Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Läp, der deras värde varit betydligt olika emot det uti angränsande och lika producup.n, ägande Län, och der dessutom anledning sig företett, att verkningarne af en låg Markegång förde flesta Skattskyldiga skulle till intet göras; hvilket allt närmare kan inhämtas af bifogade Tabell \,Bi - Den 8 Mars. 175 (Bilagan N:o 1.) hvaruti, jemte hvarje Läns utsatte Markegångs-priser å de mest allmänna.persedlar, de af mig föreslagne ändringar äro upptagne, pa hvarje Artikels nedra rad.
Vid Gottlands och Jemtlands Läns Markegång?
Taxor, ehuru lägst satta, har jag icke trott mig böra göra någon anmärkning, af det skäl, i afseende på den förra Provinsen, att dess Kro110-Tionde, utan att såsom på Svenska sidan vara bestämd till ett visst Tunnetal Spannmål, innehafves af Örtens Presterskap med rättighet, att i förhållande till årliga äringen densamma uppbära; och i afseende på Jemtland, att utom den allmänna svårare missväxt, hvaraf denna Provins förlidet år varit hemsökt, dess Hernmans-Remor till större delen äro inbegripna uti pcb godtgöra?
Kronan genom den starkare Rotering, hvarmed detta Län, i jemförelse till Rikets öfriga landskap, blifvit belagdt, hvadan ock af ökad Markegång uti båda dessa
Län föga ' båtnad kunnat det allmänna tillskyndas.
Öfver dessa mina Anmärkningar vid Rikets Markegångs-sättning har Kongl. Kammar-Collegium, uti till mig ankomne Skrifvelser den 3» nästlidne April, rörande Linköpings, Nyköpings, Stockholms, Upsala, Westerås, Örebro och Carlstads Län; den 13 Maj, rörande Jönköpings, Kronobergs, Calmar, Skaraborgs och Elfsborgs Län; den 20 Maj, rörande Blekinge, Christianstads, Malmöhus, -Götheborgs med Bohus och Hallands Län; samt den 6 October, angående Gefle - Den 8 Mars.
Gefleborgs, Wesfer-Norrlands, Westerbottens och IsTorrbottens
Län, afgifvit det hufvudsakligen öfver alltsammans lika utlåtande, (sedan gjorde invändningar af deputerade Taxeringstnännen uti Jönköpings
Län emot Kongl. Collegii Domsrätt uti detta mål, och uti Kronobergs
Län, emot min behörighet att häruti föra talan, blifvit såsom obehörige förklarade) att som de till Marke&ängens sättande af Riks-Stånden valde
Ledamöter uti hvarje Län förklarat sig hafva, likmätigt Kongl. Kammar-Cöllegii och Kongl. StatSTContoirets Girculaire-Bref af den 8 Maj 1775,, noga följt Orternas gångbara varupris,,- hvilka hlifvit tagna till grund för de upprättade Markegångair j uti hvilka Förklaringar Kongl. Maj:ts respective Befallningshafvande äfven instämt och rubbning uti de sålunda stadgade samt till vederbörancles efterrättelse utfärdade Markegårigs-Taxor skulle medföra betydliga hinder och oredor uti Rento.riras Debitering och de då redan uppgjorda liqvider emellan Räntetagare och Räntegifvare;; så har Kongl. Collegiurn ej funnit skäl att bevilja de af mig föreslagna ändringar, utan vid dö upprättade Taxorna för ofvannämnde J^än låtit hero.
Vid granskningen af de ifrån Rikets Fästningär månadtligen och ifrån öfriga Häckten i Städer och på Ilandet qvartaliter till mig inkommande Fånglistor har jag anmärkt, att under Rubrik af Sysslolöshet och brist på laglist försvar ett Den 8 Mars. 177 ett icke obetydligt antal personer blifvit domde till Fästnings-arbete på behaglig tid, hvilken efter omständigheterna förlänges; så att de'finnas, hvilka på sådant sätt, utan annan i bevis ledd brottslighet, varit ända till Sex år på Fästning qvarhållne.
Uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, af den 23 nästlidne Januari, har jag i anledning deraf i underdånighet hemställt, att, ehuru nyttan är obestridlig af de genom Kongl. Förordningen den 27 Februari 1804 inrättade allmänna Arbetsställen, der sådana menniskor kunna blifva gagneliga och till förbättring beredas, som med missbruk af deras frihet störa allmänna säkerheten och af vanart eller lättja försaka de medel , hvilka för erhållandet af nödig bergning åro tillåtne, vore dock ändamålets vinnande af denna Författning tvifvelaktigt, enär Kongl Brefvet den 24 December 1805 i så måtto upphäf. vit skillnaden emellan Allmänna Arbetsställen och Fästningar, att om rum icke finnes å de förra till försvarslösa personers intagande, böra de på Fästning insättas och qvarhällas, antingen till dess runi å Arbetsstället blifver ledigt, eller tillialle till lofligt näringsfång för dem yppas.
Händelser kunna gifvas ibland den arbetande hopen, då en man med vilja att skaffa sig lagligt försvar, sådant icke kan erhålla, och som med förmåga alt nära sig sjelf, dertill saknar lämpligt tillfälle.
Lagen bestämmer lika öde åt en sådan olycklig Medborgare, som åt ea 178 Deri 8 Mars. en lagligen dömd missdådare, att mista sin personliga frihet och till arbete på Fästning inspärras, g #, ii det ingen yttre, af Samhälls-Författningen grundad anledning, hvarföre den förr* skulle afhälla sig fran ett brott, hvarigenom han k unde vinna åtiriindstone ett Ögonblicks njutning.
En sådan till arbete på obestämd tid dömd
Fånge lärer dessutom-sällan,.vara i tillfälle att sjelf kunna undanrödja orsaken till sitt fängslande, emedan utvagarne 310 för honom försvårade att skaffa sig näringsfång, och någon försigtig husbonde icke gerna väljer tjenstefolk ibland Fästningsfångar, hvilka igenom .fortsatt lidande omsider blifva oskicklige att i Samhället åter inträda; men på sådant sätt förfelar
Lagen ett af sina ändamål, att förekomma brott, och att åt Staten återgifva förbättrade medlemmar, Någon anmälan om misshrukad rättighet att affärda försvarslösa personer till Fästning har hos mig icke blifvit gjord, hvilket jag anser vara en följd af den grannlagenhet och urskilning, hvarmed de dertill authoriserade •
Embetsmän ofvannämnde Författningar hittills verkställt; men möjligheten af inträffande missbruk är lika lätt att inse, som den deraf uppkommande våda för personlig säkerhet; och då jag icke kan finna öfverensstämmande med en och samma princip, att uti ett Land, der i allmänhet klagas öfver folkbrist, pa längre tid å Fästningar hålla menniskor inneslutna till arbete, hvartill lägenhet annorstädes i öfverflöd gifves, och sorn under förbättrade vilkor, med mera nytta för lliket, af dem sjelf - 1Jen 8 Mars. 179 ^-sjelfmant skulle företagas, har jag på dessa skäl Lös Kongl. Majit i underdånighet föreslagit följande ändringar uti jn,erberörde Police-Författ • ningar: att ingen, som för brott blifvit dömd till Fästnings-arbete, borde utöfver den nf Domaren utsatte tid, på Fästning eller Arbetshus, emot sin vilja qvarhållas, derest ^ej brottet, hvarföre han blifvit dömd, utmärker en särdeles vild och. samhällsvidrig sinnes-art, sorn igenom öfvergånget straff ej kunnat mildras, och skulle Commendanten om den brottsliges uppförande under Fängelse-tiden, minst Två månader före dess slut. underdånig rapport afgifva till Kongl. Maja, sorn Sjelf täckes 01x1 Delinqventens fortfarande öde i Nåder förordna: att den, sorn