Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den deri åt delegare gifna rättighet, att i godtgörelse för mislad skog erhålla skogslömödenheter, torde nemligen vid hittills verkställda laga skiften högst sällan bl i f vi t lemnad obegagnad, enär oitast någon af delegarne funnit det för sig mest förmånligt, att ersättningen pä dylikt sätt bestämdes; och till följd deraf har en stor del äfven af den förut sparade skogen nedhuggits, under det att marken för dess verklige egare under afverkningstiden varit onyttig, och efter dess slut, enär hvarken fröträd, eller ens smärre buskar, som tili skydd för uppspirande plantor äro Oundgänglige, qvarlemnals, icke ulan de största svårigheter kunnat göras skogbärandé.
Erkännande, af sådan anledning, behofvet af en förändrad föreskrift uti ifrågavarande hänseende, tveka Utskotten icke alt gifva företräde åt Kerr Grefve Waehtmeisters och Olaus Ericssons förslag framför det af IS ils Nilsson framställda.
Det af sistnämnde motionär påyrkade stadgandet, hvarigenom alverkningstiden kunde blifva ytterligare förlängd och såmedelst hvars och ens rätt att icke inom sitt område lida något intrång af andra än vidare inskränkt, skulle dessutom otvifvelaktig! ej mindre ådraga delegarne icke ringa förökning i de redan nu dryga skiffes-kostnaderne, än äfven i tillämpningen medföra ganska betydlig;» svårigheter, utan att likväl leda til! det åsyftade ändamålet.
Kunde deremot, såsom Herr Grefve Wachtmeister och Olaus Ericsson föreslagit, omförmälda ersättning bestämmas alt utgå med penningar, skulle deu misshushållning med skogen, förutnämnda stadgande, efter hvad Utskotten ofvan sökt visa, är egnadt att framkalla, i väsendtlig män förekommas, helst om det af Utskotten tillstyrkta förhud mot skifte ä skogsmark derjemte komme alt lända lill efterrättelse.
Till stöd för en sådan förändring uti nu ifrågavarande § torde jemväl kunna åberopas det förhållande, att i öfrige läll, då ersättning åt delegare vid laga skifte ifrågakommer, såsom för husflyttning, odling, hägnad, dikning eller plantering, densamma merändels med penningar utgöres; och del torde icke vara mera omöjligt att genom uppskattning beräkna det värde en skogspark eger, än del son» kan tilläggas bus. plante' ringar med det mera, som delegare vid skifte måste mot ersättning afträda.
Utskotten hafva emedlertid hyst betänkligheter mot att tillstyrka bilall lill den af Herr Grefve Wachtmeister och Olaus Ericsson föreslagna förändring ulan inskränkning, enär Lag- samt Allm.
Besv. och Ekon.-Viskottens Betänkande, N:o 30.
17 enär derigenom mången närings-idkare, som vid skifte blefve tilldelad skoglös mark i stället fö” skogbärande, tilläfventyrs kunde blifva, under en längre tid, i mistning af de sko^sförnödenheter, hvaraf han för sin närings utöfvande vore i behof.
Till förekommande af ett dylikt missförhållande, hafva Utskotten trott det vara lämpligt och med nödig försigtighet ötverensstämmande, ali låta det blifva på förrättmngsmännens pröfnimAeroende, huruvida,, för något särskildt fall, omständigheterna fordra, det ersättning för förlorad slåndskog bör i skogslömödenheter och ej i penningar utgå.
Men för alt äfven i sådant fall förhindra en långvarigare skogs-sköfling och på samma gång sätta den verkiiga egaren af den skogbärande marken i tillfälle alt efter kortare^ tid än hittills densamma utan någons intrång begagna, anse Utskotten en inskränkning uti den nu bestämda längsta afverkningstiden böra ega rum, och föreslå derföre denna tid till högst fem år.
