Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts nådiga Proposition i ämnet Rikets Ständer meddelades, väsendtli gen förbättrats, så att något behof af understöd från Statens sida för henne eller hennes barn numera icke lärer förefinnas, hafva Rikets Ständer ansett berörda nådiga framställning icke böra bifallas. 14:o
Med afseende å den för fäderneslandet gagneliga verksamhet aflidne Justitierådet J. H.
Backman i lifstiden under en lång tjenstetid utöfvat och då boets ställning icke lemnade tillgång till hans efterlemnade enkas och oförsörjda dotters nödtorftiga bergning samt Justitie-Rådet Backman i lifstiden icke varit delegare i Civil-statens pensions-inrättning, hvadan hans enka ej eller vore berättigad till nå fot understöd af enskilda enke- och pupillfonden, har E. K. Majit, i Dess nådiga roposition angående Statsverkets tillstånd och behof, föreslagit att Justitie-Rådet Backmans enka, Maria Torbjörnsson, måtte, för hennes återstående lifstid, å allBih. till B.
Brot. 1862 & 1863. 10 Sami. 1 Åfd. 21 Häft. 2 10 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 186. männa indragnings-staten erhålla en årlig pension af 600 Ridr; och hafva Rikets Ständer, med afseende å hvad E. K.
Maj:t till stöd för den nådiga framställningen anfört, till densamma lemnat bifall. 15:o Sedan uti en till E. K.
Majit ingifven ansökning Kanslisten i Svea HofRätt, Johan Fredrik Cralius, i underdånighet anhållit, att då han, som till följd af svår ögonsjukdom nära sju års tid åtnjutit ledighet från bestridande af omförmälda Kanslistbefattning, numera enligt ansökningen bifogadt läkarebetyg, vore urståndsatt att sköta samma befattning, E. K. Majit täcktes hos Rikets Ständer göra nådig framställning derom att Craelius efter afskedstagandet måtte undfå viss årlig pension, samt Hof-Rätten häröfver afgifvit infordradt underdånigt utlåtande och på grund af åberopade läkarebetyget tillstyrkt, att Craelius, som vore född år 1816 och år 1838 vunnit inträde i statens tjenst, måtte undfå en årlig pension af 472 Ridr 50 öre, motsvarande den för Kanslisttjenst å Hof-Rättens gamla stat uppförda lön och hvad Craelius hittills under tjenstledigheten åtnjutit; så har E. K. Majit, med afseende å hvad sålunda förekommit och i enlighet med Hof-Rättens hemställan, uti dess nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof föreslagit, att Kanslisten Craelius må från och med månaden näst efter den, under hvilken afsked från Kanslisttjensten varder honom beviljadt, komma i åtnjutande af en årlig pension för sin återstående lifstid från allmänna indragnings-staten af 472 Ridr 50 öre.
Då ofvanåberopade läkarebetyg innehåller, det någon förhoppning icke finnes, att Craelius någonsin kan i tjenstgöring återinträda, och det måste anses olämpligt att hans tjenst, under den längre tid, som ännu återstår innan Craelius uppnår den i författningen föreskrifna pensionsålder, genom vikarie upprätthålles hafva Rikets Ständer till ifrågavarande nådiga framställning lemnat bifall. 16:o
Af det den nådiga Propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof åtföljande Protokoll öfver Justitie-är enden för den 18 September 1862 inhemtas, hurusom Götha Hof-Rätt uti underdånig
Skrifvelse den 6 nästförutgångne Juni, enär Fiskalen hos Hof-Rätten, vice Häradshöfdingen August Bergström, som sedan flera år tillbaka lidit af sinnessvaghet och allt från slutet af år 1858, då ett svårare anfall af sjukdomen inträffade, icke kunnat förrätta sin tjenst, nu befunne sig i den belägenhet, att något hopp icke vidare gåfves om hans återställande till varaktig helsa, hemställt att E. K.
Majit täcktes i nåder föreslå Rikets Ständer, att Bergström, som ännu icke uppnått de lefnads- eller tjensteår, som berättiga honom till afskedstagande med bibehållande af lönen på indragnings-stat, kunde varda förflyttad å allmänna indragnings-staten till åtnjutande under sin återstående lifstid af en emot fiskalslönen, 1,500 Ridr, svarande årlig pension; och har E. K.
