Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nov. i834- Reservationer: af Herr Sinart: ”Då jag fullkomligen erkänner giltigheten af de uti Banco-Utskot tels förra Betänkande, rörande de'ta ämne, anförda skäl till stöd för Utskottets tillstyrkan af ett fortfarande understöd till ynglingen Silfverslolpes uppfostran, har jag icke kunnat instämma uti Utskottets nu förnyade förslag, att afpruta 100 R:dr årligen, eller tillsammans 200 R:dr ä det, till uppfostran för aflidne Banco-Conrmissarien Silfverslolpes efterlemnade arne barn vid 1820 års Riksdag, beviljade understöd, om hvars fortfarande under a å 3 år utöfver den då bestämda- tiden Enkefru Silfverstolpe anhållit.
En sådan oegennyttig och nästan outtröttlig arbetsamhet och ihärdighet, som bemälde ynglings
Far och Farfar, Banco-Commissarierne Fredric och Carl Gudmund Silfverstolpe ådagalagt vid samlandet och ordnandet af Banco-Verket rörande handlingar, är både inom och utom Banken, åtminstone nu för tiden, allt för sällsynt, för att icke vara väl förtjent af ett jemförelsevis så obetydligt vedermäle af Representationens erkänsla, som det nu ifrågavarande.
Den Banco-Commissaiierne
Silfverstolpe och deras arfvingar tillerkända vedergällning för de af dem lill Banken öfverlemnade arbeten synes i alli fall icke blifva öfverdrifven, enär endast för ett af dessa arbetens fortsättande från år 1800 till 1828 Banken måst under de senare åren utbetala 4000 R:dr.
Såsom en förtjent belöning för förfäders, mer för det allmänna än för dem enskildt gagnande verksamhet, och såsom en möjligen icke onyttig uppmuntran för Bankens nuvarande Tjenstemän, att åt detta
Verk uteslutande egna sin lid och sin arbetsförmåga, tillstyrker jag, alt äfven det för ynglingen Silfverstolpes uppfostran nu sökta ytterligare understöd af 20a R:dr årligen,, under 2:ne års tid, måtte oafkortad t varda bevi 1 jaell.” Med Herr Stuart förenade sig Herr Friherre Stjernstedt; Herr Lagerheim, Herrar Doctorerne Engeström och Elfström samt Herr Helleday. 6 Sauel—XJ.skcttifs Bi t Mamie /V: > C6. J\:o 60.
Ank. till Exp -Utsi. den ai JVov Betänkande, i anledning af åtskilliga inom Riks-Stånden väckte motioner, om beviljande af pension för aflidne Kamcreraren J. Wallinäs Enka och Barn.
Till Utskottet hafva blifvit remitterade de, af Herr Rosenblad, B., hos Högh Ridderskapet och Adeln, Herr Biskopen af Wingård, inom Högvördiga Preste-Ståndet, Herr Santesson inom Väliofl. Borgare-Ståndet, samt Riksdags-Fulimägtigen Anders Danielsson från Elfsborgs Län inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckte motioner, att, med fästadt afseende å aflidne Banco-Om budet vid Götheborgs Låne-Contor Kamereraren J.
Wallmos ovanliga embelsmanna-skicklighet och det utmärkta gagn Banco-Verket samt serdeles Götheborgs Låne-Contor, hvarest han senast varit anställd, af honom egt, och då dels han i mindre lyckliga omständigheter efterlemnat en talrik famille, som, genom hans bortgång, funne sig, å en främmande ort, beröfvad del enda stödet för sin lefnads-bergning, utan annan utsigt för framtida utkomst, än den pension af allenast 200 R:dr Banco årligen, som de efter Wallmo, hvilken i Banken endast innehaft Bokhållaregrad, hade alt utur Bankens Enke- och Pupill-Gassa uppbära, dels ock bans Enka, såsom sjuklig, icke kunde skänka hans eflerleninade 5 minderårige barn erforderlig vård, en pension af 5oo R:dr Banco måtte beviljas Kamereraren Wallmos Enka och Barn; i sammanhang hvarmed Riksdags-Fulimägtigen Nils Månsson från Malmöhus
Län gjort framställning om enahanda förmon för aflidne Kamereraren vid Malmö Låne-Contor de Mares Enka och Barn.