endast för bristande försvar eller för tiggeri dömes till Arbetshus eller Fästning, ej må första gången längre tid qvarbållas, än ett hallt ar, efter hvars förlopp han bör till siri hemort, med nödiga underhålls-medel för hemresan , förpassas, men att den, som med dylik förseelse andra gången beträdes, skulle å Fästning eller Arbetshus qvarhållas mindst två och högst tre år, efter omständigheterna, samt att Konungens Befallningshafvande emedlertid i bägge ofvannämnde fall agde att göra sig underrättad, om den fängslades anhöriga, eiler om han sådane ej äger, huruvida hans Sockenboer kunna om hans bergning draga försorg, hvilka sistnämnde jag anser kunna, i likhet med hvad Författningarne om Fattigvård föreskrifva, åläggas att sådan försörjnings-anstalt vidtaga, hyarpå äfven exempel gifvas uti Caimare Fän, der f Den 8 Mars. der, genom dess nuvarande Höfdinges, så väl i detta som i många andra mål, utmärkt nitiska bemödande, dylika anstalter redan blifvit iståndsatté, och om hvilka här nedanföre vidare kommer att nämnas; samt sluteligen, att sådane öfverlöpare, hvilka här i Riket ej kunna eller vilja söka något lofligt näringsfång,
borde genast afföras öfver Rikets gräns och vid vite af Spöstraff förbjudas att hit återkomma.
Uti tili mig aflåten Nådig Skrifvelse af deti 28 nasti.
Maj har Kongl.
Maj:t, i anledning af min nyssnämnde underdåniga framställning, i Nåder täckts förklara, att, i anseende till flera vigtiga skäl och omständigheter, har Kongl.
Maj:t funnit betänkligt bifalla, att de vid Arbets-Inrättningen elier å Fästningarne inneslutne personer skola, efter någon viss tids förlopp, antingen de hade näringsfång eller ej, Iösgifvas; men till förekommande deraf, att sysslolöse personer å Fästningar försvaras, har Kongl. Majit funnit sådan förändring med allmänna Arbet-Inrättningen i Carlskrona, att den kunde emottaga dubbelt så många personer, som den för närvarande hyser, vara både nyttig och nödvändig; i sammanhang hvarmed Kongl.
Majit äfven i Nåder velat vara betänkt på vidtagande af sådana jemkningar och rättelser i denna Inrättnings Styrelse och Förvaltning, sorn säkert kunde leda till ändamålet, de häcktade personernes nyttiga sysslosättning och sedliga förbättring, samt en sådan behandling, så väl i anseende till rum, som vård och underhåll, att de Den 8 Mars. de icke må vara., i lika belägenhet med dem, som för verkliga förbrytelser i fängsligt förvar hållas; öfver hvilket allt, hvartill äfven hörde frågan örn en sådan Inrättning borde på flera ställen, der Flottorna äro stationerade, förläggas, eller på ett ställe sammanhållas, Kongl.
Majit i Nåder infordrat vederbörandes underdåniga Förslag och ytt rande.
Och som någon allmän följd icke uppkommit af den Nådiga befallning Kongl. Majit uti skrifvelse den 10 November 1807 meddelt Dess Befallningshafvande, att söka uppmuntra stiftning af Arbets-Inrättningar i Fänen genom, enskildtas försorg, der, med mindre besvär för det Allmänna att forsla sysslolösa, personer till aflägsen ort, de kunde till arbete hållas, och lättare utväg för dem yppas att i Orten skaffa sig försvar ; *å har Kongl. Majit genom ytterligare Nådigt Circulaire-Bref till Dess samtelige Befallningshafvande anmanat dem, att till dylika arbetsställens inrättande uppmuntra, samt, om hvad i anledning deraf varder tillgjordt och om beskaffenheten af de på särskildta ställen redan inlagde Arbets-Inrättningar, underdånig Berättelse till Kongl. Majit ingifva.
