Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsi. den 3 Juni ,. 11. 4 «'• ne. Betänkande, i anledning af vädel motion att förekomma Tjenste-accord.
Från Hedervärda Bonde-Ståndet bar Utskottet emoltagil en af Riksdags-fullmägtigen Petter Mårtensson från Jönköpings
Län väckt mott n, att, sedan Kongl. Majit, för att förekomma tjenste-accorden bland LandtStateus tjenstemän, täckts i Nåder anbefalla, att vid ansökningarne skota fogas föibindelser af de sökande all hvarken utgifva eller vid sm afgång fordra någon afgift i egenskap af så kalladt accord , af hvad namn det vara må, sådana förbindelser hädanefter måga ulgifvas under Ed,förpäg - si lim.
Bese.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, iSr ■'o 45. telse; men som öfverträdelser itf de i fri) ga varande förbindelserna äro fwrenade med embelsmanna-ansvar, så val för tjenslemannen sjelf’, som för flen förman, af hvilken han lill tjernsten föreslås, såvida denne om öfverträdelsen kan ega kännedom, och förbindelsen således har helgd af embets- och l jenslemanna-eden, anser Utskottet den yrkade ytterligare bekräftelsen icke vara nödig eller lämplig, hvarföre Utskottet hemställer, att Petter Mårtenssons motion lemnäs utan afseende.
Stockholm den 2 Juni iS/jo, N:o 45.
I Ant. till Exp, Utst. den S Juni, kl. 4 e. mv ffctänlcande, angående föreslagen indragning af vice Presidents-Embeten i Ilof-Rätterne och förändrad benämning af Hof-Rätt er nes Ledamöter, samt om ordningen för förslag till Ledamöter i Hof-Rätter och Coltegier.
Genom motion inom Vällofl. Borgare-Ståndet, har Ilerr Bagge föreslagit , dels att vice Presidenls-Em betena inom Hof-Rätterne måtte indragas, dels alt, sorn det skall synas oformligt, att Ledamöter i en ÖfverRätt hafva olika benämningar, då deras befattning är lika, hvilket förmodas hafva föranled t Kongl.
Majit alt, vid Kammar-Rättens och Kongl.
Collegiernes reorganisation, borttaga Assessors-benämningen , denna benämning äfven för Hof-Rätterne måtte upphöra, hvaremot, på det skicklige sökande till Råder i Rikets Öfver-RätEer och Coltegier må kunna sig. anmäla, samt det icke ensamt bero af Presidenterne alt föreslå den, som någon af dem finnér skicklig och förtjent, ifrågavarande Råds-Embelen icke borde utnämnas i annan ordning, än efter af Öfver-Rätter och Col legiér upprättade underdåniga förslag å Irenne sökande, i enlighet med hvad för Åssessors-Embeten är stadgadt genom Tjenste-betänkandet, som blifvit faststäldt, genom Kongl.
Förordningen den 20 November 1756, och hvaröfver den förklaring borde begäras, dels att den Öfver-Rätters och Collegiers Betjente förunnade rättighet, att en af dem bör på förslag uppföras, icke är att förstå så, som G Allm. Besv.- och Ekori.-UIskotlets Betänkande, IV:o 45. skulle de vara berättigade att alllid intaga första rummet, hvilket i senare lider skall blifvit tillämpadt, utan att bemälde
Betjente böra tilldelas det ruin på förslaget, sorn är öfverensstämmande med ådagalagd skicklighet och förtjenst, i jemförelse med de tvänne sökande, hvilka i öfrigt komina att derpå uppföras.