Utskottet har desse motioner under öfvervägande tagit; och enär jemväl Banco-Fullmägtige, uti infordradt Utlåtande, fullkomligen vitsordat Kamereraren Wallmos utmärkta förtjenster såsom Embetsman, under derjemte yttrad öfvertygelse, att den aflidne, som haft en talrik famille att försörja, icke varit i tillfälle att förvärfva någon enskild förmögenhet, anser Utskottet, lika med Fullmägtige, sådane skäl i närvarande fall förefinnas, alt Utskottet härmedelst får tillstyrka Rikets Ständer, att lill aflidne Banco-Ombudet vid Götheborgs Låne-Contor, Kamereraren JT.
Wallmos efterlemnade
Enka och 5 minderårige
Burn bevilja en årlig pension af 5oo R:dr Banco, att ifrån början af sisth September månad med 125 R:dr i qvartalet utgå och till lika Bnvco-Utskottets Betänkande K\o 66. 7 andelar tillfalla hvarje Barn, intilldess detsamma uppnått 21 års ålder eller döltrarne ingått gifte, så vida detta inträffar före uppnåendet af nämnde ålder, efter hvilka förhållanden pensionssumman för de återstående kommer att proportionaliter minskas.
Och får Utskottet, enär af FullmägLige anmäldt blifvit, att sedan, å deras Dispositions-räkning N:o 2, ett årligt anslag af i633 R:dr 16 sk. förut vore af Rikets Ständer anvisad t, berörde räkning ej kunde för framtiden lenina tiiigång till ifrågavarande pension, hemställa, att den del af pensions-beloppet, som, i anseende lill bristande tillgång, möjligen ej skulle kunna utgöras af Fullmägtiges Dispositions-råkning N:o 2, må tills vidare af Bankens Omkostnads-räkning utgå.
Förbehållande sig Utskottet att, vid upprättandet af förslag till blifvande Banco-Reglemeiite, närmare tillse, på hval sätt detta och dylika anslag af enahanda beskaffenhet må kunna fyllas.
Ilvad åter angår Riksdags-Fullmägligen Nils Månssons ofvanberörde motion, om beviljandet af lika pensions-förmon för aflidne Kamereraren de Ma res Enka och Barn, så, enär Rikets Högloflige Ständer redan, medelst bifall till Ulskoltets under N:o 33 afgifne Betänkande, bestämt det belopp, sistbemälde Enka och Barn komma att i pension erhålla, finner Utskottet något vidare Utlåtande i denna del ej nu erfordras.
Stockholm den 20 November i834* STOCKHOLM, i834, hos J. A. Wat.ldcn.
B ancoUt skottets Betänkande iV.-o 6-f. i N:o 67.
Ankom till Exp.-Utsk. den 2 Dec.
Betänkande, i anledning af väckt fråga, att Banken måtte åter komma i åtnjutande af de fördelar af Mynt-verket, hvilka af ålder varit Banhem förunnade.
Med stöd af 37 §.
Riksdags-Ordningen, har en af Utskottets Ledamöter, Herr Contracls-Prosten L. P. Afzelius, inom Utskottet framställt följande förslag: ■”Då, genom Kongl. Brefvet, af den 17 September 1668, Sveriges Rikes Bank inrättades, och om vissa fördelar till sitt framlida bestånd försäkrades, lemnades väl Kongl.
Myntet under Kongl. Kammar-Collegii disposition eller förvaltning, men åt den nyss stiftade Banken förunnades likväl, efter Myntväsendet häfver en synnerlig gemenskap med Bancoverket,, såsom orden i Kong!.
Brefvet lyda, att efter den varande Myntordningen, , samt flere andra omständigheter njuta deraf (jaf Mvntetj) alla de fördelar, vilkor och för möner, som det Perke t kunde kasta af sig.
