Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
U n d e r d e år h e n n e s m a n v a r f ö r e s t å n - d a r e f ö r K n o x v i l l e t e o l o g i s k a s k o l a, från h v i l k e n h a n ä n n u b ä r t i t e l n p r o f e s s o r, del- t o g h o n m e d ifver i skolarbetet s o m lärarinna i flere o l i k a ä m n e n o c h d e l a d e d å sin t i d mellan katedern o c h de husmoderliga be- styren, hvilka gifvetvis voro ganska många, d å s k o l a n s s t u d e r a n d e h a d e sin k o s t p å s k o l a n (s o m v a n a n är i A m e r i k a).
O c h m å n g a af v å r a n u p å o l i k a o m r å d e n f r a m s t å e n d e svenska m ä n i Amerika, redaktör Högfeldt, p r o f.
M e l l a n d e r m.
fl .., t o r d e v a r a v i l l i g a in- t y g a, att h o n v a r e n l i k a i n t e l l i g e n t l ä r a r i n na, s o m h o n var driftig h u s m o d e r, hvilka kall m a n j u i a l l m ä n h e t tror i c k e l ä t t k u n n a förenas.
U n d e r d e år h e n n e s m a n v a r re- daktör vid C h i c a g o b l a d e t i Chicago, då de Claudius.
b o d d e i E v a n s t o n, e n a f C h i c a g o s finaste o c h mest eleganta förstäder, u p p t o g h o n åter sin g a m l a » t r a d e », m a s s a g e o c h sjuk- gymnastik, o c h det var icke s m å s u m m o r hon därmed förtjänade.
Misslyckade bok- o c h t i d n i n g s f ö r e t a g, s ä r s k i l d t t i d s k r i f t e n » Fri- het o c h F r i d », s o m hennes m a n en tid gaf ut, slukade d o c k stora s u m m o r o c h äfven, efter h v a d j a g t r o r m i g v e t a, d e r a s m e d så stor m ö d a f ö r v ä r f v a d e h u s i E v a n s t o n, ö f v e r hvilket j a g d o c k aldrig hört henne beklaga sig.
E n s v å r s j u k d o m m e d å t f ö l j a n d e lifs- f a r l i g o p e r a t i o n h a r v ä l till e n d e l b r u t i t h e n n e s krafter, m e n ä n n u är h o n i liflig verksamhet.
S å h a r h o n t. e x.
i m å n g a, m å n g a år s o m m e d a r b e t a r e i C h i c a g o b l a - det hvarje v e c k a skrifvit 8 — 9 spalter för textutredningen o c h » Martyrhistorien », hvilket s e n a r e förträffliga a r b e t e, s o m k r ä f v e r all- v a r l i g a, v i d t o m f a t t a n d e s t u d i e r, g a n s k a få ana vara af en k v i n n a s h a n d.
H o n har n ä m l i g e n sällan s i t t n a m n u n d e r h v a d h o n skrifver, u t o m d å h o n en o c h a n n a n g å n g s k r i f v e r n å g o t i b r e f f o r m eller n å g o n l i t e n uppsats, då h o n vanligen döljer sig under signaturen » Linnea ».
M å n g a äro emeller- tid de, s o m hålla C h i c a g o b l a d e t uteslutande för Martyrhistorien o c h söndägsskoltextut- redningen, hvilken senare utan gensägelse är d e n e r k ä n d t b ä s t a n å g o n a f v å r a s v e n - s k a t i d n i n g a r d ä r u t e h a r att b j u d a p å.
För sitt arbete i C h i c a g o b l a d e t, hvilket h o n m e - rendels utför under nattens tysta timmar, har h o n en ersättning af o m k r i n g 4 — 5 0 0 d o l l a r s p r år.
M e d ungefär tredjedelen af d e n n a s u m m a aflönar h o n s i n j u n g f r u, e n g a m m a l trotjänarinna, s o m o c k förtjänar att i s a m m a n h a n g e t o m n ä m n a s.
T y så l å n g t j a g v e t h a r j a g a l d r i g i n å g o t af d e m å n g a h e m j a g b e s ö k t s e t t m o t s t y c k e till d e t i n n e r l i g a f ö r h å l l a n d e af t i l l g i f v e n h e t o c h samförstånd, s o m råder mellan dessa båda.