Vidkommande särskildt Nils Nilssons förslag i afseende ä till prydnad planterade träd, torde det påyrkade stadgandet derom vara så mycket mera öfverflödigt, sorn, i anseende till det högre värde dylika träd hafva framför andra af samma slag, hvilket högre värde genom deras nedhuggning upphör, hvarje utflyttande al egen fördel måste uppmanas att dem till efterträdaren hembjuda innan deras afverkande i frågakominer, samt dessutom i förevarande § bestämmes, att ersättning äfven för mistad plantering bör, efter thy som skäligt pröfvas, utgå. l»å grund af hvad sålunda blifvit anfördt, få Utskotten vördsamt tillstyrka, dels att, med af slag å Nils Nilssons omförmälde yrkanden, i 3 Kap. 7 § Skiftes-Stadgan må erhålla följande förändrade lydelse:
Mister delegare jord, hvarå han skog fredat eller plantering gjort, och får i stället annan jord, derå ingen eller sämre skog eller plantering finnes: eller varder samfäld skog skiftad, och finnes ej å alla lotlerne lika god ståndskog; gånge jemväl derför ersättning ut i penningar eller ock i skog, der landtmätaren och Gode Männen så pröfva oundgängligen nödigt.
Utgår ersättningen i skog, bör den, efter föregången besigtning af skogens och markens beskaffenhet, utsättas i visst antal såg- och byggnadstimmer, stafrum ved eller koimilor, till afbrukning pä viss lid, högst fem år för den eller de delegare, som lemnat sina sparda skogslotter och i stället fått afbrukad mark eller eljest i ståndskog blifvit lidande. dels att till de frågor, som i 6 Kap. 2 § Skiftes-Stadgan finnas anmärkte, såsom dem, i hvilka Skiftesmannen och Gode Männen ega att, efter rådplägning med delegarne, besluta, fragen, huruvida ersättning för skog skall i penningar efier skog-förnödenheter utgå, matte tilläggas; saint dets att uti to Kap. 8 § sistnämnda fråga måtte anmärkas bland dem, hvilka Egodelmngs Riittens upptagande och afgörande tillhöra. ii Kap. 4 § af Olof Lindström: alt skiftesmannen må åligga att, på samma gång han meddelar delegarne öfrige, skiftet tillhörande, handlingar och skiftet förklaras alslutadt, till delegarne äfven aflemna renoverad karta öfver skifteslagets egor, hvarförutan jordegarne icke kunde med någon säkerhet granska och bedöma förrättningen, samt *lii i> c# jjp*.? 4SS4. 7 Sami. 2 Afd. 46 Häft. 18 Lag- sami Allm.
Besv. och Ekon.-Utskotlens Betänkande, N:o 30. af Nils Nilsson: att, da det vore stadgadt, alt kronobetjeningen, uppå skiftesmannens reqvisition, hade att utlaga lösen för de under skifte förde protokoll, afslutadc föreningar, jemte ego-graderings-längd, samt hafde- och delnings-beskrifning, äfven föreskrifvas måtte, alt »samma mindre kostsamma utmälningssätt bör begagnas i fråga om lösen för kartor och andra än förutnämnde handlingar, som landtmätaren på tjenstens vägnar är skyldig alt utlemna.»
Hvad först Olof Lindströms ofvanberörde förslag angår, anse Utskotten sig böra lasta uppmärksamheten derpå, att landtmätare, under den korta sommartiden, då han måste sysselsätta sig med mätningar och arbeten ute å marken,, icke utan att uppofFra en för honom dyrbar lid, skulle kunna företaga kartans renovering, hvilket arbete dessutom skulle föranleda dröjsmål med afslutande icke allenast af det ifrågavarande skiftet, utan äfven af andra, på landtmätarens handläggning beroende, förrättningar, samt för delegarne medföra ökad kostnad, enär skiftesmannen i allt fall vore berättigad och skvldig, att, sedan skiftet blifvit läststäldt, ny karta, med bevis om lastställelsen, delegarne mot lösen tillställa.