Banken borde dock deremot ansvara för alla med Myntverket förenade omkostnader, Myntmästarens m. fl. betjentes underhåll, &c. Detta Kongl, löfte stadfästades och försäkrades ytterligare, i nästan samma ordalag, på Riksdagen i Upsala i6j5, samt genom Kongl. Brefven af den 21 Maji 1719 och den 1 Julii 1720.
Af hvad anledning
Banken sedermera skiljdes från denna förmon, är mig obekant; men lärer detta hafva inträffat omkring 1734.
Myntverket fortfor likväl allt framgent att stå under Kongl.
Kam■mar-Collegii Öfver-styrelse, intill dess Kongl. Majit fann i Nåder för godt besluta, det denna Styrelse borde till Kongl. Bergs-Collegium öfverflyttas, sedan dess förändrade organisation blifvit fullbordad, samt provisoriskt, genom Kongl.
Skrifvelsen af den 24 Julii i83o, tillförordnade Stats-Secreteraren för Handels- och Finance-Ärendena, att under tiden förestå Myntverket, efter det de för detsamma? reorganisation tillsatte
Comiterade blifvit från all vidare åtgärd entledigade.
Enär nu är att förmoda, detKgl. Bergs-Collegium snart kommer, enligt Kongl. Maj:ts förr fattade Beslut, att öfvertaga nämnde Öfver-styrelse, anser jag högst magtpåliggande, att fästa Rikets Höglofl.
Ständers uppmärksamhet på nödvändigheten och vigten Bih. till R.
Prof. lS34, B Sami. 1 Afd. 2 Bandet, 1 i6:de Häftet.
2 Banco-Utskollets Betänkande N.o Gj, deraF, alt de fördelar af Myhtverket, hvilka af ålder varit Banken förunnade, inåtte till densamma återgå, samt dessa håda Verk sättas i en närmare gemenskap med hvarannan, än de nu en längre tid haft.
Så väl för Bankens consolidering, som för den orubbade fortgången af myntning lill vexlingens bedrifvande, synes mig denna förening vara ytterst vigtig och förmonlig.”
För bedömande af detta förslag har Utskottet funnit nödigt inhemta närmare kännedom om de förhållanden och vilkor, under hvilka Banken senast innehaft förvaltningen af Myntverket, samt dervid inhemlat, alt sedan Kongl. Kammar-Collegium, uti Skrifvelse af den 3 Januarii 1719, med tillkännagifvande, det Hennes Maj;t Drottningen i Nåder för godt funnit, att Dess Myntverk icke vidare skulle drifvas för utländske förpaktares räkning, begärt Banco-Fullmägtiges yttrande, om de ville att Myntet skulle åt Banken å nyo upplåtas, samt FullinägLige till svar härå lemnat, att ehuru Fullmäglige nogsamt visste, det Banken, för bekante orsaker, skall ganska ringa eller alls ingen fördel kunnat hafva af Kongl. Maj:ts Silfver-Mynls förlag och drifvande, Fullmäglige dock, ej mindre i betraktande deraf, att Ständerne vid Bank-Verkets inrättande funnit nödigt, att dessa bägge Verken skulle hållas tillsammans, hvilket jemväl uppå framfarne Sveriges Konungars
Nådiga tillåtelse allt framgent öfver 47 continuerat, än ock att härutinnan befordra Kongl. Maj;ts tjenst och Publici bästa, voro benägne Kongl.
Majlis Silfver-Mynt alt emottaga, under förmodan, att vilkoret! i de svåra tiderne gjordes för Banken dräglige; så och efter det Bergs- och Kummar-Collegierne, för deras del, tillstyrkt Myntets öfverlemnande till Bankens förvaltning, såsom för Kronan gagneligast, har, i följd af Hennes Kongl.
