Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet icke är i tillfälle pröfva och uppgöra förslag huru en öfverflyttning och fördelning af Förvaltningens af Sjö-Ärendena göromål på det ena eller andra af ifrågavarande Collegier må kunna verkställas, Utskottet så mycket hellre förblifver vid dess förut yttrade åsigt, som de med Förvaltningens af Sjö-Ärendena upplösande afsedde ändamål, nemligen enhet i administrationen och besparing i utgifter, i Utskottets tanka skulle, genom de föreslagne åtgärderne, helt och hållet motverkas, enär, hvad det första angår, de göromål som nu tillhöra ett Embetsverk, nemligen Förvaltningen af Sjö-Ärendena, skulle fördelas på tvänne, och i händelse af Sjömätningars och Lotsverkets m. m. öfverflyttande på Cainmerce-Callegium, de öfver desse arbeten uppsigt hafvande personer» Allm.
Besvärs- och Oeconomie-Utslottets Utlåtande N:o 86. 27 hvilka till större delen äro Officerare vid Kgl. Maj:ts Flotta, skulle komma att ställas under Befäl af ett Civilt
Embetsverk och således den befarade amalgamationen uppstå; samt i afseende å det andra, eller besparing af utgifter, en sådan svårligen skulle kunna blifva en följd , då man för att undvika amalgamationen, nödgades fylla desse platser af personer, som serskildt lönades af Staten, och hvilka säkerligen ej åtnöjdes med de nu dertill anslagne arfvoden; anseende slutligen Utskottet, med erkännande af den princip, som legat till grund för motionen, och ehuru det icke kan motsägas, att ju till förenkling och derigenom lill vinst för det allmänna ledande förändringar inom Förvaltningen af Sjö-Ärendena kunde ega rum, det likväl böra ankomma på Kongl. Majlis
Nådiga godtfinnande att, i händelse någre förändringar i afseende å den Militaira Administrationen i Nåder pröfvas böra ske, dermed låta vidtaga de åtgärder som kunna finnas lämpliga.
Utskottet får derföre under tillkännagifvande alt, enligt ankomne Protöcolls-Utdrag, Betänkandet blifvit bifallet af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln den 25 och af Högvördige Preste-Slåndet den 21 sistlidne Maji, vördsamt förnya det yttrande, som i det återremitterade Betänkandet innefattas.
Stockholm den i3 Junii r834« N:o 86.
Ankom till Exp.-Utsl. den 14 Junii.
Utlåtande, i anledning af väckta motioner om inskränkning af den så kallade Landtmanna-Seglationen.
Under framställning af det menliga inflytande å Tullbevakningen, samt den i öfrigt uti flera omständigheter skadliga verkan, som skall hafva uppkommit, genom den uti Kongl.
Förordningen den .*1 Februarii i83a Landtmän förunnade fria seglationsrätt, hafva Herrar Halling och Norman uti serskilde till Vä Hofi. Borgare-Ståndet inlemnade Memorial, yrkat, den förre, att Rikets Höglofl.
Majit i underdånighet anhålla, att berörde Författning må undergå sådane förändringar, det undvikas måtte, hvad Molionairen ansåg innan kort kunna inträffa, alt handeln och sjöfarten ensamt skulle falla i sådane personers händer, som möjligen endast för densammas bedrifvande sig å Landet bosätta; samt den senare, att samma Kongl.
Förordning, i hvad den rörer Landtmäns seglationsrätt med öppna små båtar å utrikes orter, mätte varda upphäfven; 28 Allm.
Besv&rs- och Oeconomie-Utskottets Utlåtande N:o 86. och hafva uti Herr Normans framställning instämt Herrar Frodell, P. Toinblad, Leffler, Zander, Bruse, Modin och Arnberg, den sistnämnde under förklarande, att han i Motionairens åsigt sig förenar, då dermed åsyftats control å Tull-Lagarnes efterföljd, samt förekommande af dess missbruk.