Och då kartans aOemnande vid den föreslagna tiden icke är ovilkorligen nödigt för att sälta delegarne i tillfälle att bedöma skiftet, emedan delegarne kunna vid skiftes-ulslakningen, genom tillgång till konceptkartan och genom skiftesmannens anvisningar, förskaffa sig nödig upplysning om skiftets beskaffenhet, få Utskotten hemställa, att nammie förslag icke millie bifallas.
Och hvad angar ofvananmärkla, af Nils Nilsson framställda, påstående, så och då för den händelse, att vederbörande försumma att inom behörig tid utlösa sådane handlingar, landtmätaren är skyldig alt dem tillhandahålla, denne, lika litet som hvarje annan embetsman, lärer underlåta att genom kronobeljeningens eller magistrats försorg låta utmäta den honom för dessa handlingar tillkommande lösen, helst utmätning genom annan myndighet enligt lag icke torde kunna ega rum, anse Utskotten vidare föreskrift derom icke erforderlig. 5 § af Johannes Nilsson: att, då icke sällan inträffade, att delegare, för att fä landtmätare tillstäldt utslag, hvarigenom skifte blifvit af Egodelnings-Rätten ändradt, måste begifva sig till dennes, stundom långt aflägse belägna, hemvist, och möjligen, derest landtmätaren der ej anträffas, derifrån till något okändt, förrättningsställe, stadgande måtte, till förekommande af den tidsutdrägt och de kostnader, som såmedelst förorsakas, berörda § tilläggas, hvarigenom, då skifte, genom laga kraftegande utslag, blifver antingen helt och hållet, eller i en eller annan omständighet ändradt, domaren, som utslaget meddelat, varder ålagd att, sedan utslaget vunnit laga kraft, tillställa skiftesmannen, jemte skifteshandlingarne, ett på ostämpladt papper och med tät stil utskrifvet transsumt af samma utslag, så vidsträckt som ändringarne föranleda; och borde sedermera skiftesmannen till Konungens Befallningshafvande öfver delfåendet insända bevis.
Emot detta förslag få Utskotten anmärka, dels att, genom ett dylikt åläggande, domaren på visst sätt skulle göras till ombud för de rättsökande, hvilka det eljest tillhör att vidtaga sådane förfoganden, som, öfverensstämmande med lag, de kunna finna för det åsyftade ändamålet mest lämpliga, samt dels att ett stadgande af påyrkad syftning dessutom skulle för delegarne sjelfve kunna blifva ofördelaktigt, derest domaren fördröjde afsändandet af det ifrågavarande transsumlel, i hvilket fall ett uppskof med förrättningens företagande vållades, som det nu beror på delegarne att förekomma; och få Utskotten af desse skäl, och då, enligt 18 Kap. 5 § Skiftes-Stadgan, ordföranden i Egodelnings-Rätten ej eger att från sammanträdesstället afresa, innan lian nödiga exemplar af Rättens protokoll och utslag till parterne aflemna!, samt desse således, genom alt på - Lag- samt Allm.
Besv. och Ekon.-Ulskottens Betänkande, N:o 30.
19 yrka iakttagande af berörde stadgande, kunna undvika de af motionären antydde olägenheter, tillstyrka, alt Johannes Nilssons motion måtte lemnäs utan afseende. 15 Kap. 1 § af Nils Nilsson: alt ett stadgande mätte utfärdas, hvarigenom hvar och en delegare berättigas att, då nytt skifte tillträdes, så snart tiden till klander derå tilliindalupit, eller detsamma genom laga kraft egande utslag blifvit faststäldt, sjelf berga växande gröda icke allenast å åker, utan äfven å äng, der ej annorlunda åsäinjes.
Den grund, hvarpå tillåtelsen lör delegare alt i ofvannämnda fall sjelf berga sin å åker växande gröda stödjer sig, torde emedlertid, efter Utskottens uppfattning, i fråga om äng, vara lika litet tillämplig, sorn hvad angår annan mark, såsom skog, betesmark, torfmosse o. d., hvarå något utsäde icke blifvit gjordt eller annan kostnad nedlagd, deraf frukten under det pågående året kan påräknas; och en utsträckning af berörde tillåtelse skulle således leda till ett ingrepp i den enskildes eganderält, hvilket på antagna rätts-principer icke kunde försvaras.