O c h vill m a n riktigt g ö r a h e n n e ledsen o c h h a r m s e n, detta gäller n u b a r n e n eller be- s ö k a n d e, d å skall m a n b a r a p å n å g o t s ä t t såra eller v i s a r i n g a k t n i n g g e n t e m o t h e n - nes tjänarinna.
» Lilla E m m a », s o m h o n v a n l i g e n kallar h e n n e, åtnjuter hela h e n n e s o i n s k r ä n k t a k ä r l e k o c h f ö r t r o e n d e o c h är i ordets hela bemärkelse en omistlig m e d l e m af familjen.
H o n är o c k i allo v ä r d d e t o c h d e n s o m t r o r att h e m m e t s s y s s l o r l i d a af d e t f ö r t r o l i g a f ö r h å l l a n d e, s o m r å d e r m e l - lan m a t m o r o c h tjänarinna, han bedrager sig m y c k e t.
O c h n ä r j a g ofta (b å d e h ä r o c h i A m e r i k a) i h e m m e n, t. o.
i d e kristna h e m m e n, h ö r t fruarna inbördes be- k l a g a s i g så m y c k e t ö f v e r s i n a t j ä n a r i n n o r o c h t j ä n a r i n n o r n a ö f v e r s i n a fruar, d å h a r j a g a l l t i d t ä n k t p å d e t t a h e m, d ä r d e t all- t i d h e t t e: » s n ä l l a lilla E m m a, l å t o s s få hjälpa dig!
H v i l a d i g, d u är så t r ö t t!
Sitt n e r n u v i d b o r d e t, v i k u n n a p a s s a o s s själf- v a », o c h d e t alltid u p p r e p a d e svaret: » N e j, t a c k, d e t är m i n p l a t s att g ö r a a r b e t e t o c h j a g h v i l a r i c k e f ö r r ä n d e t är g j o r d t.
» Det v a r e n s t ä n d i g täflan m e l l a n d e m, m e n e n alldeles motsatt m o t d e n g ä n g s e.
Emma v i s s t e sin p l a t s o c h h o n s k ö t t e d e n år efter år.
F l e r e g å n g e r s k u l l e h o n f ö r sin h ä l s a s s k u l l resa h e m till M ö n s t e r å s, m e n d å d e t k o m till s t y c k e t, k u n d e h o n i c k e skiljas från d e t h e m, d ä r h o n b l i f v i t så f a s t v ä x t, o c h så b l e f h o n k v a r o c h är v ä l kvar än, t ä n k e r j a g.
Aldrig uppgjordes n å g r a p l a n e r o m d a g e n s eller f r a m t i d e n s v ä r f o c h s y s s l o r i n o m h e m m e t u t a n före- g å e n d e r å d p l ä g n i n g m e d » lilla E m m a », o c h sedan planerna blifvit u p p g j o r d a k u n d e m a n lita s o m p å a m e n i k y r k a n, att d e b l e f v o u t f ö r d a af h e n n e m e d e n p l i k t t r o h e t o c h ordning, s o m aldrig rubbades.
O c h h ä r i l å g h e m l i g h e t e n till att fru P r i n c e l l k u n d e ä g n a så m y c k e t af sin t i d v i d s k r i f b o r d e t, i sin m a n s s t u d i e r u m eller på de konferenser, möten o c h ganska vid- s t r ä c k t a r e s o r h o n p å k a l l e l s e a f " W. C.
(Kvinnornas Kristna Nykterhetsförening) företog i d e n n a förenings intresse.
T y hon är i c k e b l o t t e n a k t a d o c h v e r k s a m a k t i v m e d l e m i n o m denna förening, s o m omfattar e n h a l f m i l l i o n k v i n n o r, u t a n h o n är super- i n t e n d e n t o c h » stateorganiser » (statsorgani- satör) i n o m M i n n e s o t a b l a n d skandinaverna.
O c h h o n har p å detta vidsträckta, maktpå- l i g g a n d e arbetsfält n e d l a g t å r s l å n g t, ihär- digt arbete, icke blott i Minnesota, utan äfven i Illinois o c h d e östra staterna, där h u n d r a t a l s b l o m s t r a n d e lokalföreningar äro e n m e d e l b a r f ö l j d a f fru P r i n c e l l s a r b e t e.