Vidare och för att bereda tillfälle för de vid Arbets-Irirrttningen elier å Fästningarne för sysslolöshet inneslutne personer, att erhålla .sådant försvar eller näringsfång, som kunde göra deras vidare förvarande or eldigt-, har Kongl. Majit i Nåder anbefallt Corqmendantcrne på fästningarna och vid arbets - inrättningen i Carlscrona, att en gång hvar tredje månad förekalla sådane personer och af dem hvardera forti ra i8ä Den 8 Mars. fordra uppgift, om de hafva någon Ort eller person att utmärka, till hvilken Bref kunde afgå, för att bana väg till erhållande af lagligt försvar eller näringsfång, hvarom anmälan genast borda ske hos Konungens Befallningshafvande i Länet, som åligger genom brefvexling med vederbörande vidtaga sådane åtgärder, sorn leda tilländamålet, med förbindelse för Cormnendanten, att uti de till Justitiä-CänZlers-Embete! afgående Eånglistor i en särskild Coldmn anteckna, när förhöret för sig gått, och för Landshöfdingen, att uppgifva, hvilka anstalter i anledning deraf blifvit vidtagne och hvad verkan de medfört; toen hvad anginge min underdåniga hemställan örn Ofverlöpares behandling, så har Kongl, Maj:t i Nåder funnit någon allmän föreskrift derom ej kunna meddelas, utan att sådant måste i hvarje särskild händelse ankomma på pröfning af Kongl. Majit Sjelf, eller de andra Auctoriteter, hvilka äga alt hålla hand ofver Allmänna Ordningens bevarande.
Då vid utarbetningen .af den Lagförbättring, som Kongl. Maj:t och Riksens Ständer pröfvat nödig, ofelbart kommer under öfvervägande olämpligheten af åtskilliga i vår nuvarande
Lag stadgade straffsätt, i hvilkas ställe, efter tiderries förändrade skick, mera tjenliga och för ändamålets befrämjande afpassade straff torde komma att föreslås, är det att förmoda, i händelse .Herrar Landshöfdintjars anmaning till Länens invånare, att i afseende på Arbetshus-Inrättningar gå Kongl. Maj:ts ofvannämnde Landsfaderliga afsigter till mötes, ej dessförinnan skulle hinna medföra önskad Verkan, Den 8 Mars.
Iean, att Riksens Ständer vid deras t asta Lagtima sammankomst, i sammanhang med öfverseende!, af dt t nya Lagverket, som af den tillförordnade Lag- Comit en till samma tid torde kunna väntas färdigt, ej lära lemna Regeringen utaii erforderliga tillgångar, alt al allmänna medel göra inrättningar för verkställighet af »adana straff, som väl äro i allmänhet tillräckliga att afskräcka från brott, men icke utesluta möjligheten af brottslingens förbättring, och cm hvilka Inrättningars obestrid* liga nytta, i fall den genom exempel taifvade bevis, vart Nabo-Rike, uti dess så kallade Tvingshus, gifvit öfvertygande effei domen.
Jag är icke okunnig om de anmärkningar, hvilka emot det Philanthropiska straff-systemet af gamla methodens försvarare anföras; äfvensom vissa brott äro af den art och skadliga påföljd for Samhället, att jag fruktar de icke kunna undgå en mera hård och till varnagel verkande behandling; men då sjelfva sedligheten hos ett folk, ehuru oföränderlig den bor vara i sin natur, ofta skiftar form efter förändrade omständigheter, och det upplyses af bifogade Tabell, (Bil.
N:o 2) som till deras tjenst, hvilka skulle vilja taga kännedom af dylika ämnen, jag låtit af December månads Tånglistor för nästlidet år sammandraga, att motiverna för de flesta i Riket begångna brott varit i sammanhang med verkningarna af nöd och fattigdom, hvarmed liderlighet och andra utsväfningar så lätt äro följaktige, har jag ej kunnat underlåta att yttra den önskan, att till felande och vilseförda med - *84 Den 8 Mais'. medmenniskors rättelse de mindst förnedrande medel, som dock för denna orsak ofta äro de mest •verkande, i form af Straff-Lagar, måtte antagas.