Sorn vice Presidenterne i Hof-Rätterne hufvudsakligen endast tillhörer alt företräda Presidenternes ställen , vid tillfälle af deras frånvaro, eller då de äro hindrade, och detta skall synas lämpligen kunna bestridas af den för hvarje tillfälle närvarande äldste Hof-Rätts-Ledamoten, utan rubbning af ärendenas jemna gång , kan Utskottet icke tveka, att ju deras embeten äro umbärliga, hvilket också visat sig med Hof-Rälten öfver Skåne och Blekinge, der någon vice President aldrig funnits; hvarföre Utskottet tillstyrker, att Rikets
Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa, att vice Presidenls-embetena i IIof-Rätterne måga indragas vid nu varande innehafvarnes afgång; äfvensom Utskottet instämmer i motionärens åsigt, alt, då Hof-Rältens samtlige Ledamöter hafva likartade embetsåliggande, det icke finnes någon giltig anledning för den olika benämningen af Hof-Rätts-Råd och Assessorer och den dem emellan varande skillnaden i värdighet; och lår Utskottet således hemställa, att Rikets Ilöglofl.
Ständer bos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om förändring deraf, så att benämningen af Assessorer upphörer och samtlige Ledamöterne benämnas HofRätts-Råd samt tillerkännas den dermed föi enade värdigheten.
Hvad åter beträffar den af motionären föreslagna ordningen för upprättande af förslag till Ledamöter i Hof-Rätterne och Collegierne, får Utskottet åberopa dess serskildt afgifne Utlåtande jN7:0 2 angående iagttagelser vid befordrings-förslug i allmänhet.
Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottels Betänkande , IV:o 46.
Ank. till Exp. Utsk. den 3 Juni, kl. 4 e. ra.
Betänkande, i anledning af vackt motion, att befordringar till Embeten och 7jens ler icke måga hindra Embetsverk ens förändrade organisation.
Genom elt från Vallon.
Borgare-Ståndet remitteradt memorial, liar Herr Bagge föreslagit, att, som det icke sällan erfares, att hinder för reformer i Embelsverken möter derigenom, att embets- oell tjenstemän påyrka att blifva bibehållne vid deras embeten oell tjenster, så beskaffade, som de voro, då de dertill befordrades, det må genom allmän Författning stadgas, att skeende befordringar icke måga hindra de förändringar i Erabetsverkens organisation, som Konungen och Rikets Ständer kunna finna vara forén lige med Rikets väl.
För det sålunda antydda ändamålet, har hittills, under det StyrelseVerkens förändrade organisation varit förberedd eller fortgått, vanligen varit iagttaget, att, vid inträffande ledigheter af embeten och tjenster, på hvilka förändringen ansetts kunna veika, de icke blifvit tillsatta annorlunda, än tills vidare, eller ock att i de derå utfärdade fullmagterne varit förbehållet, att löne-vilkoren skulle lämpas, efter hvad vid den skeende organisationen kunde bestämmas, och på sådant sätt synes det af motionären befarade hindret för organisationens fortgång, äfven framdeles kunna förebyggas; hvaremot det af motionären -föreslagna stadgandet skulle vara stridande emot 36 § Regerings-Formen, så vidt det vore fråga om embets- och tjenstemän, som icke annorlunda, än efter ransakning och dom, kunna mot sin vilja från sina sysslor skiljas, och är öfverflödigt, med afseende å dein, som uppräknas i 35 § Regerings-Formen, då desse kunna entledigas, när Kongl. Maj:t pröfvar Rikets tjenst det fordra; hvarföre Utskottet måste tillstyrka, att förslaget lemnäs utan afseende.
Stockholm den 2 Juni 184o. hillin. Besv.- och Ekon.-Ut shot tels Betänkande.
N:o 4 7. N:o 47.
Utsk. den 3 Juni, kl. 4 e- m> Betänkande, i anledning af väckt motion om iagttagelser vid utnämningar till Riddare värdigheter^ Från Högloft.
Ridderskapet och Adeln har Utskottet emot tagit en motion af Herr Rosenqvist af Akershult, hvari framställes, huruledes Kongl. Förordningen den a3- Februari 1748, angående de 3:ne förnämsta Riddare-ordnar, föreskrit ver, alt dessa, dåde tilldelas enskilde Svenskar, icke kunna förvärfvas annorledes, än för ådagalagde stora talanger, tapperhet, långvarig och nyttig tjenst, snille och för Riket nyttige egenskaper, samt att hvar och en„ sorn till .Riddare af Svärds- edler Nordstjerne-.Orden utnämnes, skall gifva förteckning på sine gjorde tjenster, samt i hvilka ären-/ den han till Rikets tjenst är och varit brukad.
