, i och med detta uppdrag, den dertill utsedde ledamoten måste vara närvarande hvarje gång kistan öppnas och för sin säkerhet annotera beloppet af hvad från kassan uttages eller dit nedlägges, vare sig såsom lefvereradt eller deponeradt; samma ledamot bör lika litet som landskamereraren och räntmästaren, hvilka hvardera förvara de tvänne öfriga nycklarue, kunna tilläggas traktamente för den timme eller del af timme, som fordras för kassa-inventering.
Jag anser mig derföre böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, att ränteri-inventeringar aldrig kunnat vara inbegripne under termen af inventeringar, som i författningen finnas nämnda, och hvilka afse inventering i kronans förråder, hvilka fordra daglig närvaro i månader och möjligen år, och att således Utskottens yttrande i denna del jemväl bör afslås.»
Med herr friherre Cederström förenade sig herr af Sillén i fråga om Utskottens yttrande rörande ränteri-inventeringar.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskollens Utlåtande, N:o 76. 13 JIS 76.
Utlåtande, i anledning af vackt fråga om nedsättning i räntan för äldre qvarnar, sorn genom nya qvarnars anläggande lidit eller lida minskning i mäld-afkastning.
Uti en inom hedervärda Bonde-ståndet väckt samt till Stats-utskottet remitterad motion, har riksdagsfullmäktigen Ola Månsson från Skåne anfört, hurusom nya tullmjölqvarnar ej sällan anlades, till mehn för äldre skaltlagde qvarnar, hvilkas egare dervid (ingo vidkännas den förlust i sin inkomst, som vore en följd af de nya qvarnarnes begagnande för tullmäld.
Detta oaktadt ålåge de äldre qvarnarne enahanda skatt, som förut blifvit dem åsatt efter beräkning af en viss gifven inkomst.
1 Skåne funnos till och med qvarnar, som egde endast tvänne par stenar, men icke destomindre rustade häst och karl vid Skånska dragon-regementet, utan att hafva något tillskott från augmentshemman.
Med anledning af berörde förhållanden har motionären föreslagit: att om vid de undersökningar, som, enligt nu gällande författningar, böra af domhafvande och nämnd hållas, då skattläggning af qvarn blifvit sökt, det skulle finnas, att äldre skattlagde qvarnverk genom beviljandet af sökt skattläggning och vid jemförelse af i orten uppförde husbehofsqvarnar, komme att lida minskning i sina påräknade, ingångna eller eljest vanliga mäldelag, syne-rätten då borde, efter noggrann pröfning af sig företeende omständigheter, meddela utlåtande, om och till hvad belopp de äldre qvarnarne borde få tillgodonjuta nedsättning uti den dem påförda räntan, eller der de äldre qvarnarne skulle vara indelda till rusthåll, huru stor andel af sedermera tillkomna qvarnars ränta skulle till augment åt de förra anslås, samt att derefter Konungens befallningshafvande och Kongl. Kammar-kollegium, på hvilkas pröfning skattläggningsfrågan beror, derom vidare måtte förordna; och att innehafvare af redan beskattade qvarnverk jemväl måtte, efter undersökning af Häradsrätten, på enahanda sätt kunna vinna nedsättning i ålagda räntor, eller tilläggas augment, om qvarnverken voro indelde tili rustning, såframt de, genom sedermera tillkomna tulleller husbehofs-qvarnar, fått vidkännas minskning i sina inkomster.
Sedan Stats-utskottet ansett nödigt att gemensamt med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet behandla dessa frågor, hafva Utskotten sammanträdt och tagit desamma i öfvervägande.