Af denna anledning och i betraktande deraf, att det är delegarne obetaget alt, angående liden för lotternas tilltriide, träffa vänlig öfverenskommelse, hvilket också i de fleste fall lärer ega rum, få Utskotten tillstyrka, ali Nils Nilssons motion i denna del icke må bifallas. 1 i Kap. 1 § af samme motionär: att, med ändring af denna §, den föreskrift måtte meddelas, att, då protokoll ej genast vid sammanträde kan författas, detsamma först vid nästa sammanträdes början bör justeras, så framt landtmätaren icke finner att omständigheterna annat kräfva.
Stadgandet i nämnda §, att förrättnings-protokoll bör inom åtta dagar efter hvarje hållet sammanträde uppläsas, och med landtmätarens, Gode Männens samt närvarande delegares påskrifter förses, har uppenbarligen tillkommit med afseende å dessa personers säkerhet, enär, hvad under ett sammanträde förefaller, lätteligen efter en längre tids förlopp hos någon af de närvarande kan falla i glömska.
I allmänhet lärer emedlertid vid hvarje förrättnings-tillfälle protokollet genast författas och justeras; och högst sällan torde något sammanträde blifvit hållet endast för protokolls-justering, likasom några olägenheter af stadgandet, så vidt Utskotten erfarit, icke gifvit sig tillkänna.
Utskotten hemställa alltså, alt om-förmälda förslag må lemnäs utan afseende. 1S Kap. 1 § af Nils Nilsson: att, på det ordföranden i Egodelnings-Rätten må hos ledamöternc kunna påräkna erforderlig sakkännedom, som blott kunde vinnas af dem, som voro anställde vid eller utgått från Skiftes-verket, nämnda §:s andra och följande punkter måtte erhålla följande förändrade lydelse: »Ledamölcrne i Rätten utgöras af en i länet tjenstgörande landtmätare och 2:ne andre, i landthushållningen kunnige, män, hvilka sednare, på föranstaltande af Domaren i orten, inför Härads-Rätten, genom sockne-fullmäktige, efter förmedlade hemmantalet utväljas, företrädesvis bland deni som tjenstgjort vid Skiftes-verket.
Uppstår laga förfall för landtmätare, kalle ordföranden annan landtmätare; om för någon af de andre leda - 20 Lag- samt Allm.
Besv. och Ekon.-Vtskottens Betänkande, N:o 31. moleme, tillkalle han Gode Män.
Landtmätare må icke döma i mål, dem han som skiftesman handlagt; oell annan ledamot icke, der han som God Man biträdt.
Landtmätare, så väl som annan ledamot, skall, innan han i Rätten inträder, doraare-ed aflägga, om denna ed förut ej svuren är.»
För det af motionären angifna ändamål, torde den föreslagna förändringen af Egodelnings-Rättens sammansättning vara så mycket mindre behöflig, som skiftesmannen, hvilken, såsom redovisande för sin förrättning, måste vid Egodelnings-Rättens sammanträde vara tillstädes, bör densamma med alla nödiga upplysningar tillhandagå, och ordföranden dessutom eger att annan landtmätare, om så behöfves, Rällen till biträde kalla; med afseende hvarå och då den påyrkade förändringen i allt fall torde vara allt för mycket stridande mot de grunder, som hittills blifvit följda vid organiserandet af landets underdomslolar, hvars samtlige ledamöter utses af dem, hvilkas domare de skola vara, saint den landtmätare, som blefve till ledamot i Egodelnings-Rätten förordnad, svårligen kunde undgå att sina egentliga åligganden försumma, då han såsom domare skulle bevista Rättens alla sammanträden, Utskotten anse sig böra hemställa, att å omförmälda förslag afseende icke må fästas.