Med tillämpning af dessa stadganden skall det synas vara en afgjord sak, att inga andra än Rikets synnerligen utmärkte embets- och tjenstemän kunna hugnas med någon af berörde ordnar, men den nyare och nyaste tidens erfarenhet skall dock visat, hurusom föga bekanta personer., till och med utom tjenstemanna-dassen, blifvit decorerade, och då man efterfrågat deras ingifne förteckningar på gjorde tjenster och i hvilka ärenden de till
Rikets tjenst och fromma äro och varit brukade, skola dessa varit svåra att igenfinna — hvarföre, då det i åberopade Författningen antydde ändamålet med de Irenne Riddare-ordnarne skulle förfelas och dessa blifva utan allt värde, 0111 de tilldelas andra personer, än sådane, på hvilka kan fullkomligt tilllämpas, hvad sorn är stadgadt såsom vilkor för utmärkelsen, motionären hemställt, att Rikets Ständer mätte hos Konungen framställa nödvändigheten deraf, att, hvad uti Kongl. Förordningen den a3 Februari lyRS ,är stadgadt, rörande grunderne och vilkoren för Riddare-ordnars tilldelande, kunde i Nåder varda ordagrant iagttaget.
Som utdelandet af Riddare-vänligheter icke hörer till Regeringsärender, hvarom i Grundlagen är stadgadt, och hvilka sålunda äro underkastade constilulionella controller, anser Utskottet motionärens framställning icke böra leda till någon Rikets Ständers åtgärd, hvarföre Utskottet hemställer, att motionen lemnäs utan afseende.
Stockholm den 2 Juni 1840. STOCKHOLM, Kongl.
Ordens - Boktryckeriet > 184®.
Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotlets Betänkande, JV.o 48.
Ani. till Exp. Utsi. den 3 Juni, kl. 4 e- m.
Betänkande, om befordringsrätt för Läkare, som äro antagne för sjukvården inom mindre samhällen på landet.
Med fästad uppmärksamhet å behofvet för vissa menigheter å landet att förse sig med serskild Läkare, som af menigheterna aflönas, och den svårighet, som harvid möler, då Läkaren för sådan tjenstgöring icke får beräkna någon befordringsrätt, hafva Herr Prosten Ahlqvist inom Presle-Ståndet samt Riksdagsfullmägtigen Petter Persson från Jönköpings
Län inom Bonde-Ståndet, genom serskilda motioner, föreslagit, att Rikets Höglofl.
Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet begära utfärdande af den Stadga, att de som blifva antagne till Läkare på landet för ett samhälle, som i folkmängd motsvarar åtminstone de mindre städerne, ega att, för den lid, de i sådan egenskap med skicklighet och drift tjenstgöra, vid befordringar till andra Läkare-beställningar, beräkna och tillgodonjuta meriter; dervid tillika torde böra bestämmas om Sundhets-Collegii rättighet att, före en sådan Läkares antagande, yttra sig om hans competens, samt föreskrifvas om Läkarens åliggande i afseende på vaccination, medico-legala besigtningar m. m, inom sin commun och om hans skyldighet alt, lika med ProvincialLäkare, subordinera under Sundhets-Collegium.
Det har redan temligen allmänt visat sig, att den på Statens bekostnad ordnade Läkarevården ingalunda är för behofvet tillfyllestgörande, utan enskilde Läkare för menigheter eller Inrättningar måst anställas på dessas bekostnad; oell denna utväg skulle utan tvifvel ännu vidsträcktare begagnas till fördel för den allmänna helsovården, om icke svårighet motte genom Läkares obenägenhet alt åtaga sig sådana befattningar, då de icke derföre få beräkna befordringsrätt vid ansökningar om andra Läkare-tjenster.