M e n så h a r d e n n a f ö r e n i n g o c k v a r i t fru P r i n c e l l s s ä r s k i l d a s k ö t e b a r n, f ö r h v a r s till- v ä x t, l e d n i n g o c h u t v e c k l i n g h o n offrat så m y c k e n tid h o n möjligtvis kunnat, o c h har h o n ej p e r s o n l i g e n k u n n a t n ä r v a r a v i d f ö r e - n i n g e n s m ö t e n, så h a r h o n a l l t i d g e n o m b r e f till d e s s o r d f ö r a n d e o c h s e k r e t e r a r e g i f v i t v i n k a r, a n v i s n i n g a r o c h r å d för d e n k o m m a n d e m å n a d e n s praktiska arbete, o c h m e d e n s å d a n l e d n i n g är d e t ej så u n d e r - l i g t, att d e n g å t t f r a m å t m e d s t o r a s t e g.
L i k s o m d e flesta b e g å f v a d e o c h i d e t offentliga framstående k v i n n o r har h o n na- turligtvis äfven blifvit m i s s k ä n d o c h klan- d r a d, d o c k e n d a s t af d e m, s o m i c k e p å n ä r a håll lärt k ä n n a h e n n e.
M e d så m y c - k e t s j ä l s a r b e t e, så r e s o n n e r a r m a n, måste h o n naturligtvis vara en dålig h u s m o d e r och h e n n e s h e m tillfölje däraf v a n v å r d a d t.
A t t så i c k e är f ö r h å l l a n d e t, t o r d e d e b ä s t veta, s o m gästat o c h bott i detta h e m, o c h j a g är a l l d e l e s i c k e r ä d d f ö r att s o m v i t t - n e n i d e t t a fall v ä d j a till d e m å n g a f r a m - s t å e n d e m ä n o c h k v i n n o r från o l i k a d e l a r af v ä r l d e n, s o m p å g e n o m r e s a f ö r l ä n g r e eller k o r t a r e t i d h v i l a t o c h g ä s t a t i d e t t a h e m, d ä r k ä r l e k, o r d n i n g, frid o c h e n d r ä k t äro b o f a s t a m e r ä n i d e flesta j a g b e s ö k t.
A l d r i g såg j a g m u l n a ansikten o c h sura m i n e r i d e t h e m m e t; a l d r i g h ö r d e m a n nå- g o n tvedräkt makarne emellan.
D e t stred emot hemmets umgängeston.
A l d r i g behöf- d e m a n k o m m a n e r till ett s o l k i g t f r u k o s t - b o r d m e d d å l i g t kaffe e l l e r till ett m i d d a g s - b o r d m e d illa l a g a d m a t.
D e t stred e m o t hemmets vanor o c h principer.
H u r enkelt det än var, m e n h v a d det s m a k a d e!
A l d r i g b e h ö f d e m a n heller vara r ä d d för a t t t a e n g ä s t eller t v å m e d s i g h e m a f f r u k t a n f ö r att man ej kunde ta ' emot, s o m d e t så o f t a h e t e r i f a m i l j e r, d ä r m a n h a r ofantligt m y c k e t större resurser af tid o c h t i l l g å n g a r att f ö r f o g a ö f v e r ä n fru P r i n c e l l har.
M e n h o n har alltid ett v a r m t, soligt
IDUN 1898 l e e n d e, ett t r o f a s t h a n d s l a g, ett k l i n g a n d e v ä l k o m m e n o c h e n plats v i d det enklare eller r i k a r e b o r d e t f ö r h v a r o c h e n, s o m g ö r h e n n e s h e m ett b e s ö k.
O c h d e v o r o san- n e r l i g e n i c k e få, s y n n e r l i g a s t i M i n n e a p o l i s, s o m är e n r i k t i g g e n o m f a r t s s t r å k v ä g f ö r re- sande.
I d e n l u g n a, u n d a n g ö m d a d a l e n v i d St. Cronixfloden, där h o n n u b o r, äro v ä l be- s ö k e n f å t a l i g a r e, m e n så ä r o d e o c k så m y c k e t m e r a v ä l k o m n a, s o m h i t t a dit, o c h f ö r m i n d e l v i s s t e j a g i n g e n l j u f l i g a r e till- flyktsort u n d a n världens oro o c h jäktan, m e d a n j a g v a r d ä r u t e, ä n d e t stilla frid- fulla s t u d i e h e m m e t m e l l a n b e r g e n o c h flo- den i Franconia, på gränsen mellan Minne- sota o c h W i s c o n s i n.