För den händelse, att Rikets Ständer i allo, eller till någon del, bifalla de af Utskotten här ofvan tillstyrkta ändringar och tillägg uti ifrågavarande Stadga, få Utskotten slutligen härmed vördsammast föreslå, all Rikets Ständer mätte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, att Kongl. Muj:t täcktes, genom utfärdande författning, uti Kongl. Stadgan örn Skiftes-verket göra de ändringar och tillägg, Rikets Ständer sålunda godkänt.
Stockholm den 27 Oktober 1854. lV:o 31.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 30 Okt. 1834, kl. 42 m.
Betänkande, i anledning af väckt fråga om f örbud för landtmätare, dels att på en gäng innehafva förordnande till mera än en förrättning, samt dels att för skiljoliniers utstakning beräkna arfvode.
Berörda yrkanden hafva vid innevarande Riksmöte blifvit inom Hedcrv.
Bonde-
, Ståndet framställde af Riksdags-fullmäktigen Olof Lindström från Westerbottens län uti en till Lag-Utskottet remitterad motion, som detta Utskott gemensamt med Allmänna Besvärs* ocb Ekonomi-Utskottet tagit i öfvervägande.
Hvad dervid först angår del föreslagna förbudet för landtmätare att på en gång innehafva förordnande till mera än en förrättning, få Utskotten anmärka, att det icke alltid Lag- samt Allm.
Besv. och Ekon.-Ulskottens Betänkande, N:o 31. 21 alltid är på landtmätaren beroende, huruvida påbörjad förrättning kan utan uppehåll handläggas oell afslutas.
Anledningar till uppskof dermed kunna nemligen, utan förrättnings-mannens förvållande, uppkomma derigenom, att vid ego-skiften klagan hos Egodelnings-Rätt af delegare (öres öfver, af skiftesmannen och Gode Männen meddelade, beslut i sådane frågor, sorn skola pröfvas och afgöras innan skifte får fortsättas, eller att underställning hos EgodelningsRätt måste göras i fråga om utläggande af större antal skiften, än det i allmänhet tillåtna, äfvensom, både vid skiften och andra förrättningar, i följd af tvister om rågångar.
Att betaga landtmätare rättighet, att, under den tid en af honom påbörjad förrättning, i afvaktan på dylika frågors pröfning, förblefve hvilande, hvarigenom lätteligen skulle kunna inträffa, det han en längre tid blefve ulan sysselsättning och i saknad af den bergning, han af sitt yrke skäligen bör kunna påräkna, vore således uppenbar orättvisa.
Antalet af förrättningar, en landtmätare kan på en gång besörja, beror dessutom ej mindre af förrättningarnes beskaffenhet, än äfven lika mycket på landtmätarens skicklighet och drift; men att på förhand bedöma förrättningens beskaffenhet, är icke möjligt, då mången gång ett mindre skifte kan medföra mera besvär än ett större, och skyndsamheten vid skiftesförrältningar är i de flesta fall väsendtligen på delegarnes sämja beioende.
I anledning häraf och då i 19 § 4 mom. samt 22 § af gällande
Instruktion för landtmäteriet i riket meddelade föreskrifter om den General-Iandtmäteri-kontoret tillkommande kontroll öfver landtmätares dagböcker, samt om den uppsigt öfver landtmäteriverket inom hvarje län, som bör af Konungens Befallningshafvande utöfvas, synas Utskotten uti ifrågavarande hänseende vara tillfyllestgörande, enär Konungens Befallningshafvande kan tillhålla landtmätare att sina skyldigheter med flit och noggrannhet uppfylla, samt att förrättningar, till hvilka de erhållit förordnande, så snart ske kan, företaga och fullborda, få Utskotten, med afseende jemväl derå, alt, då jordegare icke kunna förvägras att till landtmäleri-lörrättning erhålla den landtmätare, de begära, den af motionären yrkade föreskriften otvifvelakligt skulle leda till fördröjaude af tillämnadt skifte, intilldess landtmätaren vöre af samma föreskrift oförhindrad att förordnandet emottaga, hvarigenom ett skadligt band på jordbrukets förkofran tillika skulle uppkomma, härmed vördsamt tillstyrka, att omförmälda påstående icke må bifallas.