En sådan förmon synes också desto heldre böra dem förunnas, som deras verksamhet och insigter ofta anlitas lika mycket, som vid förvaltningen af Bill. till R.
P/ot. 1840. 8 Sami. 2 'Allm. Besv.- och Ekon,-Utskottets Betänkande, N.-o 49- Läkare-tjenster, hvilka af Stalén bekostas, och deras befattningar dessutom äro fullt jemnförliga med Sta ds-Lä kare-1 jens t er, för hvilka en sådan förmon redan är medgifven; i anledning hvaraf Utskottet, med understödjande af molionerne, får föreslå: att Rikets Höglofl.
Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Läkare, som, efter enskilda aftal, anställas hos menigheter eller för bruk, fabriker eller andra sådana inrättningar å landet, för hvilka en större arbets-personal är upptagen, måga, i mon af befattningens vidsträckthet och vigt, åtnjuta befordringsrätt, med vilkor, att, innan en sådan Läkare anslälles, Sundhetskollegium yttrar sig om hans competens, samt för öfrigt, att Läkaren, i fråga om vaccination, medico-legala besigtningar, och sjukvården, vid inträffande farsoter inom hans tjenstgöringsort, är, lika med de på Stat anställde Läkarne, skyldig att ställa sig lill efterrättelse vederbörande Embets-myndigheters föreskrifter.
TJtsk. den 3 Juni, kl..4 e* •»» Betänkande, i anledning af väckt motion om förbud för Judar att i sin tjenst städja Christna trosförvandter.
Uti en hos Hedervärda Bonde-Ståndet vackt, till detta Utskott remitterad, motion, har Johannes Andersson från Calmar Län föreslagit, att det ej måtte varda Judar vidare tillåtet att i sin tjenst städja Christna trosförvandter, helst, som motionären uttryckt sig, Judarne, då de icke vilja tjena Ghristne, icke eller borde vara berättigade att af Christne betjena*,.
Commerce-Collegii Reglemente af den 27 Maj 1782, för dem af Judiska nationen, som ville hit i Riket inflytta och sig Ivar nedsätta, det blifvit föreskrifvet, att ”Ingen af de då i Riket varande Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N.-o 49- a eller derefter inkommande Judar finge ega frihet att i dess tjenst antaga och nyttja någon Svensk undersåte”; så hade, i anledning af förd klagan öfver det tvång, hvari Judiska nationen inom landet blifvit försatt genom berörde stadgande, Kongl.
Majrt, genom Kongl, brefvet den 2 Maj 1792, i Nåder förklarat, att här i Riket varande
Judar finge i deras tjenst antaga sådane personer af Svenska nationen, som dertill funne sig hågade, och som för dem lill handelsbokhållare, ammor och tjenstepigor nödvändigt erfordrades; med vilkor likväl, att Judiska lmsbönderne, vid förlust af denna förmon, ej finge lägga något hinder i vägen för en sådan deras Svenska betjening, att å de Christmas Sön- och Ilelgedagar ordentligen för rätta och utöfva sin Gudstjenst; hvarefter, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning den 3o Juni i838, öfver hvars tillämpning i vissa fall Kongl. Maj:t låtit den 21 nästderpåföljde Sept. utfärda Nådig Kungörelse, Mosaiske trosbekännare, födde i Sverige eller som, utrikes ifrån inkomne och i Riket bosatte, blifvit eller blifva af Kongl. Majrt till Svenske undersåtare upptagne, äro ställde i lika rättsförhållanden med öfrige Svenske undersåter, utan andra inskränkningar, än Sveriges Grundlagar för utrikes födde män eller främmande trosbekännare bestämma, eller i högstberörde Nådiga Förordning serskildt stadgades.