Majit, med afseende å Fiskalen Bergströms intygade oförmåga i följd af fortvarande sinnessjukdom att sin tjenst vidare förrätta samt å hvad Hof-Rätten i underdånighet anfört, föreslagit Rikets Ständer, att bemälde
Bergström måtte förklaras berättigad att från och med månaden näst efter den, under hvilken afsked från Fiskalstjensten varder Bergström beviljadt, å allmänna indragnings-staten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension af 1,500 Ridr.
I betraktande af härvid förekommande, i Statsråds-Protokollet närmare omförmälda omständigheter, hafva Rikets Ständer funnit skäligt till denna nådiga framställning lemna bifall. 17:o Enligt hvad af E. K.
Majits till Rikets Ständer aflåtna nådiga Proposition den 28 sistlidne April inhemtas, har Chefen för Kameral-Departementet i Fångvårdsstyrelsen, Carl Mauritz Kruskopf, med företeende af behörigt läkarebetyg derom, att han lede af en periodiskt återkommande ögonsjukdom, jemte led-rheumatism, hos E. K.
Majit i underdånighet anhållit, att enär omförmälda lidande, hvaraf hans förmåga att fullgöra det med Kameral-Departementschefs-befattningen i Fångvårds-styrelsen Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
11 förbundna ansträngande arbete under sednare åren förminskats, numera lemnade föga förhoppning att kunna afhjelpas, så länge den dertill i synnerhet verkande orsaken, ögonens öfveransträngning, fortfore, E. K.
Maj:t måtte täckas genom nådig framställning till Rikets Ständer bereda sökanden å allmänna indragnings-staten enahanda pensionsrätt, som tillkomme embetsman i allmänhet vid 65 års ålder, derest han, som den 18 September 1862 uppnått 60 lefnadsår, blefve af fortfarande sjuklighet nödsakad att från nämnda befattning begära entledigande.
Jemlikt företedd tjensteförteckning hade Kruskopf, som den 8 Februari 1826 inträdt i Statens tjenst, blifvit den 13 Juni 1844 befordrad till Notarie och Revisor i Krigs-kollegium, samt den 3 September 1845 erhållit nådigt förordnande såsom extra Kameral-ledamot i Styrelsen, och den 30 Oktober samma år medelst Konstitutorial till Kameral-ledamot derstädes förordnats, hvarefter han fortfarande qvarstått uti sin tjenst hos Krigs-kollegium, den han dock, i följd af gällande föreskrifter, icke under tiden utöfvat.
Med afseende å hvad sålunda blifvit anfördt, och då, efter hvad Fångvårdsstyrelsen uti infordradt underdånigt utlåtande upplyst, Departements-chefen Kruskopfs omförmälda sjuklighet isynnerhet under sednaste åren särdeles ofta hindrat honom från tjenstgöring, så att han under mera än halfva tiden af sistförflutna tio år varit, på grund af styrkt sjukdomsförfall, i åtnjutande af tjenstledighet, samt då läkarens betyg föranledde att det åberopade ögonlidandet med all sannolikhet skulle vid den kallare "årstiden framgent komma att genom tjenstens fortsatta skötande underhållas; — har E. K. Maj:t, med särskildt afseende å vigten deraf, att innehafvaren af ifrågavarande embete mera oafbrutet än den nuvarande kunde egna sig åt den vigtiga förvaltningsgren, som vore detta embete anförtrodd, begärt, att Departementschefen Kruskopf måtte från och med månaden näst efter den, uti hvilken afsked från hans befattningar i Statens tjenst kunde varda honom beviljadt, å allmänna indragnings-staten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension, motsvarande 80 procent af hans nu innehafvande lön, 4,500 R:dr, eller således till belopp af 3,600 R:dr R:mt; och hafva Rikets Ständer, på de i den nådiga Propositionen anförda skäl, till ifrågavarande nådiga framställning lemnat bifall. 18:o Sedan Fångvårds-styrelsen till E. K.
Majit öfverlemnat en utaf Chefen för Krono-arbetsbataljonen på Carlsborg, Majoren i Arméen och Riddaren af Svärds-orden, Johan Henric Ennes, afgifven underdånig ansökning att vid afskedstagandet från nämnda bataljonschefs-beställning, efter fyllda 65 år, komma i åtnjutande af pension på indragnings-staten i likhet med hvad sökandens företrädare i samma befattning, numera aflidne Öfverste-löjtnanten m. m. J. G. Schander varit beviljadt och Styrelsen i anledning af berörda underdåniga ansökan afgifvit underdånigt utlåtande, hvaruti, bland annat, är vordet upplyst, att Majoren
Ennes är född år 1800 och år 1816 inträdt i Statens tjenst, så har E. K.