Beträffande åter yrkandet derom, att arfvode för utstakning af skiljolinier icke må få, af landtmätare, delegare påföras, lill stöd hvarför motionären anfört, att denna rättighet syntes föranleda till öfverflödiga skiften i skogsmarken, så och då Utskotten icke kunna föreställa sig, att någon landtmätare, endast med beräkning på en obetydlig vinst, skulle vilja afvika från de i berörde hänseende gifne föreskrifter, helst sådant svårligen utan ansvarspåloljd kunde ega rum, samt det otvifvelakligt vore högst obilligt, att för ifrågavarande, ofta med synnerlig möda och tidspillan förenade arbete, beröfva skiftesmannen all godtgörelse, en obillighet, som icke undanröjdes, om, såsom motionären föreslagit, arfvodet för uträkningen och skiftesläggningen i stället ökades, anse Utskotten motionen äfven i denna del icke förtjena afseende.
Prot. 1833 & 1834. 7 Sami. 2 Afd. 16 Haft.
STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS^ 1854.
Besv. och Ekon.-Utskottens Memorial, N:o 32. 1 ItfiO 112.
immi; TIM.
3 & bium® a iMM-MåaiDMS PROTOKOLL VID La^inait Etiksdaffen i Ntockholni Aren 1856, 1857 neli 1858.
TIONDE SAMLINGEN. jsu 4 Tdclnin^en:
Expeditions- UIsko i tets Förslag till liikets Ständers underdåniga Skrifvelse)' till Kongl. Majit, m. m. ii« irna».
Expeditions- U Isko Hets Förslag till underd.
Skrifvelse N.-o 1.
I Uppläst och godkändt hos Kidd. oell Adelil den to Dec. lttäfi.
Prpsle
Stå ridet den lo — — Borgare-Ståndet den to — — Bonde-Ståndet den 13 — — Rikets Stiinders underdåniga Skrifoelse tili Kongl. Majit, angående
Riksdag skostnader nan bestridande genom Riksgälds-Kontoret.
(Stals-Ulskoltels Memorial N:o 8). S. A. K. Rikets Ständer få härmedelst i underdånighet anmäla sitt fattade beslut, att sådane af nuvarande Riksdag föranledde utgifter, som i anseende lill deras föremål eller beskaffenhet och i likhet med hvad under Rikets Ständers sednasle sammanvaro egt rum, dels redan blifvit, dels framdeles, under Riksdagens lopp, varda af Eders Kongl. Majit i Nåder godkända och å Stals-Kontoret anvisade, skola, elter erhållna reqvisitioner och anställd granskning af derför aflemnade verifikations-handlingar, sistnämnda Embetsverk af Riksgälds-Kontoret godlgöras : framhärdande &c. Stockholm den 13 December 1856.
Prat. 4856 & 4857. 10 Sami. 4 Jfd. 1 9 Expeditions-Utslcottefs Förslag till anderd.
Skrifvelse N:o 2.
HJ:o f. Upplnst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 30 Dec. 1836.
Presle-Slåndel den 3 Jan. 1857.
Borgare-Ståndet den 3 — — Iiondc-Slåndet den 3 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående medels anvisande lill vestra och södra jernvägs-slambanornas fortsättande.
(Stats-Utskoltets Utlåtande Nio 16). S. A. K. Enligt hvad E. K. M:t för Rikets Ständer tillkännagifva i Dess under den 28 sistlidne November aflåtna Nådiga Proposition, angående utförandet af de större jernvägsanläggningar, som utaf allmänna medel böra bekostas, skulle den vid 1856 års slut återstående behållningen utaf den summa, 5,000,000 R:dr B:ko eller 7,500,000 R:dr Riksmynt, som under nästlidne Riksdag anvisades för påbörjande af tvänne jernvägs-stambanor, den ena eller den s. k. vestra, utgående från Götheborg, och den andra, eller den södra, från Malmö, endast kunna beräknas utgöra omkring 400,000 R:dr sistnämnde mynt.