Efter af förenämnde motioner erhållen remiss får Utskottet till upplysning i ämnet vördsamt anföra, att sedan Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref af den 23 Januarii i83o, anbefallt Commerce-Collegium, att efter granskning af alla de om
Landtmanna-seglationen från äldre tider meddelade föreskrifter, till Kongl. Maj:t öfverlemna förslag till en efter närvarande förhållande lämpad allmän Författning i ämnet, så blef detta Nådiga uppdrag af Commerce-Collegium under den 16 November 183r fullgjordt.
Uti det af Commerce-Collegium afgifne underdåniga utlåtande, hvaraf Utskottet tagit kännedom, redogjorde Collegium utförligen så väl förde tid efter annan i afseende å Landtmanna-seglationen utkomna allmänna stadganden och speciela Kongl. Resolutioner, som för den olika tolkningen at desamma, samt yttrade derefter, i afseende å de, såsom skäl för inskränkning af Allmogens seglationsfrihet, gjorda anmärkningar dels att en obehindrad seglationsfrihet skulle leda Allmogens hug och omtanka från dess egentliga yrke, jordbruket, som derigenom kunde råka i vanhäfd och förfall, dels innefatta intrång och förnärmande af den rätt till frakthandel, som är Sjö- och Stapelstädernes Handlande förbehållen, — att Colleginm, beträffande den förra omständigheten, trodde sig finna, att man ej noga besinnat huru skiljaktiga jordbruk och sjöfart verkeligen äro, enär högst sällan en person, som har håg och fallenhet för jordbruk, lärer egna sig åt sjöfart och tvertom, samt att man i allmänhet skall finna, att den Allmoge, som af jordbruket hemtar tillräcklig bergning, ej företager sig att idka sjöfart, hvilket yrke är förenadt med flere vådor och besvärligheter än jordbruket, samt dessutom, då fråga är om längre sjöresor, fordrar kunskaper, som ej kunna förvärfvas, ulan genom serskild undervisning eller genom längre erfarenhet.
Icke heller borde man begära, att invånarne vid sådana hafskuster, der jordmonen är mindre fruktbar, men tillgång finnes på fiske eller tillfälle gifves till fragtförtjenst, skola sysselsätta sig med jordbruk samt försumma sjöfarten, ty enligt Collcgii tanke vore det mindre välbetänkt, att genom Författningar vilja leda omtankan och verksamheten från yrken, dem naturen anvisat, till andra mindre lönande.
Af erfarenheten, så väl i Sverige som i andra Länder, syntes det Collegium vara ådagalagdt, att idkandet af flere näringar inom samma Landsort, långt ifrån att för någon näringsgren vara hinderligt, tvertom bidrager till Allm.
Besvärs- och Occonomie-Utshottets Utlåtande N:o 86.
2Q allas gemensamma båtnad.
Af sådan orsak härledde sig alt i England, som idkar den betydligaste sjöfart på Jordklotet, jordbruket uppnått den största höjd, hvilket äfven gäller om Holland, hvars, genom sjöfart, grundlagda välstånd, väsendtligen bidragit till en derstädes högt uppdrifven landtcultur, och, såsom exempel att äfven i Sverige dessa näringar kunde förenäs, trodde Collegium sig höra anföra, att i Götheborgs-och Bohus Län, samt i Roslagen, der den betydligaste sjöfart af Allmoge här i Riket idkas, jorden det oaktadt är väl odlad och skött, då deremot i Skaraborgs
Län med stort jordbruk, men saknande andra näringsmedel, jorden, ehuru isig sjelf på de flesta ställen af god beskaffenhet, är vanvårdad och folket i allmänhet försatt i fattigdom.