Majit i Dess nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, föreslagit att Majoren Johan Henric Ennes, när lian uppnått en ålder af 65 år och derjemte styrker att hans helsa är försvagad, må från och med månaden näst efter den, då han undfår afsked från befattningen såsom bataljonschef vid Krono-arbetskorpsen, komma i åtnjutande af en årlig pension för sin återstående lifstid från allmänna indragnings-staten af 1,500 Ridr; och hafva Rikets Ständer funnit skäligt medgifva att Majoren Ennes vid uppnådda 65 år och när han i öfrigt uppfyllt de af E. K.
Majit för afskeds erhållande föreslagna vilkor, må å allmänna indragnings-staten uppföras till åtnjutande för sin återstående lifstid af 1,500 Ridr i årlig pension. 19:o Vidare har E. K. Majit, efter det Fångvårds-styreJsen blifvit hörd, i den nådiga Propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof föreslagit, att Direktören 12 Expeditions- Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 186.
Tid länscellfängelset i Christianstad, Adolf Trotsig, hvilken, efter att under en tid af något mer än sex år hafva tjenstgjort såsom vaktmästare vid fästningsfängelset i nämnde stad, samt från December månad år 1846, då länscellfängelset i Christianstad först till begagnande uppläts, hafva innehaft direktörsbelättningen derstädes, numera, enligt hvad prestbetyg och tjensteförteckning utvisade, snart i 50 år varit i Statens tjenst och vid en ålder af nära 65 år befunne sig med sex oförsörjda barn i högst knappa lefnadsvilkor samt, enligt hvad afgifvet läkarebetyg jemväl gåfve vid handen, vore sjuklig, måtte berättigas att från och med månaden näst efter den, då han erhåller afsked från direktörsbefattningen vid länscellfängelset i Christianstad, å allmänna indragnings-staten uppbära årlig pension för sin återstående lifstid till belopp af 1,500 R:di\
Rikets Ständer hafva tagit denna fråga i öfvervägande och, med afseende å de till stöd för den nådiga framställningen i Statsråds-protokollet i öfrigt,,anförda skäl, medgifvit att, för
Direktören vid länscellfängelset i Christianstad, Adolf Trotzig, må å allmänna indragnings-staten uppföras en årlig pension af 1,500 R:dr att utgå från och med månaden näst efter den, då Trotzig från berörda direktörstjenst erhåller afsked. 20:o Jemte meddelande, att Direktören och Redogöraren vid straff-fängelset i Landskrona, Underlöjtnanten Carl Peter Westergren i underdånighet anhållit om afsked från nämda direktörstjenst, med undfående af den pension, hvartill han kunde finnas berättigad, har E. K. Maj:t, uti en den 17 sistlidne Februari till Rikets Ständer afiåten nådig Proposition föreslagit, att bemälde Westergren, som, då han upphörde att i egenskap af direktör och redogörare vid Landskrona straff-fängelse tjenstgöra, åtnjöt ett lönebelopp af 1,400 R:dr R:mt, måtte förklaras berättigad att från och med månaden näst efter den, då han erhölle afsked från direktörsbefattningen, ~å allmänna indragnings-staten, uppbära en årlig pension af 1,400 R:dr R:mt.
Af den nådiga Propositionen inhemtas, att Westergren, som är född år 1802, år 1824 inträdt i militärtjenst, derifrån han, efter att hafva flera år innehaft sergeantsgrad, erhållit afsked, hvarefter honom i nåder tillagts underlöjtnants namn, heder och värdighet; att Westergren emellertid den 1 November 1837 blifvit anställd såsom föreståndare för omförmälda fängelse, till en början under benämning af vaktmästare och sedermera från och med 1848 under benämning af direktör, och att han, enligt hvad Fångvårds-styrelsen intygat, med synnerligt nit, drift och skicklighet i utöfning af denna befattning fortfarit intill 1860 års utgång, då han undfått tjenstledighet, hvaraf han, såsom enligt läkarebetyg, besvärad af sådan sjuklighet, som gjorde honom otjenlig att med den ansträngande befattningen fortfara eller åtminstone skulle för hans återstående lefnad ännu mera försämra hans försvagade helsa, allt sedermera varit i åtnjutande; och har Fångvårds-styrelsen Westergrens begäran om pension förordat.