Då nu den, på sätt förenämndt är, Mosaiske trosbekännare här inom landet medgifna rättighet att begagna till tjenstefolk de Svenska Christna undersåler, som dertill finna sig hugade, och som de för sin tjenst behöfva, synes Utskottet vara grundad på billighet och rättvisa, samt hvarken utöfvandet af en sådan rättighet, så vidt Utskottet har sig bekant, inverkat menligt på de personer af Christna Läran, som hos Mosaiske trosbekännare innehaft tjenst, eller det bör befaras, att desse senare söka draga sådane deras tjenstehjon från den rätta Evangeliska Läram, helst ansvar för ett dylikt brott redan finnes stadgadt, anser Utskottet sig böra tillstyrka, att ifrågavarande motion måtte lemnäs utan vidare afseende.
Stockholm den 2 Juni 1840. 4 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotlets Betänkande, N.o So. N:o 50.
Utsk. den 3 Juni, kl. \ e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion, om upphäfvande af Kongl. General-Tullstyrelsens
Circulär den i o Februari i838, och dervid gjordt tillägg af den 3o Juli samma år, rörande controll vid aflastning från Norr- och Westerbottens
Uli ett från Hedervärda Bonde-Ståndet] remilleradt memorial, hafva Riksdagsmännen Joli. Jacob Rutberg och J.
Lindberg från Norrbottens
Län samt Anders Normark och Olof Olofsson från Westerbottens
Län yrkat upphäfvande af Kongl. General-Tullstyrelsens på Kongl.
Maj:ls Nådiga Skrifvelse grundade circulär den io Februari i838, med ett dervid gjordt tillägg af den 3o Juli samma år, hvarigenom blifvit stadgadt: att, vid afsändning från hamn i Norr- och Westerbottens
Län sjöledes till annan inrikes ort af varu-artiklarne saltad lax och smör, dessa varor skola vara underkastade förpassning, i enlighet med förpassnings-stadgans t §., vid äfventyr, att de i annat fall vid framkomsten beläggas med tull, såsom om de från Finland inkommit, och att, för berörde förpassnings erhållande, de vilkor skola ega rum, antingen alt varan förut bevisligen förtullats, hvilket i sådant fall af vederbörande, i afgående förpassnings-journalen, till rättelse vid revisionen, antecknas, eller ock, att afsändare!) till Tullkammaren eller Inspectoren i laslnings-orlen aflemnar inhemska producenters under edlig förpligtelse utgifna bevis, som vid nämnde journal skola till verification biläggas; att ifrågavarande varor utgöra afkastningen af de egendomar, de innehafva, å hvilka bevis Kronofogde eller Länsman i orten, eller församlingens
Kyrkoherde bör hafva intygat, att bevisens ulgifvare innehafva de uppgifne egendomarne och att de i samma bevis upptagne varu-qvantiteter kunna anses vara der producerade; dock att nämnde varuartiklar må kunna från hamnar i förenämnde 2:ne
Län lill andra inrikes orter förpassas, äfven mot det att afsändare!) lill Tullkammaren eller Inspectoren i lastnings-orlen aflemnar såsom verification vid förpassnings-journalen, sitt under edlig förpligtelse utgifna och af vederbörande Kronofogde, Länsman eller Kyrkoherde lill sannfärdigheten bestyrkta skriftliga intyg; Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotlels Belänkandej N.-o So■ 5 att varor, sorn skola afsändas, äro af Svensk production; och hafva molionärerne, såsom skäl för deras yrkande, hufvudsakligen andragit: alt berörde författning innebär ett betungande hinder för den inrikes rörelsen, utan att någon nytta, som uppväger de många svårigheter och prejerier, hvilka köpmannen och producenten derigenom underkastas; att det är allmogen, sorn sjelf medför sina varor och utbjuder dem till städernes handlande, i följd hvaraf det för de senare blifver svårt att fullgöra , hvad ifrågavarande författning stadgar, och att flere olägenheter drabba allmogen, i anseende lill de kostnader, en oflast lång resa, för att uppsöka Kronofogden eller Länsmannen, ovilkorligen måste medföra; att varu-afsändningen från de norra orterne till kust-städerne sker i smärre partier flera gånger om året, hvilket förhållande gör författningen ännu mera betungande för de fattige Nori landsboerne, samt att det alltid skall blifva ett fruktlöst bemödande att förekomma Finska varors olofliga införsel i Riket, och alt ändamålet med författningen således i alla fall förfelas.