Vid ett sådant förhållande och då framför allt här i Landet, der man utan öfverdrift kunde antaga att omkring |:delar af invånarne egna sig åt jordbruket, det var af vigt att för Folket lätta utvägarne lill hvarje annan nyttig sysselsättning, fann Collegium ej anledning befara, att en utvidgad seglationsfrihet skulle inleda Allmogen i företag, som för densamma ej vore lämpliga och gagneliga; så mjmket mindre som emjutvidgad frihet i berörde afseende endast komme att begagnas af sådane kustinvånare, med hvilkas verkliga fördel det instämde alt egna sig åt sjöfart och fiske, men i annat fall skulle lemnäs obegagnad, hvilket syntes Collegium bekräftadt af den omständighet, att invånarne i Hallands Län, ehuru åtnjutande samma seglations-rättigheter som de i Götheborgs- och Bohus Län, likväl idkade obetydlig sjöfart.
Hvad dernäst vidkom anmärkningen, att seglationsfrihet för Allmogen skulle vara ett ingrepp i Städernes rättigheter, yttrade Collegium: att så vidt Collegium kunnat finna, Städerne icke genom någre serskilda privilegier äro försäkrade om uteslutande rättighet att idka fragtfart inom eller utom Riket.
Deras rättigheter i berörde afseende grundades endast på några af Collegium anförde Stadganden, hvarigenom, med undantag af Hallands, Götheborgs samt Stockholms Läns invånare, landtman vore från fragtfart uteslutne.
Det syntes dock Collegium vara klart, att om fråga Liefve om fragtfart till längre bort belägne fremmande länder, sådane resor ej kunde verkställas af andre än dem, som egde dertill erforderlig kännedom af navigation och handel, hvilket i allmänhet endast i stad kan förvärfvas, och hvadan man jemväl vanligen hänfört fragtfart till den så kallade Stadsmanna-näringen.
Collegium ansåg en väsendtlig skillnad förete sig emellan fragtfart inom Riket eller till de närmast belägna fremmande länder, och sådan fragt - 3o Allm.
Besvärs- och Oecoriomie-Utskotlets Utlåtande JV:o 86. fart, som företages till längre bort belägna orter, ty likaväl som Allmogen kan inom Riket sjövägen transportera egen och grannars afvel, måste den äfven kunna i sina fartyg och båtar emot fragt föra varor, tillhörige hvilken annan som helst.
Också visade erfarenheten, att, i åtskilliga provincer, hvaribland serdeles Stockholms
Län, allmogen under en längre tid af år åtagit sig fragta varor, utan afseende å hvem desamma tillhört.
"Under sådane omständigheter och då i öfrigt, i händelse man ville vinna alla de fördelar af en lättad vatten-communication, som varit åsyftad genom kostsamma strömrensningar och gräfningar af canaler, det, efter Collegii tanka, blefve nödigt att upphäfva de hinder för en fri seglation, sorn från fordna tider voro qvarstående i förbudet för landtmän att idka fragtfart inom Riket, ansåg Collegium sig ega allt skäl, att hos Kongl. Majit i underdånighet tillstyrka, att sådant måtte i Nåder varda tillåtet.
Likaledes och då invånarne uti Götheborgs- och Bohus
Län hemtade betydlig fragtförtjenst på Danmark och Norrige, samt kändt var, att fartyg tillhörige Svenska landtmän i de Län, som gränsa till Bottniska viken, länge opåtaldt idkat sjöfart på Finland, i följd hvaraf, enligt Kongl. Brefvet af den io October 1828, sådane fartyg kunna erhålla Commerce-Collegii helfrihetsbref, oaktadt Skepparen ej är Borgare, samt härtill komme, att för idkande af sjöfart på nämnde fremmande länder icke erfordras några väsendtliga kunskaper i navigationen, tillstyrkte Collegium i underdånighet, det Landtmän måtte varda tillåtet, att, under iakttagande af hvad seglationsförordningen och tulltaxan innehålla, utskeppa Rikets producter till Norrige, Finland och Danska Staterna, samt att kunna derifrån återhemta samma länders till införsel lofgifna producter och tillverkningar, äfvensom att landtmän tillhörige fartyg måtte, för ali loflig varu-transport till och ifrån utrikes orter, kunna af Stapelstädernas handlande befragtas.