Med hänseende till hvad sålunda blifvit anfördt angående den tid, under hvilken Westergren varit i fångvårdens tjenst anställd och angående det väl vitsordade sätt, hvarpå han samma tjenst utöfvat, hafva Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med de grunder, som under 5:te punkten här ofvan blifvit antagne i fråga om pensionsrätt vid afskedstagande för de vid Fångvården anställde embets- och tjenstemän, bifallit hvad E. K.
Majit uti ifrågavarande hänseende behagat föreslå. 21:o Sedan, uti skrifvelse af den 14 Mars nästlidet år, Fångvårds-styrelsen undei’- dånigst förmält, att Sergeanten vid Wendes Artilleri Regemente Nils Otto Jonasson, hvilken varit befälhafvare för Artilleri-vakten vid straffängelset i Landskrona den 6 Februari 1861, då åtta från fängelset rymde lifstidsfångar dit på en gång återfördes, blifvit, under utöfvadt våld af fångarne mot bevakningen, så illa skadad å högra foten, att han, enligt läkares intyg, derigenom blifvit oförmögen till vidare krigstjenst samt Expeditions- Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 186■ 13 ej heller vore fullt arbetsför eller duglig till något sådant kroppsligt arbete eller ansträngning, som mer eller mindre kunde taga den skadade lemmen i anspråk, och att Sergeanten Jonasson, som derföre måst söka afsked från sin sergeants-beställning och efter erhållet afsked, enligt tillkännagifvande från direktionen öfver Arméens pensions-kassa, från nämnda kassa undfinge i årlig pension endast 180 R:dr R:mt, hvilket belopp vore otillräckligt för hans försörjning med hustru och två barn, hos bemälda styrelse anhållet, att honom måtte beredas fyllnad i samma pension, så att han komme att åtnjuta hvad som under enahanda förhållande skulle hafva tillkommit en sergeant vid straff-fängelsets inre bevakning; så och efter det, beträffande Sergeanten Jonasson, blifvit upplyst, att han under år 1861 vid regementet åtnjutit i lön Så stat 500 R:dr, i beklädnadsmedel 150 R:dr och i servismedel 12 R:dr, eller tillopa 662 R:dr R:mt, dels ock att han från en vid Wendes Artilleri-Regemente befintlig enskild pensions-kassa kommer att, efter afskedstagandet, i sin tur årligen erhålla 120 R:dr R:mt, men icke förr än något pensionsrum för honom blifver ledigt, hvilket, i anseende dertill att två exspektanter redan finnas, förmodades komma att dröja någon tid, hade styrelsen, med anledning af hvad sålunda förekommit och då, enligt nådiga brefvet den 24 Maj 1841, blifvit antagen den grundsats, att fångvårdstjensteman, som i och för tjensten blifvit genom af fångar begånget våld skadad tili lemmar eller helsa, samt dymedelst oförmögen till vidare tjenstgöring, må, utan afseende å ålder eller tjenstetid behålla hela sin ordinarie löneinkomst, samt billigheten syntes fordra, att Sergeanten Jonasson, hvilken under fångbevaknings-tjenstgöring inom straff-fängelsets i Landskrona inre område lidit ifrågavarande skada, som nödgade honom att från tjensten afgå, må af motsvarande förmån komma i åtnjutande, och då lönen till de vid nämnde fängelses inre bevakning anställde underofficerare, med hvilka -Jonasson befunne sig i jemnlik ställning, utgjorde 500 R:dr R:mt, i underdånighet hemställt, att Sergeanten Jonasson, hvilken, på sätt ofvan är förmäldt, efter afskedstagandet har att från Arméens och Regementets pensions-kassor förvänta en årlig pension af sammanlagdt 300 R:dr, måtte i nåder tilläggas pensionsfyllnad med ett belopp af 200 R:dr R:mt årligen, att utgå från och med månaden näst efter den,
under hvilken afsked från Sergeants-beställningen vid Wendes Artilleri-Regemente honom beviljas, äfvensom att dessutom, i händelse Jonasson icke genast från samma tid skulle få uppbära den från regementets enskilda kassa honom tillkommande pension, ett deremot svarande belopp, eller 120 R:dr R:mt för år, måtte, intilldess sådant kunde komma att ega rum, få, likaledes från och med månaden näst efter afskedstagandet, till Jonasson af allmänna medel utbetalas; och har E. K. Maj:t, i öfverensstämmelse med Fångvårds-styrelsens berörda hemställan, föreslagit, att Sergeanten Nils Otto Jonasson, hvilken under] fångbevaknings-tjenstgöring till sin helsa skadats så att han derigenom blifvit oförmögen till vidare tjenstgöring, måtte från allmänna indragningsstaten erhålla pension med ett belopp af Tvåhundra R:dr
R:mt årligen för hans återstående lifstid, att utgå från och med månaden näst efter den, under hvilken afsked från sergeants-beställningen vid Wendes Artilleri Regemente honom beviljas, äfvensom att, i händelse Jonasson icke genast från samma tid skulle få uppbära den från Regementets enskilda kassa honom tillkommande pension, ett deremot svarande belopp, eller Etthundra tjugo R:dr R:mt för år, måtte intilldess sådant komme att ega rum, få likaledes från och med månaden näst efter afskedstagandet, till Jonasson från allmänna indragningsstaten utbetalas.