O c h äfven n u sedan t u s e n t a l s m i l s k i l j a m i g d ä r i f r å n, far m i n tanke i s k y m n i n g e n ofta ditöfver o c h j a g längtar e f t e r att få f ö r e n s t u n d s a m t a l a m e d o c h hvila ut hos m i n trofasta, m o - derliga vän, hvilken, som ingen annan, ä g e r f ö r m å g a att l ä g g a » b o m u l l o m hjär- t a t » o c h v a g g a » t r ö t t a n e r v e r till r o ».
O c h h o n l ä n g t a r h i t till f o s t e r l a n d e t s » d a l a r o c h s k o g a r », l ä n g t a r så, s o m m a n e n d a s t k a n fatta, d å m a n s j ä l f erfarit d e t.
G e n o m alla h e n n e s b r e f g å r e n d j u p u n d e r t o n af v e - m o d o c h saknad, o c h m a n k a n läsa m e l l a n h v a r j e r a d, h u r h o n s ö r j e r ö f v e r, att h o n ej f i c k i s o m r a s v a r a m e d f ö r att p å n ä r a håll se o c h b e u n d r a M ä l a r d r o t t n i n g e n s stolta, sköna utställningssaga.
M å h o n få sin längtan tillfredsställd g e - n o m att, s o m h o n s j ä l f s ä g e r, o m o c k b l o t t f ö r e n k o r t t i d få å t e r s e sitt k ä r a f o s t e r - land, detta land s o m h o n ännu alltjämt efter så m å n g a års b o r t o v a r o l i k a v a r m t o c h p a t r i o t i s k t älskar, h v i l k e t d o c k i c k e hin- d r a r h e n n e att v a r a p a t r i o t ä f v e n f ö r sitt n y a f ä d e r n e s l a n d, d e n stolta, k ä r a r e p u b l i - k e n d ä r u t e m e d d e s s fria, n o b l a i n s t i t u t i o - ner, hvilka h o n v a r m t beundrar.
O c h v e den, s o m i hennes närvaro vågar a t t k a s t a s k u g g a p å n å g o t af d e s s a l ä n d e r.
H a n får s n a r t a f h e n n e v e t a, h v a d h o n tän- k e r o m e n p e r s o n, s o m så g ö r.
G a n s k a få svenskor torde ock hafva mera grundligt s a t t s i g i n i sitt n y a f o s t e r l a n d s f ö r h å l l a n - d e n, lagstiftning o c h språk, hvilket senare h o n talar, s k r i f v e r o c h l ä s e r l e d i g t o c h o b e - sväradt, s o m o m h o n vore f ö d d därute.
O c h d e t är f ö r h e n n e i n g e n s v å r i g h e t att u t a n f ö r b e r d e l s e n ä r s o m h e l s t h å l l a ett l ä n g r e eller k o r t a r e tal p å flytande e n g e l ska, h v i l k e t i c k e v i l l s ä g a så litet.
Hon står d ä r f ö r o c k m y c k e t h ö g t i a m e r i k a n a r - n e s aktning, s o m m a n ofta g e n o m m u n t l i g a o c h skriftliga o m d ö m e n o m h e n n e v i d kon- ferenser o c h i tidskrifter h a f t tillfälle se och höra.
O c h m å n g a äro de s o m m e d m i g a f fullt o c h v a r m t h j ä r t a ö n s k a, att h o n ä n n u l ä n g e m å få l e f v a o c h v e r k a f ö r d e t ä d l a, s a n n a o c h g o d a, m e n f r a m f ö r a l l t till g l ä d j e f ö r sin ä d l e m a k e, s i n a 5 b a r n o c h sitt h e m, h v a r s s o l o c h m e d e l p u n k t h o n är.
107 N å g o t o m solljus.
Skärtorsdags-kväll.
^prilsol 1 dör!
{Hur grannt dess sista strålar förgylla alarnas röda Hem, och åkrarnas svarta mylla.
JStormen sm vinge sänkt.
(Hvem ljöd den.
väl- dige vika?
c J^öst från (jenesareths sjö, ljuder du här tillika?