Maj:ls Nådiga Skrifvelse den 18 April 1719, Contract om Myntets öfverlåtande till Banken den 5 derpåföljde Maji blifvit af Kammar-Collegium, i samråd med Ständernes lill Bancoverkets öfverseende förordnad* Herrar Deputerade och Fullmäglige, afslutadt, under följande hufvudsukiiga vilkor, nemligen: 1:0 att Banken, vid Myntets förvaltande, skulle alldeles rätta sig efter Kongl. Mynt-Ordningen af den 1 Sept. 1664; 2:0 alt allt bergs-silfver, som lill staden ankommer och förmyntas, skall levereras till Bankens betjente och Mynlmästaren på Myntet; 3:o att lör allt det, som myntadt blifver, skulle bestås Banken i myntarelön, för dess förlag och omkostnader, en viss bestämd afgift efter de olika myntslagen; Eanco-Vtskotlels Betänkande N.o 6f. 3 4:o ntt Kongl. Maj:t förbehalles allt remedium i skrot och korn, sedan Verken, hvar emot annat, i förrnågo af Mynt-Ordningens 8 §. samt Collegiernes Resolution af den 4 Junii 1717, blifvit compenserade; äfvensom Kongl. Maj:t förbeliålles, så af dess eget som utaf allt privat silfver, som myntades, till en besparing af slagskatt, en äfvenledes bestämd afgift efter de serskilda myntsorterna; 5:o att, emot ofvanberörde myntarelön, Banken sjelf måste stå och draga ali afbränning och omkostnad vid Myntet, undantagandes efterskrefne betjentes lön på Kongl. Maj:ts Stat, såsom Guardien, Inspectoren, Proberare!! samt Penninge-räknaren: och ehuru Myntmästaren äfven stöde på Kgl. Maj:ts Stat, skulle han icke desto mindre af Banken erhålla årlig lön; och innan den senare platsen, i händelse af dödsfall eller avancement, återbesattes, skulle Banken först deröfver blifva hörd samt äfven ega rättighet att en eller flere dertill passande personer föreslå; 6:0 att Banken hyresfritt finge disponera de i stora Mynthuset crforderlige rum och lägenheter samt inventarier; 7:0 att det ålåge Banken, att hålla vid Myntet goda och dugliga ar betare samt goda verktyg m. m.; 8:0 att ingen betjente vid Myntverket vore det tillåtet att befatta sig med inköp af guld,och silfver, så väl som med främmande och ogångbart mynt, vid derför stadgadt ansvar; och 9:o att Contractet toge sin början ifrån den 5 Maji 171,9 och varade uti 12 års tid, så vida icke sådane oförmodade hinder och förändringar skulle infalla, att Banken icke kunde hålla Myntet uti sin rätta gång,
då Banken icke vore förbunden till de nu utsatta åren, utan egde frihet sitt Coutract halft år förut att uppsäga.
Vid öfvervägande häraf, och då enahanda skäl, som förmått Rikets Ständers Fullmägtige att år 1719 öfvertaga förvaltningen af Myntverket, jemväl för det närvarande synes tala för denna åtgärd, och ett sådant öfvertagande, uppå lika vilkor, som vid sistnämnde tillfälle bestämdes, visserligen skulle lända Banken till fördel, ej allenast såsom befrämjande en jemn och orubbad gång af sjelfva myntningen, i nion af Bankens behof, utan äfven genom Banken deraf tillflytande vinst, samt det synes med en klok omtanka öfverensstämmande, att, sedan Banken numera börjat med. hardt mynt infria sina utelöpande förbindelser, ingen åtgärd åsidosättes, som kan tjena till
Bankens consoliderande och véxlingens obehindrade fortgång, finner Utskottet sig böra biträda det af Herr Conlracts-Prosten Af~ 4 Banco-Utskcttets Betänkande JV.o 67. zelius framställde förslag; hvadan alltså Utskottet härmedelst får tillstyrka Bikets Höglofl.
Ständer, att uti lill Kongl. Majit' aflåtande underdånig Skrifvelse, med framställning om nyttan och behofvet för Banken, alt åter erhålla förvaltningen af Myntverket på ungefärligen enahanda vilkor, som vid Bankens senaste förpaktning deraf betingade och öfverenskomne blifvit, till Kongl. Maj:ts eget Nådiga ompröfvande denna fråga öfverlemna.
Stockholm den 28 Nov. 1834* Reservationer: af Herr Stuartj C.