Efter Nådig pröfning af Commerce-Collegii förrberörde hemställan och förslag, samt i öfverensstämmelse dermed, utfärdades af Kongl. Majit under den xi Februarii i83a, Dess Nådiga förordning i ämnet, hvilken uti 1 §. tilldelar hvarje på landet bosatt person rättighet, icke allenast att för ti’ansport inrikes orter emellan af egne och andra tillhöriga landtmanna-varor och tillverkningar, begagna däckade eller odäckade fai’tyg och båtar af hvad lästetal som helst, samt att med samma fartyg idka fragtfart på alla orter i Riket, utan ock att till Norrige, Finland och Danska Staterna i egna däckade eller odäckade fartyg och båtar, af hvad lästetal sorn helst, utföra Rikets till utförsel lofgifna producter och tillverkningar, samt derifrån hemta samma länders till införsel tillåtna producter och tillverkningar, äfvensom att emot Allni.
Besvärs- och Oecononile-Utshotlels Betänkande JV:o 86. 3i fragt åtaga sig för Handlandes räkning i Stapelstäderna transport till och ifrån nämnde länder af till ut- och införsel lofgifna varor, utan afseende derå, hvarest varorna blifvit producerade eller tillverkade; allt under iakttagande af hvad rörande tuU-umgälder och tull-control i allmänhet finnes stadgadt.
Hvad sålunda förekommit har Utskottet noga öfvervägat, och då Utskottet icke kan annat än erkänna vigten af det åindamul, som med ifrågavarande författning åsyftats, samt härtill kommer, att samma förordning blifvit så nyligen utfärdad, att, enligt Utskottets tanka, verkningarne af densamma icke ännu kunna med tillförlitlig säkerhet bedömas, anser Utskottet det icke vara lämpligt, att deruti söka tillvägabringa någon ändring, och får derföre vördsamt tillstyrka, att motionerne icke må till någon Rikets Högloft.
Dock varder detta, jemte Herr Lejfi ers , af flere Ledamöter af Vällofl.
Borgare-Ståndet biträdda, serskilda mening, Rikets Höglofl.
Ständers egen upplysta pröfning uhderställdt.
Stockholm den i3 Junii 1834- Heservation t Af Herr Leffler:
Som jag icke kunnat instämma uti Utskottets tillstyrkande, att de af Herrar Halling och Norman väckta motioner må förfalla, får jag mig deremot reservera.
Jag vågar tro, att desamma lörtjenat mera uppmärksamhet, enär den utsträckta seglations-frihet, som genom Kongl. Förordningen af den ii Februarii i83a blifvit landtinän förunnad, onekeligen måste medföra menlig inverkan uti de rättigheter, som blifvit Stapelstäderna inom Riket tillförsäkrade, då personer, som hvarken äro Borgare eller såsom sådane deltaga uti alla de onera, hvilka Stadsborgaren utgör, likväl med dem dela de förmoner, som endast dermed borde vara förenade.
Erfarenheten har ock tillräckligen ådagalagt, hurusom genom dessa tillåtna större friheter, skeppsrörelsen under de senare ao åren uti stapelstäderna betydligen aftagit, med deras egna fartyg, hvilket beklagliga förhållande kan inhemtas deraf, hvad Götheborgs Stad angår, att, då före denna tid derstädes funnos 260 a 270 fartyg om 18 a 19,000 lästers drägtighet, finnas der nu blott ^3 om 6,700 läster.
Om således seglations-friheten än ytterligare kommer att fortfara på samma sätt som hittills, är fara värdt# 32 Allm.
Besvärs- och Oeconomie-Ulsloftets Utlåtande JST:o 86. att Sverige äfven i denna del kommer att ensamt bero, dels af utländningen, dels af en i många afseenden icke controlbar kustfart för exporten af sina producter och importen af sina beliofver.