J a g går där s o m en snigel m e d skalet, m i n a b e k y m m e r t y n g a o c h j a g hvarken vill eller t r o r m i g k u n n a l ä g g a d e m af.
Så ser tCärkan, som.
kom med sång förtidigt mot kalla j a g u p p — m å n n e r o p a d af e n af d e s m å norden.
s a m m a n s v u r n e?
— j u s t l a g o m f ö r att f ä n g s - gömt sig hos makan sm i nästet på våta jorden.
l a s af e n l e e n d e b l i c k.
J a g k a n ej g l ö m m a den, o c h nästan ofrivilligt söker j a g ännu en sådan solstråle.
D e n är n ä r a o c h träf- &lt; d) immorna lig tja hvita, lågt öfver svällda vatten, f a r m i g s å s o m n å g r a h j ä r t l i g a o r d, v ä x l a d e stilla naturen hvilar, lidar £ångfredagsnati en.
m e l l a n t v ä n n e m i g o b e k a n t a p e r s o n e r.
D e genljuda i mina öron och hemsöka mina t a n k a r o c h t y c k a s h a s a t t s i g f ö r e att ej ^Klockorna ringa långsamt, tunga de tona, slagen, l ä m n a m i g t i d att å n y o d v ä l j a s b l a n d d e m ö r k a skarornas hemvist.
De ha gjort ringa i kvällen in den stora försoningsdagen.
mig undrande, d e h a v i s a t m i g, att j a g u t a n t v i f v e l k r u p i t i n b a k o m ett s t ä n g s e l o c h e n v i s a t s att t r o, att d e t t a v a r h e l a m i n ' [Rjmdtom i hondehem är högtids st ädadt och stilla, värld.
J a g blir m e r o c h m e r öfvertygad hvardagens äflan flyttat lort med sin strid h ä r o m, t y d e t är r e n t af f ö r u n d e r l i g t, h u r u och villa.
s o l l j u s t d e t b ö r j a r att b l i.
K o m m e r j a g i b e r ö r i n g m e d n å g o n, m ö t e s j a g g e n a s t af ett l e e n d e o c h en ljus blick, o c h vänliga (llusfådern håller bön.
as sionshis tonens akter o r d l i g g a p å allas l ä p p a r.
F å g l a r n a s i t t a i föra tankarne lort till helga, främmande trakter.
t r ä d e n o c h k v i t t r a — t r o t s k ö l d o c h o s ä k r a u t s i k t e r b e t r ä f f a n d e sitt u p p e h ä l l e.
D e t k ä n n s riktigt, s o m såge de p å m i g m e d undran, lya tusen år förgått.
SDe vika, en töcknig massa, s o m f u n n e d e, att j a g.
ä n n u m y c k e t litet k ä n d e deras store fader o c h hans vilja.
Jag fjesus af ^fazareth går upp till judarnas passah.
k a n ej l å t a b l i att se t i l l b a k a p å d e m o c h h o p p a s, att d e f ö r s t å, h u r u d e h j ä l p t m i g.
J a g når h e m m e t efter s l u t a d vandring.
zN^aitvard i sm är t full frid, det gamla fårlun- Med tacksamhet, hvilad och uppmuntrad, dets psalmer, b ö r j a r j a g arbetet, s o m j a g l ä m n a d e m e d österländsk örtagård med natt under vida pal- s å d a n t y n g d t r y c k a n d e m i g.
O c h j a g k a n ej a n n a t ä n l e v i d t a n k e n på, h u r u t u s e n - mer.
d e s m å a m o r i n e r till s l u t k n u t i t e n r i n g k r i n g m i g o c h l e e n d e u p p e n b a r a t sitt h e m - ffudas, förrädaren, ock öfver stepräs tens skara.
l i g a f ö r b u n d o c h j u b l a n d e r o p a t u t s i n se- ger.
J a g går ut ur ringen, ökar deras skara, i&gt;ffag är et, söken I mig, låten då dessa vara! » o c h g e m e n s a m t söka vi u p p n å g e n lika trött och ängslig varelse, s o m j a g var för en s t u n d s e d a n, o c h så b ö r j a v i.
V i l l ni h ö r a, (Heliga lösenord!