Den mening är ej alltid utan grundad anledning, att oordningar i Lagskipningen och i Författningars handhafvande snarare förefalla uti Provinser aflägsne från Regeringens säte, än ide detsamma närmare belägne, hvilkas Invånare hafva flera tillfallen att ansöka .Konungen om rättelse.
Såsom exempel må anföras, att under f. d.
Konungens Regering, klagomål ifrån Finland olver de offentliga tnyndigheternes förfarande inkotnrno i den mängd och af sådan1 beskaffenhet, att det fanns nödigt gifva nuvarande Hans Exellence Herr Justitia Stats-Ministern uppdrag, att till Orten afresa, försedd med Justitia-Canzler-'
Embetets myndighet.
Denna mening fann jag dock ej användbar för Gottland, fa-stän dess läge äfven sa mycket försvårar communicationen med Moderlandet, som fordom Finlands.
Ehuru min ankomst till denna O, genom Kungörelser var känd, ingingo ganska få och intet afseende förtjenande klagomål öfver de offentliga myndigheterna.
Deremot voro så mycket talrikare sådan a anmälanden , hvilka angingo ställningen emellan Landets Invånare och dess Presterskap, rörande det sednares Löne-rättigheter.
Enat X)en 8 Mars'. 185 Enär den af Riket så högt förtjente Konungen Gustaf den Förste reducerade det Andeliga Frälset, och till Kronan indrog två-tredjedelar af den till hans tid af Presterskapet uppburne Skaft-Tionden-, Var Gottland ännu under Danska Väldet.
Trenne år efter detta Lands återlemnan‘de till Sverige genom Freden, som slöts i Brömsebro år 104.5 , ditsändes af Regeringen Commissarie r med uppdrag, att bilägga, sorn orden lyda, den irring och oreda som en rinn tid hos Prester skåpet och Allmogen sväfvat, och hvilkas afhjelpande ansågs vara vunnet genom en af de Kongl. Comrnissarierne med Deputerade af Landet slutad Convention dat. den 30 September 1648- (Se Bil.
N:o 3-)
Vid jern fö re Isen emellan denna Convention och Konung Carl den XI:tes Förordning afår 1681 rörande Presterskapets Löne-rättigheter, finner man lätteligen^ att Presterskapet på Gottland åtnjuter högre Löne-förmoner, än det i Moderlandet.
Sådant torde ock med skäl kunna tillskrifva®, att Gottlands Presterskap kan hafva sin bergning, ehuru Moder- och Annex-Församlingarne på en Areal af 37 Qvadratrnil *) och med en befolkning af 33,607 ’**) menniskor, eller 1207 på Qvadrat-mifen, stiger till ett antal af 94 då deremot Östergöthland, med gg Qvadrat . mils rymd och en befolkning af 163,320 menniskor, hvaraf belöpa öfver 1649 på Qvadrat - milen, är för H:o 24- *>) Akrellt Beskrifning till Chartan öfver Sverige, l8i0 ärs Qvinqvennii-Tabell.
Den 8 Mars. fördeladt endast uti 149 *) Moder- oell AnnexFd fsam lingar.
Hvad som dock i synnerhet förtjenar uppmärksamhet är. att ändamålet med Coriventionen, nemi» förekommandet af den ofverklagade irring och oreda, intill närvarande tid icke kunnat uppnäs genom sa obestämda och följaktligen till olika begrepp om rättigheter och skyldigheter föranledande föreskrifter, sorn de, hvilka innefattas i Conventionens 1, 21 3 , 4, 6, 12» och 14. §. §.
Så väl enligt samma Conventions 5:te som ock till följe af Konung Cari, den XI:tes Bref till Kongl. Kammar.Collegiuin af den 2 2 Juli 1693 (Bil. iN;o 4.J, hvarigenom Konungen , som orden lyda, efierlätit Presterskapet på Gottland att af blotta Gunst och Näde, nu som af långliga tider, behålla hela Kyrko- Tionden , uppbär detsamma icke allenast den i Sverige vanliga så kallade Tertialen eller en trettiondedel, utan ock Kronans två trettiondedelar, hvilka sednare på Svenska sidan längst för detta blifvit bestämda genom Tiondesättning.