Att detta icke i något afseende kan vara gagneligt, inses lätt.
Då England samt andra Nationer bygga sina beräkningar på tillgång af dugligt sjöfolk för deras Örlogs-flottor, utaf en egen liflig coopvaerdie-sjöfart på aflägsna haf, hvilken endast med större skepp kan bedrifvas, skall Sverige på detta sätt se sin tillgång på sådant sjöfolk allt mer och mer förminskad, i den mon dess större handelsflotta aftager, och detta sjöfolk öfvergå till fremmande Nationers tjenst.
Utskottet omförmäler såsom skäl för sitt tillstyrkande, att den ifrågavarande författningen så nyligen utkommit, att man ännu icke hunnit förnimma följderna deraf.
Vid tillämpningen af denna åsigt emot de af Motionairerne anmärkta menliga förhållanden, som kunna uppkomma af den utvidgade seglationsfrilieten genom lurendrejeri och tullförsnillning, gör jag den invändningen, att, ehuru tiden, sedan författningen utkom, blott är 2-j-:dels år, hade densamma säkerligen mera än som skett, visat sin skadlighet, äfven i detta afseende, om icke den stränga Cliolera-bevakningen omkring
Rikets kuster under tiden egt rum.
Det är först nu, sedan denna bevakning upphört, som följderna dei’af komma att uti sin fulla dag visa sig : det att den troligen skall föröka dessa i vårt land beklagligen icke sällsynta brott.
Jag vågar således för mindel tro det icke vara rätt, att låta en lag qvarstå på försök, som nog påtagligen skall föranleda ett gifvet ondt.
Slutligen anser jag, att Utskottet icke ensamt bort behandla denna fråga, utan tror att Bevillningsutskottet, i sammanhang med öfriga tullfrågor med hvad dertill hörer, äfven bort yttra sig deröfver.
Jag vet väl, att Borgare Ståndet remitterat motionen ensamt till Oeconomie-Utskottet af det skäl, att bemälde Stånd under denna Riksdag icke remitterat till mera än ett Utskott i sender; men sådant hade icke hindrat Oeconomie-Utskottet att höra Beyillnings-Utskottet i ämnet.
Häruti instämde Herrar Winblad, Bruse, Malmberg, Hök och Ståhl.
Besvärs- och Oeconomie-Utslottets Utlåtande IV:o 8/. 33 N:o 87.
Antom till Exp.-Utsk. den 14 Jnnil.
Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 44, angående utsättande af en belöning for författandet af en Lärobok i Christendomen för menige man.
Sedan Utskottet uti afgifvet Betänkande, hvilket i Högvördige PresteStåndet blifvit afslaget och uti Vällofl. Borgare-Ståndet bifallet den 2 sisth Maji, dels afstyrkt bifall till Herr Cederschölds i ämnet väckta motion, dels föreslagit, att genom Deputerade, som af Presterskapet borde utses, förslag till ändringar och förbättringar i nu antagne Catechesen måtte utarbetas och till antagande framläggas vid samma tid, som deu nya Bibel-öfversättningen; har samma Betänkande från Höglofl.