Hvad sålunda förekommit, har Utskottet i öfvervägande tagit, och som ifrågavarande General-Tullstyrelsens
Circulär innefattar föreskrifter, hvilka otvifvelaktigt medföra betydliga olägenheter och kostnader för de norra provinsernes landtmanna-handel, utan att på delta sätt troligen kunna förekomma oloflig införsel af Finska varor på en så lång kust-sträcka, och då dessutom svårigheten att fullgöra författningen eller att med producentens under edlig förpligtelse ulgifna bevis styrka, alt en ofta i mindre partier inköpt vara är af inhemsk afkastning, måste fö:anleda lill författningens öfvelliädande; så anser Utskottet sig böra tillstyrka Rikets Höglofl.
Ständer alt i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder låta ifrågavarande General-Tullstyrelsens Circulär, såsom ledande till hinder i landtmannahandeln, utan att motsvara sitt åsyftade ändamål, undergå en af behofvet påkallad förändring. jillm,, Besv,- och Ekorti-Utskollets Betänkande^ N;o 51. Ttio 5L Ant. tili Exp. Utsi. ders 3 Juni, kl. 4 e.-m.
'Betänkande, i anledning af vackt motion om uppkörande af eller rättelse i den afgift, som erlägges till Commendanten å Elfsborgs fästning af alla till < och från Götheborg kommande fartyg.
Till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet bär Vällöfl.
Borgareståndet remitterat ett utaf Pierr G.
Moberg afgifvet memorial, så lydande: ”Bland de mångfalkliga bördor, som Svenska Skeppsrederi-rörelsen i senare tider blifvit underkastad, har min uppmärksamhet fästat sig serskildt vid en dylik, förmedelst dess i ögonen fallande obehörighet, och detta är den afgift af En skilling Banco per läst, som Commendanten å Elfsborgs fästning vid inloppet till Götheborg finner för godt uppbära af alla både in- och utgående fartyg.
Vid efterfrågan, om med hvad auctorisation en sådan douceur affordras, har jag inhemtat, alt Majoren Krook den 27 Juni 1817 erhöll Kongl. Maj:ts Nådiga tillstånd att af en del Handlande i Götheborg samt Gefle, som sådant för dem tillhörande fartyg serskildt medgifvit, äfvensom för utländske fartyg, få uppbära ifrågavarande afgift! men med hvad rättighet densamma numera belastar alla öfrige Svenska oell Norr* ska fartyg, har jag ej kunnat erfara.
Jag anser en sådan utgift alldeles onödig för Skepps-rörelsen, som icke deraf kan draga ringaste förmon, och hvilken tvertom genom uppehåll besväras.
Elfsborgs fästning ligger i sigte af tull-stationen vid Klippan, circa 1 f^ mil derifrån.
Commendantens senare granskning af skeppsdocumenterne synes vara utan allt ändamål, men skulle sådant alltfort pröfvas nödigt, då måtte det vara ett tjenste-åliggande, sorn Staten godtgör.
Jag får i anledning af omförmälde förhållande vördsamt föreslå, att Rikets Höglofl.
Ständer underdånigst anhålla om upphäfvande af, eller rättelse i afgiften till Commendanten å Elfsborgs fästning.” Utskottet har tagit kännedom om den i motionen åberopade Kongl. Maj:ts Nådiga Resolution den 27 Juni 1817 och deraf inhemtat, att Kongl, Maj:t i Nåder tillåtit, att Majoren G.