Het är ögonskenligt, att fortfarandet af denna ställning kan i ganska betydlig mon icke allenast motverka odlingen af Angar och Hagmark, utan ock fast mera förlänga öde tillståndet af de i landet under namn af myror befintliga vattensjuka sträckor, hvilka anses vara af lika arealinnehåll med den redan odlade jorden, och, till Pro - ¥) Tunelds Geogtaphie öfver Sverige.
Den 8 Mars, production begagnade, skulle kunna väsendtligen bidraga till underhållet af en betydligt större folkmängd, an den nuvarande.
Ty lias hvar och en omtänksam Landtbrukare bör utsigten, huruvida odlingen kan bära to procent till Prestön och 6 procent för tillskuten odlings-kostnad, bestämma företagets möjlighet.
I kraft af Kongl. Förordningen af den 25 November 17.(0 samt Förklaringarna den 5 October 1741, den i* Augusti 1752 och Kongl. Kungörelsen den 15 Augusti 1789* äro väl nya odlingar fritagne ifrån Tiondeafgift under frihets - tiden , äfvensom PresteStåndet uti påle §. af Oiio års Piksdags - Beslut eftergifvit rättigheten till Sädes - Tiondens upplagande af Nybyggen och förut icke bärande oländig mark, under de af Kongl. Maj:t och Kronan åt Innehafvaren förundte frihets-år; men dels återtager Tionde-afgiften, efter frihetsårens förlopp, hela dess verkan på odlarens vilkor, dels är det en möjlighet, att under frihetstiden den gamla jordens bruk försummas, Tiondetagaren till känbar och oförtjent minskning i dess inkomster.
Det synes derföre vära af vigt, så väl att, till befästande af ett godt förstånd emellan Lärare och Åhörare, allt hvad i (konventionen är obestämdt genom klara föreskrifter undanrödjes, som ock att, till befrämjande af Landets odlinge beloppet af Kronans
Iva trettiondedelar af Tionden, efter vanlig Skattläggnings-inethod, likasom på Svenska sidan, fastställes till vissa Tunnor Spannmål, ehvad Kronan dem sjelf uppbär, eller de i88 Den 8 Mars: de an vidare af Presferskapet ta5 åtnjutas, pa de flera skäl förr omnämnde Konung Cari- den XI tes Bref till Kongl. Kammar-Collegi Uln af den 22 Juli 1695 innehåller, oell hvilka annu ej torde Kafva upphört, Öland, ett af Naturen mindre gynna dt Land an Gottland, äger dock, på omkring 14 Qvadrat, mils rymd, en befolkning af 30,000 inenniskor ), eller 2142 på Ovadrat-milen.
EhurU det tid efter annan blifvit befriadt från tvenne betydliga hinder emot dess välmåga, hemligen: fridlyste Vildsvin och Rådjur; har det dock intill närvarande tid fått vidkännas ett annat, icke mindre, nemligen:
Samfälligt begagnande nf XJtmarken.
Enär det är en erkiind princip, att Jord vinner i vård och värde under ägande-ratt, må man väl förundra sig, att så mycken mark så länge varit förbehållen
K ron än , ibland alla Possessionaten den största, och derjemte den som minst ät'i tillfälle att begagna Jordbrukets fördelar.
Ty det ät genom erfarenheten bestyrkt, att hennes tillhörigheter behandlas foga annorlunda, än fiendtligt, ej allebast af angränsande, utan äfven ej sällan äf dess vårdare.
Hvarje rättskaffens medborgare lärer derföre^ med tillfredsställelse se den tidepunkt vara för handen, då en bättre ordning i denna Rikshushållnings-gren är nära att införas, och egnar villigt tacksamhetens gärd åt den af Öns Inbyggare, som, genom framställning af sakens nödvändighet, dertill gjort sig berättigad.