Ridderskapet och Adeln den 1 o samt från Hedervärda Bonde-Ståndet den 6 sisth Maji blifvit till Utskottet återreniitteradt, på grund af dervid gjorda anmärkningar: dels af Motionairen: att, ehuru genom en belöning förmågan ej kan åstadkommas der den saknas, torde den på föreslagne sätt väckas till verksamhet; att Kongl. Maj:t, som skulle utsätta belöningen, jemväl borde utse de personer, som skulle pröfva arbetet, och bestämma sättet för pröfningen; att
Motionairea tagit benämningen menige man i dess egentliga oeh vidsträcktare betydelse, och dermed förstått alla Svenska medborgare utan undantag; att Läroboken borde blifva sådan, att den både kunde uppfylla sitt ändamål hos den klass af medborgare, som icke har att vänta någon annan undervisning, och tjena till grundval äfven för den mera fulländade undervisning i Christendomen, som genom andra läroböcker vinnes vid de egentliga Läroverken; att man redan sett många utmärkta män i Catechesen göra ändringar och förbättringar utan väsentlig nytta, eller utan alt man, efter Motionairens tanka, kommit målet närmare, hvadan man, vid företagande af en mera radical förändring borde utgå från andra principer än dem, hvilka hos Cateches-författare i Sverige hittills gjort sig gällande; och slutligen, att om förslaget till förbättringar i Catechesen med samma långsamhet som Bibel-öfversättmpgen, hvilken redan 100 år lärer varit under arbete, skulle tillvägabringas, komme hvarken nu varande eller nästföljande generation att upplefva den tid, då den nya Läroboken skulle kunna antagas; — dels ock af åtskilige Ledamöter inom Hedervärda Bonde-Ståndet, att någon omarbetning af Bihang till R.
Prof. 1834* 8-de Sami. 5 15 Äe Håftet. 34 Allm.
Besvärs- och Oeconomie-Ulskottets Utlåtande N:o 8y.
Catecliesen ej borde komma i fråga, så kort tid efter dess antagande, helst, om brister deri, likasom i andra menskliga verk, skulle finnas, desamma lätt afhjelpas genom nitiske och kunnige Lärares upplysningar och förklaringar, utom hvilka Refigions-Iärorna, äfven i en möjligen bättre Lärobok, ej torde klart uppfattas af mängden bland lärjungar; att då för närvarande 2:ne Cateeheser begagnas, antagandet af en 3:dje, grundadt på erkändt behof, möjligen skulle föranleda till fruktan hos mindre upplysta för sjelfva grundlärornas förändring, oberäknadt kostnaden för de fattige folkklasserne, att med den nya Läroboken förse sina barn; att en Lärobok af den beskaffenhet Herr Cederschöld föreslagit, väl torde medföra gagn, men derföre, om den funnes god och lämplig, skulle vinna bifall och afsättning, utan att något prsemium för dess utarbetande, eller dess antagande i stället för nu gällande Cateches, erfordras; att religions- och sedoläran ej bör förblandas, och att då vid nya Bibel-öfversättningens utgilvande , en förändrad redaetion af Catecliesen lärer blifva alldeles nödvändig, borde någon omarbetning dess~ förinnan ej ega rum; hvaremot Anders Danielsson frän Elfsborgs
Län anfört, att han af hjertat biträdde den af Herr Grefve Horn emot Utskottets Betänkande afgifne reservation, med innerlig önskan, att motionens goda ändamål ej borde förbises: att då bristen på medel till folkundervisningens befrämjande ständigt öfverklagas, borde en lämplig belöning ej sparas för framskaffande af en Lärobok, som kunde åt ungdomen bereda en fattlig och grundlig kunskap i Christendomen, ej eller förslaget mötas med farhåga, enär någon egentlig Cateehes-förändring icke lärer komma i fråga, förr än i sammanhang med den under arbete varande Bibel-öfversättningen.
Efter pröfning af hvad sålunda mot Betänkandet blifvit anmärkt, får Utskottet vördsamt anföra, att Utskottet häraf icke funnit sig föranlåtet att frånträda sin yttrade mening, i afseende på Herr Cederschiölds förslag om utarbetande af en ny Cateches för menige man.
Såsom grundskäl hvarföre en ny Cateches borde författas, uppgifver Herr Cederschiöldatt Catechesens utarbetande hittills skett i orätt riktning; alt man måste göra en radicalare förändring och utgå från andra principer, än dem, hvilka hos våra Cateches-författare gjort sig gällande; att denna Lärobok icke uteslutande eller ens väsendtligen bör innehålla religionens positiva sanningar, utan derjemte och lika hufvudsakligen sedelärande och äfven naturhetraktelser.