Då denna behållning icke torde komma att lemna erforderlig tillgång för de å dessa stambanor pågående arbetens oafbrutna fortsättande intill dess Rikets Ständer, efter föregången granskning och pröfning af de angående Svenska jernvägarnes riktning och utförande under innevarande Riksdag framställda förslag, blifva i tillfälle att bestämma och anvisa de summor, som kunna komma att anslås lill utgående för statens jernvägsbyggnader under loppet af år 1857, hafva Rikets Ständer, på det att icke omförmälda, för statens räkning företagna, jernvägs-arbelen må behöfva afbrvtas under den tid, som erfordras för behandlingen och afgörandet af de Rikets Ständer underställda frågor om Svenska jernbanornas utförande och sträckningar, funnit sig böra, i afräkning å de särskilda anslag, som under nuvarande
Riksdag kunna för statens jernvägs-bvggnader varda beviljade, anvisa en summa af Femhundratusen (500,000) R:dr R:mt för att, efter 1857 års ingång, i mån af behof, från Riksgälds-Kontoret utgå till E. K. Mits Nådiga disposition och fördelning för fortsättandet och fullföljandet af arbetena på vestra och södra stambanorna, enligt de för dem redan fastställda riktningar, eller för den förra banan Exp c (lil io tis- Utsi; o 11 e ts Förslag lill underd.
N:o 3. 3 genom Skaraborgs län emot Götha Kanal, och för den sednare genom Malmöhus län emot Finja-sjön.
Hvilket Rikets Ständer fa i underdånighet anmäla; framhärdande &c.
ÄT:O SI.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 10 Jan. t!157.
Presle-Ståndel den 10 — — Borgare-Ständel den 14 — — Bonde-Slåndel den 14 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående godkände Jorslug lill ändringar i Rikets Grundlagar.
(Konst.-Utskottets Memorial N:is 2 och 4). S. A. K.
Efter det Rikets Ständer lill pröfning förehafl åtskilliga vid sistlidne
Riksdag väckta och lill afgörande vid innevarande
Riksmöte lagligen beredda förslag till ändringar i Rikets Grundlagar, hafva Rikets Ständer samfäldt godkänt de sålunda föreslagna törändringarne i 35 § Regerings-Formen, angående förtroende-svsslor; i 52 § Regerings-Formen och 24 § Riksdags-Ordningen, angående tillförordnande af Bonde-Slåndets Sekreterare: i 56 och 81 §§ Regerings-Formen samt 29 § 1 mom.
Riksdags-Ordningen, angående behandlingen af frågor om ändring i Grundlagarne; i 69 § Regerings-Formen, angående behandlingen af Stats-l)tskollets betänkande!! i vissa frågor; i 11 och 14 §§ Riksdagsordningen, angående städernas representalions-rält; i 11 och 15 §§ Riksdags-Ordningen, angående förrättande af Riksdagsmanna-val för Bonde-Ståndet, och i 68 § Riksdags-Ordningen, angående liden för Revisionerna af Stats-verkels, Bankens och Riksgälds-Kontorets tillstånd, styrelse och förvaltning, samt tillägg i 98 § Regerings-Formen och 63 § 4 mom. Riksdags-Ordningen, angående Suppleant för Rikets Ständers Justitie-Ombudsman, och vid 46 § Riksdags-Ordningen, angående sammanträde af Riks-Stånden för gemensamma öfverläggningar, äfvensom, i sammanhang dermed, ändring i 110 § Regerings-Formen samt 48 och 78 §§ Riksdags-Ordningen; genom hvilka förändringar omförmälde
Grundlags §§ och mom. komme att erhålla följande lydelse, nemligen: 4 Exp e ili lions-U Is kol tets Förslag lill underd.
Skrifvelse N:o 3.