(Hur sällsamt klara de ljuda, h u r d e t k ä n n s att stå b l a n d d e s s a s a m m a n - frid åt de kämpande, tröst åt de svage ljuda.
s v u r n e, h a r d e t g å r att h j ä l p a m ö r k r e t v i k a för ljuset?
JStåmman ur örtagården än genom sekler höres, hjärtat i nordens vårkväll mäktigt af klangen röres.
r fjönen till sist och amen, amen med frid på jorden — Gud välsigne henne!
M e d Idun som bud- b ä r a r e s ä n d e r j a g h ä r m e d e n h j ä r t l i g häls- n i n g från f o s t e r l a n d e t o c h Viola.
Sakta han lägger samman loken med helga orden.
* (flårda händer knäppa försiktigt de tunga häkten, skimret i väster dör, det lider mot aftonväkten.
Kvinnans m u n kan hyckla, m e n hennes ö g o n b e d r a g a i c k e; d e t är e n a f d e få G u d s gåfvor, s o m det ännu att f ö r f a l s k a.
icke lyckats jorden Aug.
^Klockorna ringa långsamt, ekot förlänger slagen, ringa i kvällen in den stora försoningsdagen.
— •: ' /; YU ifvet synes oss ofta tungt, dunkelt o c h hopplöst.
Han I märkt, huru just u n d e r d e s s a b e k y m r e n s t i m m a r d e t e n a ef- ter d e t a n d r a l i k s o m i n g å r f ö r b u n d o c h lof- v a r att s ö k a u p p t ä c k a d e n s å r a d e p u n k t e n, att r ä c k a h e l a n d e b a l s a m?
Alla kärlekens s m å t j ä n s t e a n d a r få b r å d t o m, d e ö f v e r l ä g g a, d e k u n n a ej finna d e t m e d sin u p p g i f t för- e n l i g t att e n e n d a af o s s g å r m e d s ä n k t hufvud.
O c h så b ö r j a d e sitt anfall.
— * • T.
H v a d v a r d e t j a g l o f v a t m i n a s m å ljus- bärare?
J o, att h j ä l p a d e m i d e r a s sträf- v a n att g l ä d j a h v a r o c h e n b e t u n g a d j a g s å g o c h ej e n d a s d e s s a s u c k a n d e, u t a n alla.
A f h v a d j a g själf erhållit, s k u l l e j a g d e l a ut.
Detta var en skön uppgift, syntes det m i g, d å j a g så n y l i g e n s j ä l f v a r i t m e d o m att t a g a e m o t.
O c h j a g gick åstad m e d d e n k ä n s l a n, att e n m a g i s k k r a f t till g o d t hade lagts i m i n hand.
Ingen enda tyck- t e s o b e r ö r d af d e n n a kraft, j a g s å g d e n e n a g l i m t e n efter d e n a n d r a v ä c k a s i m ä n n i s k o ö - g o n, s o m l ä n g t a d e efter l j u s, o c h d e t v a r m i g o m ö j l i g t att s l u t a m i t t h j ä r t a f ö r d e n k r a f t e n s f l o d, s o m g e n o m d e t t a v ä r f flöda- d e till m i g.
J a g ö n s k a r, att j a g k u n d e tala o m, huru outsägligt skönt det var.
Jag b e h ö f v e r ej g ö r a d e t, j a g tror, att alla m e d m i g g j o r t e r f a r e n h e t e r s o m d e s s a o c h att alla m e d m i g t a c k a G u d f ö r d e s s a s t u n d e r, h e l t ä g n a d e åt h a n s t j ä n s t!
D e bära oss
IDUN 108 utmärkt.
Det var bara för att hjälpa dig [vän- nen kommer och fattar fruns hand) — du vet hur gärna jag vill hjälpa dig.
Jag är j u alldeles en- sam o c h — tror d u — j a g nånsin får ett eget hem — Tänk dig, han har skrifvit till mig — FRUN (otåligt).
Men käraste lilla d u — j a g har ej tid m e d allt detta nu — jag har så Men allt d e t o n d a, allt d e t o r e n a, h u r brådtom — Jag har ej tid att prata — ter d e t s i g f ö r m i g u n d e r dessa s t u n d e r?
VÄNNEN (förebrående).
Nej, Magda, n u förstår Det finnes e j till.
J a g v e t e j h v a r t d e t jag d i g e j.
l i v a d menar d u egentligen?