Till hvad E. K. Maj:t sålunda behagat föreslå hafva Rikets Ständer lemnat bifall. 22:o
Uti skrifvelse den 21 Februari nästlidet år hade Fångvårdsstyrelsen till E. K. Maj:t i underdånighet öfverlemnat en till bemälda styrelse ingifven ansökning af Vaktmästaren vid straff-fängelset i Landskrona Nils Nilssons enka, Maria Catharina 14 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Nilsson, född Falkman, att genom framställning till Rikets Ständer henne kunde beredas något understöd af allmänna medel; och inhemtas af berörda ansökning jemte öfriga handlingar, att Vaktmästaren Nilsson, hvilken tjenstgjort såsom slottsknekt vid förenämnda straff-fängelse från 1843 till 1859, då han befordrades till vaktmästare derstädes, aflidit den 29 Augusti sistberörda år vid nära 50 års ålder, efterlemnande åt enkan och fyra barn, af hvilka det äldsta då var 19 och det yngsta 12 år, en behållning enligt bouppteckning af endast 52 II:dr 21 öre Ruut: att Nilsson, hvilken under hela sin tjenstetid gjort sig känd för utmärkt nit och pålitlighet, under sin tjenstgöring blifvit af fångar med knif svårt sårad i ansigtet två gånger, sednast den 3 Juni 1859, samt några timmar derefter insjuknat i ett underlifslidande, som blef hans död, och hvarom vederbörande läkare förklarat att, ehuru sådant ej läte sig med visshet bestämma, dock såsom sannolikt kunde antagas, att nämnda lidande varit medelbart framkalladt af det Nilsson öfvergångna våld i förening med en tillkommen förkylning; samt att Nilssons enka, född den 20 September 1803, städse varit känd för ett stilla väsende jemte ordentlighet och flit, men efter mannens död befunne sig med de ännu hemmavarande barnen, af hvilka, efter hennes uppgift, ett skall vara ofärdigt, i fattigdom och nöd, med afseende hvarå E. K.
Maj:t jemväl, under den efter Nilssons död förflutna tid, två särskilda gånger åt enkan Nilsson meddelat tillfälliga nådegåfvor.
I enlighet med Fångvårds-styrelsens uti berörda skrifvelse gjorda underdåniga förslag, har E. K. Maj:t nu begärt, att enkan Maria Catharina Nilsson, hvars yngsta barn inom kort uppnår 15 års ålder, måtte för sin återstående lifstid undfå en årlig pension af Etthundra R:dr R:mt från allmänna iudragnings-staten; och hafva Rikets Ständer, med afseende å hvad sålunda förekommit, till E. K.
Maj:ts berörda nådiga framställning lemnat bifall. 23:o Af en till Rikets Ständer aflåten särskild nådig proposition den 24 Oktober nästlidet år, angående pension på allmänna indragnings-staten för Regements-läkaren vid Konungens f. d. eget värfvade regemente, Öfverfält-läkaren och Riddaren af E. K.