Utskottet kan ieke dela denna åsigt, ntan tror att Catechesen endast pcb allenast bör innehålla Christendom oth dess positiva sanningar, med biblisk enkelhet och allmän fattlighet, samt utan alla tillsatser framställda; och Allm.
Besvärs- och Oeconomie-Ulshottets Utlåtande JV:o 835 detta ej derföre, att undervisningen i de moraliska begreppen skulle vara mindre vigtig, utan derföre att Christendomsläran i sig sjelf innefattar den dyrbaraste och osvikligaste sedolära.
Den religieusa undervisningen är derföre alltid, då den rätt bibringas, moralisk; hvaremot hvarje sedolära, sorn framställes afsöndrad och utan grund af religionen blir vacklande och otillfredsställande, emedan den saknar det stöd, som endast förmår att gifva de sedliga begreppen deras sammanhållning och positiva förklaring.
Att således yrka, det den Catechetiske Christendoms-undervisningen skulle vara mindre positivt religieus, men mera moralisk, är att misskänna de uppenbarade sanningarnes verkliga värde och beskaffenhet, och vilja utom Christendomcn söka eller med densamma amalgamera, hvad som deri redan finnes förut på ett vida fullkomligare sätt och som utgör dess innersta väsende.
På dessa grunder och under åberopande af det skäl, som det återremitterade Betänkandet innehåller: anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka, alt en ny Cateches må utarbetas, efter de åsigter, sorn af Herr Cederschiöld blifvit framställda.
Beträffande dernäst frågan om den nu gällande Catechesens öfverseende; så inser Utskottet att denna Lärobok icke kan ernå all nödig felfrihet och fulländning, förr än en förbättrad
Bibelöfversättning blifvit antagen, hvadan och som det blifvit anmärkt, att utarbetande af förslag till förbättrad redaction lill Cateches, dessförinnan vore förtidigt, Utskottet finner sig i så måtto böra förändra sin i förra Betänkandet gjorde hemställan i afseende på tiden, då Catechesens öfverseende borde företagas, att Utskottet nu vördsamt föreslår: att det förslag till möjligen behöflige ändringar och förbättringar uti meranämnde Lärobok, hvilket Utskottet i dess förra Betänkande ansåg böra vara färdigt att antagas vid samma tid som den nya Bihelöfversättningen, icke må utarbetas förr än denna Bibelöfversättning blifvit antagen.
Stockholm den 14 Junii i834* STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktuyckeriet, i834- Allin, Besvärs- och Oeconomie-ZJtslottcts Utlåtande IV:o 88. t N:o 88.
Ankom till Exp.-Utsk. den 23 Junit.
Ytterligare Utlåtande i anledning af anmärkningar vid Utlåtandet N:o 62, rörande väckt fråga om befrielse för Allmogen på Gottland från skyldigheten att bygga och underhålla Boställshus åt Tull-Betjeningen vid Landthamnarne derstädes.
Sistnämnde Utlåtande har från Hedervärda Bonde-Ståndet Blifvit återremitteradt på grund af Riksdags-Fullmägtigen Pehr Isaksson Myrungs dervid gjorda anmärkningar, hvilka hufvudsakligen innehålla: att sjöfarten vid Gottlands Landthamnar skall idkas endasl af Handlande och ej Allmogen, som drifver sin trafik ifrån egne fiskhamnar; att Gottländska Allmogens förkofran och bestånd för ingen del beror af dess afsättning med trädvaror på Landthamnarne utan allenast af jordbruket och dess utvidgning; och alt således Allmogen borde befrias från byggnadsskyldigheten åt Tuli-Tjenslemännen, enär dessa äro tillsatte för att vaka öfver Lagarnes efterlefnad och inbringandet af Statens inkomster utan att den ort, der de finnas anställde, deraf har någon uteslutande fördel.