G”Oaktadt allt hvad som, både skriftligen och muntligen, blifvit inom Banco-Utskottet anförd t, till ådagaläggande af den föregifna fördelen och nödvändigheten af Myntverkets förenande med Banken under samma styrelse, har jag dock icke härom kunnat blifva öfver tygad.
För min fattningsgåfva åtminstone har det varit och fortfar ännu att vara lika omöjligt att inse det omtalade behofvet af den föreslagna föreningen, som att begripa på hvad sätt densamma skulle, enligt uppgift, kunna medföra någon vinst för Banken eller nytta för Svenska folket.
Det är allmänt kändt, att Myntverket hur i Stockholm, genom dess styrelses oth tjenstemäns nitiska bemödanden, blifvit under de senare firén, med icke obetydliga uppoffringar för det allmänna, försatt i det vida förbättrade skick, deruti detsamma för närvarande befinner sig.
I följd af dessa inom Myntverket sålunda tillvägabragta förbättringar, Verkstulles myntningen nu mera ej allenast med en hastighet, sorn i detta afseende icke leninar något hufvudsaklig! att önska, utan ock med en sådan konstfärdighet, att derstädes präglade nya mynt uthärda jemförelsen med de fleste utländska myntsorter.
Sådant oaktadt är silfver-myntningen dock, hädanefter likasom hittills, förenad med förlust för Myntverket, emedan kostnaderne dervid, oansedt all möjlig sparsamhet och omtanka, icke kunna bestridas med den obetydliga afgift, sorn för myntningen erlägges, eller den så kallade slagskatten.
Varande denna afgift den enda kostnad, som Banken, lika med hvarje enskild, är skyldig att för myntningen af dess silfver vidkännas.
För silfvermyntningens bedrifvande har derföre, sedan längre tid tillbaka, ett årligt Slats-anslag varit beviljad t, men då delta anslag i senare lider, genom myntvärdets försämrande, befunnits otillräckligt, hafva Ri - Banco-Ulskottets Betänkande N:o 6j. 5 kets nu församlade
Ständer dessutom för berörde ändamål anvisat den påräknade vinsten å kopparns utmyntning, enligt de derföre vid denna Riksdag fastställda grunder.
De af Myntverkets ställande under Baucoslyrelsens förvaltning väntade oeconomiska fördelarne för Banken synas följaktligen icke komma att i någon väsendtlig nion öka dess tillgångar, helst dea redan vunna erfarenheten om de anmärkningsvärde kostnader Banken fått vidkännas för drifvande! af dess pappersbruk icke gifyer anledning till den förmodan, alt någon synnerlig besparing af arbets- och förvallnings-kostnaderne vid Myntverket skulle genom det framställda förslaget åstadkommas.
Beträffande åter den om förmälda ytterligare controlen å Bankens uti Myntverkets vård befintliga silfver, så tyckes Banken under nuvarande förhållanden redan vara tillräckligt betryggad fcr all förlust i sådant afseende, enär dess Styrelse, enligt gällande föreskrifter, är både berättigad och förpligtad att deltaga uti inventeringarne å Myntverket samt hos Kgl. Majit anmäla hvad sorn dervid kan finnas att erinra; hvarförutan Rikets Ständer och deras Revisorer ega att granska detta Verks förvaltning ochräkenskaper.
Deremot anser jag det för allmänhetens betryggande emot visserligen icke otänkbara förluster på Bankens penningerörelse vara oundgängligen nödvändigt, att denna Bank, hvilken utgifver sedlar, som med klingande mynt skola inlösas, och det Verk, hvarest detta mynt preglas, icke stå under samma Styrelse.
Ett motsatt förhållande förefaller mig i sanning så olämpligt, att jag icke tror, att detsamma i något ordnadt samhälle eger rum.
Af dessa skid och då, enligt min åsigt, Myntverkets ställande under en af Rikets Ständer tillsatt Styrelse strider emot den Konungen uti 79 §. af Regerings-Formen uttryckligen förbehållna rättigheten att slå mynt, har jag icke kunnat biträda det uti ifrågavarande hänseende af Banco-Utskottet, med en rösts pluralitet, fattade beslut.
Af Herr Helleday: ”Jag instämmer i denna reservation, och tror, alt, om, emot 79 §.