Krook, så länge han fortfar i utöf» ningen af Commendants-beställningen på Ny Elfsborgs fästning, må för Allm. Bcsv.- och Ekotu-U iskol tets Utlåtande, N.o 5 2, 7 sjödöcumenters granskning och påtecknande tillgodonjuta en afgift al i sk.
Banco per läst af alla de Ny Elfsborgs fästning passerande Svenska fartyg, sorn tillhöra de Handlande i Gede, samt dem af Götheborgs Handels-Societet, hvilka serskildt medgifvit Krook en sådan förmon; äfvensom Kongl; Maj:t tillagt honom rättighet att uppbära en lika afgift i sk.
Banco per läst af alla utländska fartyg, som passera nämnde fästning och hvilkas do^ eumenter der påtecknas; hvaremot Majoren Krook är skyldig att, enligt eget erbjudande, för fästningen hålla prejbåt och journaler, utan att derföre »jula ersättning af allmänna medel; Vidare har Utskottet sig bekant, att, efter det berörde Nådiga Resolution blifvit utfärdad, har tullbevakningen blifvit förflyttad från Götheborg till ett i sigte af Ny Elfsborgs fästning beläget ställe, kalladt Klippan, der alla passerande fartyg ovilkorligen äro skyldige alt ankra, förevisa sina documenter, uppgöra märkrulla och inclurera, allt innan fartygen få vidarenärmas Götheborg, så att’de numera uppehålla sig vid fästningen, utan annat ändamål,: än för att derstädes erlägga den ifrågavarande afgiften.
Vid öfvervägande häraf, och då, under sådant förhållande, anlöpandet vid Elfsborgs fästning i fredstid uteslutande tyckes vara en formalitet, hvarigenom sjöfarten onödigt uppehälles och de seglande blottställas för alyckor i det vid Ny; Elfsborgs fästning varande trånga farvatten, anser Utskottet sig böra tillstyrka Rikets Högloft.
Ständer alt hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att fartyg, som hädanefter under fredstid passera« Ny Elfsborgs fästning, må befrias-från skyldigheten att derstädes anlöpa.
Slockholm den 2 Juni i84o.
Ank. till Exp. Utsk. d. 3 Juni, kl, 4 e* Utlåtande, i anledning af väckt motion, om indragning af Tullkammaren vid Furusund.
Från Vällofl. Borgare-Ståndet bär Utskottet fått emottaga en af Herr E. J. JT'estman väckt och af Hrr Brinck ®ch Falleij understödd motion,, 8 Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskotlcls Ullätandej N.o 52. af innehåll, att då de från Rikets nordligare provinser hit till hufvudstaden inkommande och härifrån afgående fartyg, som måste anlöpa Tullkammaren vid Furusund inom Stockholms Skärgård, icke, oaktadt derstädes synes erforderlig den största noggranhet, lör alt förekomma lurendrejeri och tull-försnillning, skola hafva skyldighet till laddningens lossande, äfven i fall fartygen äro fullt lastade, utan för dem endast lärer affordras en viss, efter omständighelerne lämpad, afgift, jemte det förpassningar och visitations-handlingar bora uppvisas, ansåg motionären Furusunds Tullkammare icke ändamålsenlig för controllen och säkerheten emot lurendrejeriförbrytelser; vid hvilket förhållande och då dessutom, under svåra stormar, sora ofta skola inträffa vid Furusund, i anseende till dess läge invid en öppen fjärd, fartygen understundom lära lida stora förluster genom påsegling, förlisning och mistning at ankare och låg, motionären hemställt, att nämnde Tullkammare måtte indragas.
Utskottet får i detta afseende, i enlighet med inhemtade underrättelser, vördsamt upplysa: att för seglationcn på Stockholm äro fyra hufvudfarleder tillåtna och lika många Inlopps-Tullkamrar organiserade, deribland inberäknad den vid Furusund, hvilken ansetts nödig, lill följd af Finlands afskiljande från Sverige, samt inrättats, enligt Kongl. Kammaroch Commerce-Collegiernes Kungörelse den ii Juni 1812, grundad på Kongl. Majrts