In, ■*) Calmare-Läns Hushälls-Sällskaps Handlingar för är i8ii.
M Ilen S Mars, 189 Innnn Skatteköps - Förordningen i Konung Gustaf ITI:s lid utkom, var Oland, med några få undantag, Krono, och Hemmanen skattlngde för Inägnr.
Jag vågar tro , att under denna Skattläggning var heräknadt, begagnandet af bete på den samfällte Utmarken, och skogsfång efter utsyning ifrån Parkerna, eller, såsom de på Oland kallas, Tallarne; och sådant utur enahanda skäl, som da ett Krono-Nybygge på Allmänning skattlägges, detsamma merändels lemnäs rättighet till bete och husbehof» skogsfång utom hank och stör.
Jag st yrkes så mycket mera i denna tanke, hvad Öland beträffar, som den grad af odling ännu ar högst sällsynt i Sverige^ hvilken är grundad på kreaturens beständiga födande inom hus.
Betesfriheten på
Qn var också för några och 30 år sedan så oinskränkt , för att ej säga missbrukad, att till och med Backstuguhjon, utan att innehafva minsta åker eller äng, likväl ägde hvardera 6 a 8 hästar, hvilka både vinter och sommar togo födan på utmarken.
Eniir na ändteligen är i fråga, att denne på Hemmanen utskifta och med Skatt helägga, skulle Invånarne finna deras ställning emot förr försämrad, om tyngden af den nya Skatten vöre större, än att den svarade emot förmånen för hvar och en att äga visst område för sig, i stället för att befinna sig uti samfällighet, JEtt sätt att häruti linna en medelväg torde vara, att på den tili utskiftande marken, i förhållande till» dess olika godhet, fördela en Skatt som uppgick emot beloppet af 6 procent på Utskiftningskostnaden, berak - igo 'Den 8 Marg.
Saknad i Spannmål.
Capitalet ingar nogsamt efter hsnd,' genom verkningarna af dess räda och stora föremål, förökad folkmängd, production och välmåga, och deraf uppkommande Bevillning för i värde förhöjd egendom, för Personer, för Qfverflöds-Artiklar &Cc.
Det kunde förtjena att öfverväga», huruvida det ej vöre tjenligt, att med en sd, efier sannolikhet, lindrig Skatt, förbinda det vilkor, att hvar och en borde på en bestämd del af det nya området befrämja skogsväxt.
Det är isynnerhet derpå, sorn Olands Invånare lida brist.
Hvad genom utsyning fås från Krono-skogarna, är alldeles otillräckligt, utan mäste fylinaden sökas från Småländska sidan.
Kär i en framtid, genom odling och ej ovanlig misshushållning i allmänhet, tiligångarne äfven derstädes blifva knappa, kornme Öland att sakna en väsendtlig del af nödigt oberoende, en händelse, som visserligen i tid bör fö re kornm as.
Det är väl en erkand sanning, att det allan anna ej bör inblanda sig' i den enskifte* hushållning, helst dennes egna forman hör ensam "Vara kraftig nog att leda honom till omtanke for nödiga behof.
Hvad Skog beträffar, har dock erfarenheten beklagligen besannat, att Allmogen i allmänhet dels misshushållar med den skog den äger, dels är obekymrad om befrämjandet af dess återväxt; må hända af det skäl, att de heldre draga nytta af det närvarande, än de vidtaga Rådane åtgärder, hvilka, i anseende till Skogens långsamma återväxt, endast gagna efterkommande.
Ett Deri 8 Mars.
Ett 9adant villkor, förknippadt med markens öfverlåtande, skulle kanske i början af mänga anses för afven så besvärande, som det är nytt; men man bör förmoda, att upptäckten af möjligheten, att, med en systematisk Skogshushållning, en in. skränkt areal kan förse ett Hemman med nodina O skogsbehof, skall öfvertyga om dess nytta.