Maj:ts Wasa-orden, Medicine Doktorn Fredrik Bågenholm, inhemtas, hurusom Bågenholm uti en den 30 Oktober 1861 till E. K. Maj:t ingifven skrift i underdånighet anhållit, att, då han redan hade uppnått 68 lefnadsår och under 48 år varit anställd såsom Militär-läkare i Statens tjenst samt nu genom ålderdomssvaghet och sjuklighet alltmera hindrades i behörig utöfning af tjenstepligterna, men hans efter afsked enda påräkneliga medels-tillgång för eget och familjs, deribland tre oförsörjda barns, underhåll, utgjordes af den honom tillkommande pension, 600 R:dr, från Arméens pensions-kassa, han måtte, vid frånträdande af berörde Regements-läkarebeställning och sina tillika innehafvande befattningar såsom tillförordnad Bataljons-läkare vid Vendes Artilleri-regemente och läkare vid fästnings-fängelset i Landskrona, undfå en pension å allmänna indragnings-staten, som motsvarande hans nuvarande löneinkomster, af honom beräknade till inalles 2,400 R:dr, eller hvilken åtminstone blefve jemförlig med hvad afskedstagande Regements-läkare vid arméen, då de uppnått föreskrifnalefnadsoch tjensteår, egde uppbära.
Sedan såväl
Sundhets-kollegium blifvit häröfver bordt, som äfven direktionen öfver Arméens pensions-kassa sig yttrat angående Bågenholms pensionsrätt i nämnda kassa, har Stats-kontoret rörande denna fråga afgifvit underdånigt utlåtande.
Vid underdånig föredragning af detta ärende har E. K. Maj:t, enär Bågenholm icke innehade tjenst på ordinarie stat, utan Regements-läkarebeställningen vid Konungens f. d. eget värfvade regemente redan för lång tid tillbaka blifvit indragen, samt de öfriga begge befattningarne eller bataljons-läkaresysslan vid Vendes Artilleri-regemente och läkaretjensten vid fästningsfängelset i Landskrona blott efter förordnande af honom bestridas, funnit honom väl icke yara berättigad till pension å allmänna indrag - JExpeditions-UtsTcoitets Förslug till underd.
15 nings-staten; men som emellertid, enligt hvad Sundhets-kollegium äfven anfört, Öfverfält-läkaren Bågenholms frånträdande af Regements-läkaretjensten vid Konungens f. d. eget värfvade regemente varit föranledt, icke af egen ansökning om afsked från densamma, utan af regementets indragning, samt, derest detta icke skett, han sannolikt fortfarande qvarstått vid regements-läkarebeställningen och under sådant förhållande kommit i åtnjutande af den löneförbättring, som tid efter annan desse tjenstemän beviljats, samt följaktligen, efter erhållet afsked, jemväl fått tillträda den pension, motsvarande regements-läkarelönen, 2,000 R:dr, som, efter afdrag likväl af belöpande pension från Arméens pensions-kassa, Regements-läkare för närvarande ega åtnjuta; alltså och då icke heller vore med billighet öfverensstämmande, att han, vid den af honom uppnådda höga ålder och efter att hafva tinder en tid af omkring 45 år tjent det allmänna, skulle, när han nu för sjuklighet nödsakas lemna sina befattningar, åtnöjas med den för hans och hans familjs bergning uppenbart otillräckliga pensionen från Årméens pensions-kassa; har E. K.
Maj:t föreslagit, att ÖfverfäitIäkaren, Doktor Fredrik Bågenholm, med frånträdande af regementsläkarelönen vid Konungens f. d. eget värfvade regemente, hvilken lön från regementets indragningsstat till Bågenholm utgått, och, enligt hvad den med derunder inbegripna förhöjning för 30 tunnor spannemål år 1861 utgjorde, uppginge till 886 R:dr 5 öre, måtte efter erhållet entledigande från de tvänne öfriga af honom nu innehafvande beställningarne, uppföras å rikets allmänna indragnings-stat, att derifrån, i likhet med andra afskedstagande Regements-läkare, såsom pension uppbära ett belopp, svarande emot skillnaden emellan nuvarande regements-läkarelönen och pension från Arméens pensionskassa, eller 1,400
I fråga om det pensionsbelopp, som skäligen må å allmänna indragnings-staten tilläggas Doktor Bågenholm, när han från sina här ofvan omförmälda beställningar afgår, hafva, under iakttagande af den i allmänhet af Rikets Ständer hittills följda grundsatts att pension ej må för mer än en tjenst åtnjutas, Rikets Ständer ansett detta belopp böra bestämmas till likhet med hvad aflöningen vid den af dessa befattningar, af hvilken Bågenholm under sin tjenstetid haft högsta löneinkomst, utgjort, eller 1,100 R:dr, motsvarande den aflöning han såsom andre bataljons-läkare vid Vendes Artilleri för närvarande uppbär; och hafva Rikets Ständer, på grund häraf och med afseende å hvad i denna fråga i öfrigt förekommit, på det sätt bifallit E. K.
Maj:ts nådiga Proposition i detta ämne, att