Regerings-Formen, ärendet kunnat upptagas, detsamma bort af sammansatta Stats- och Banco-Utskotten behandlas.”
Med Herr Stuart förenade sig jemväl Herr Grefve Frölich, Herr Friherre Stjernstedt, Herr Biskop Lundblad, Herr Doctor Elfström och Herr Helsitigius.
Af Herr Doctor Moren: ”Icke derföre, att 79 §.
Regerings-Formen lägger något hinder emot Myntets öfverlåtande till Banken, emedan Kgl. 6 Banco-Utskottets Betänkande AT:o 68.
Maj:t, clio ock som Myntet förvaltar, bibehåller elen i Grundlagen försäkrade rättigheten att låta då mynt och föra öfverstyrelse!!; utan derföre, att Banken, såsom Myntets förvaltare, skulle, till följd af detta regale, till Kongl. Maj;t och Kronan komma uti ett annat förhållande, än 72 §.
Regerings-Formen bestämmer, reserverar jag mig emot beslutet.” N;o 68.
r Ankom till Exp.-Utskottet den 2 Dec. ■ C Bi t 'inkantle.j i anledning af Riksdags fullmägtigen Peter Anderssons motion j om förhöj dt arfvode för Rikets Ständers Fullmägtige uti Ranken och Riks g älds-Co/itoret_, samt Ombud vid Låne-contoren.
Genom remiss har Utskottet fått. ifrån Hedervärda Bonde-Ståndet emottaga ett af Riksdagsfullraägtigen Peter Andersson från Hallands
Län afgifvet memorial, deruti lian, med fästadt afseende å otillräckligheten af det honorarium eller arfvode, Rikets Ständers Fullmägtige i Banken och Riksgälds-Contoret, samt Ombud vid Lånecontoren i Götheborg och Malmö, för närvarande åtnjuta för deras mödosamma och i högsta måtto ansvarsfulla befattningar, samt, under erinran, alt det endast vore inom Ridderskapet och Adeln, Preste- och Borgare-Stånden, som omförmälde platser kunde besättas med personer boende på stället, ehui u äfven inom dessa Stånd innehafvandet af samma platser icke borde vara ett monopolium för Stockholm, Götheborg och Malmö, yrkat, att nu gällande arfvoden för Rikets Ständers samtlige, ofvanuppräknade Ombud, måtte, i förhållande till viglen af deras befattningar, förhöjas.
I sammanhang med hvilken motion Utskottet under pröfning tagit en af Directionen vid Götheborgs Låneconlor gjord, och genom Banco-Fullmägtige lill Ulskollet öfverlernnad, ansökning om en sådan tillökning i de för Rikets Ständers Ombud vid Lånecontoren bestämde arfvoden, hvaraf de, i anseende till göromålens vigt och omfattning, syntes vara förtjente, hvilken tillökning
Directionen föreslagit till 5oo
R;dr för hvarje Ombud, så,att årliga ailvodet för ett Rikets Ständers Ombud vid Lånecontoret skulle fastställas Baneo-Utskollels Betänkande N--o 68, 7 lill 1,000 R:dr banco, att beräknas fran oell med år 183 r, då de fleste och hufvudsakligaste af Direclionens nya ■ åligganden tagit sin början.
Varande, till stöd för denna anhållan, af Direclionen hufvudsakligen anfördt: att, utom de åligganden och göromål, som vid Låncontorens inrättande, till följd af Rikets Ständers vid i8a3 års Riksdag fattade Beslut, blifvit för Lånecontoret och dess Direction utstakade, sedermera tillkommit en mängd nya göromål, till följd af de under Riksdagen åren 1828, 1829 och i83o ytterligare tillförordnade Discont-Afdelningar, ej mindre för u låningen å actier och publika papper, än ock till handeln och den större rörelsen; att derförutan ett serskildt uppdrag blifvit till Lånecontorens Direclioner öfverlemnadt, medelst liandhafvandet och vården af den beslutade invexlingen af gamla emot nya banco-sedlar, från och nied 8 sk. till och med 3 R:dr valeur och redovisningen derför; att likaledes det nya åliggande tillkommit för Directionen af Götheborgs Lånecontor, att af actieegare i Götha Ganal-Bolag emottaga actier i Bolaget i afseende på såmedelst beredd rättighet till talan vid Bolagsstämmorne, samt att öfver actiernes deposition meddela bevis och dem förvara, intill dess att de, med bevisens återlemnande, fordrades tillbaka, för hvilka alla tillökningar i göromålen, emot hvad de vid Lånecontorens primitiva inrättande blifvit uti då utfärdade Reglemente föreskrifvet, Directionen hittills icke åtnjutit någon godtgörelse.
Enär, serdeles under nuvarande förhållanden, ali möjlig sparsamhet med Bankens medel måste iakttagas samt ökade anslag, för de af Motionairen uppgifne ändamål, destomindre synas vara af behofvet påkallade, som allt hittills icke saknats skicklige medlemmar af samhället, hvilka, emot de nu bestämda honorarier af årligen 666 R:dr 3a sk. för Fullmägtig ’ — •
. “o i Rikets Ständers Bank och Doo R:dr allt banco för Rikets Ständers Ombud vid Lånecontoren, åtagit sig dessa förtroendeposter, finnér Utskottet sig ej kunna tillstyrka någon tillökning i de honorarier och arfvoden, Rikets Ständers Fullmägtige i Banken och Ombud vid Lånecontoren för det närvarande åtnjuta.
Och lärer Rikets Högh Ständers Stats-Utskott sig utlåta öfver motionen, så vidt densamma rörer ökade honorarier för Herrar Fullmägtige i Riksgälds-Contoret.
Några Ledamöters, reservationer bifogas.
Stockholm den 28 No v. 1834- S Banco-Utskottels Betänkande N:o 68.
Reservationer: af Riksdagsfullmägtigen Peter Andersson från Hallands
Län ”Jag föranlätes att reservera mig emot Utskottets nu afgifna Utlåtande.
Om det, på ena sidan, skulle kunna synas, som, att de Fullmäglige i Banken, som äro bosatte i hufvudsladen, borde vara belåtne med det nu utgående årliga arfvode, då detta arfvode utgör en ren behållning för bemälde Fullmägtige, för hvilka icke kommer i fråga beräknandet al hushyra och lefnadskostnad på stället; så måste det deremot, på den andra sidan, icke kunna ernotsägas, alt detta arfvodes belopp är alldeles ot i H i äcklig t för de Fullmägtige, som väljas och inkallas ifrån landsoiterne, hvilket nödvändigt måste ega rum, i anseende till alla Fullmägtige af Bonde-Ståndet, och äfven någon gång, fastän högst sällan, inträffat inom de öfriga Riks-Standen, som likväl i allmänhet gjort och nödgats göra Ombudsmanskupet i Banken och likaså i Riksgälds-Gont.oret tili ett monopolium för Stockholmsboerne.
I afseende på de Fullmägtige, som inkallas ifrån landet, måste nödvändigt tagas i beräkning hushyra och lefnadskostnad här i hufvudsladen, samt förlusten, genom saknadt tillfälle, att vårda egna angelägenheter i liembyggden; och vore det icke heller obilligt, om arfvodet medgaf kostnaden för en resa en gång om året lill hemorten, för att efterse sitt hus och bern.
I öfrigt förljenar en annan omständighet ett serdeles afseende, den nemligen, alt arfvodet lill Fullmägtige i Banken ända till år 1809 utgick med 5oo R:dr i silfver, motsvarande, efter nu fastställda realisationsgrund, 2,000 R:dr courant; och, då hushyror och lefnadskostnader sedan år 1809 icke minskats, utan snarare förökats, så föreslår jag denna summa, eller 2oco R:dr courant, Lill årligt arfvode för Rikets Ständers Ombud i Banken, deruti, med afseende på vigten och ansvarigheten af dessa Ombuds befattning, någon nedsättning skäligen icke hör ega ruin, åtminstone för dem ibland Ombuden, sorn icke hafva deras bo och hemvist bär i Stockholm.