Hvar- flytt; det e x i s t e r a r h e l t e n k e l t e j f ö r m i g för är du så ovänlig i dag — det måste d u för- klara.
Du v e t hur m y c k e t jag håller af dig — under soldagar s o m d e n omtalade.
Säker- FRUN.
Ja, ja, det var b r a snällt af dig — m e n ligen är ej heller d e n n a o m s t ä n d i g h e t, den- nu måste j a g vara ovänlig.
Snickaren väntar n a f r å n v a r o a f s k u g g a e n f r u k t a f d e n s. k.
— stadsbuden veta ej hvar d e skola ställa sa- kerna.
Du måste förlåta m i g (ringer på jung- b l i n d a s l u m p e n, t y d e t är alltid s å.
F y l d t af I dag är jag inte h e m m a för någon, h ö r sol o c h f y l d t a f kraft, k a n v å r t h j ä r t a e j frun).
du det.
tänka sig hinder, åtminstone e j oöfverstig- VÄNNEN (gråtande).
Nej, Magda, nu förstår j a g l i g a, f r u k t a n i n j a g a n d e h i n d e r.
D e t s k u l l e dig e j.
H v a d menar d u?
Ä r d u kanske o n d v e r k a tillintetgörande p å d e n troskraft solen på m i g?
Jag k o m j u bara för att hjälpa dig.
Packa, det är just min force.
D u minns väl en meddelar, d e t skulle sannolikt göra d e ljusa så stor packning j a g gjorde i höstas, då vi flyt- dagarna m i n d r e ljusa, d e t skulle g ö r a G u d tade till Sköfde — o c h ej e n sak gick sönder mindre i vårt begrepp o m h o n o m.
O c h — Ja, Augusta gjorde nog det mesta — j a — det får e j s k e.
han är egentligen rätt hygglig, fästmannen — och har du hört o m Louise — en sådan tur — h o n D e t t a v a r h v a d j a g ville tala o m.
D e t får resa till Paris i höst — fasligt hvad den dräk- är e j e n, e j t v å g å n g e r j a g g e n o m g å t t d e n - ten missklär dig, kära Magda.
Där ser m a n na omhvälfning.
Otaliga handräckningar hvad kläderna göra — du är d i g ej alls lik i dag — (Snickaren kommer in, stadsbuden komma h a gifvits m i g, m e r o c h m i n d r e kraftiga, b e r o e n d e p å h u r u d j u p t j a g s j u n k i t i d y n.
och gå.
Vännen ställer sig framför spegeln och arrangerar sitt hår.)
Ja — den där salvan.
Tyc- Med d e innerligaste tacksamhetskänslor är ker d u inte att m i n h y är bättre — m e n så j a g b u n d e n v i d h o n o m, s o m v i p l ä g a k a l l a gnider j a g också in mig m e d den hvarje kväll, och så tvättar jag mig med lanolin morgon o c h k ä r l e k e n själf, m e d g l ä d j e s e r j a g h a n s afton — Jag har j u en så ömtålig h y — • nej, s ä n d e b u d o u t t r ö t t l i g t a r b e t a ö f v e r allt.
J a g n u skall jag riktigt ta uti m e d min glödritning, t y c k e r m i g s e d e m, n ä r j a g vill.
E n g l a d, och så skall j a g läsa riktigt — allt hvad s o m t r o s f r i s k o c h s e g e r v i s s t o m t e s k a r a ä r d e t, k o m m e r ut — Jag märker, att man behöfver d e t, och så skall j a g sjunga — o m d u visste hvad alltid s n a r a t t u p p t r ä d a i äfven d e m e s t min röst blifvit vacker — o m du bara kunde u n d a n g ö m d a vrår.
O c h j a g vet, att d e ä n n u ackompanjera m i g en liten, liten bit — K u n g m å n g e n g å n g j u s t k r i n g m i g s k o l a d a n s a Erik — j a g tog med mig nägra nothäften, j a g sin segerdans, s j u n g a sina fröjdesånger o c h kan så många nya visor — Men, Magda, jag förstår mig inte på dig — du ser j u riktigt ond le s å i n t a g a n d e, a t t j a g k ä n n e r e n v ä r m a n - ut.
d e fläkt l i f v a m i n a t r ö t t a l e m m a r, k ä n n e r FRUN.
Ja, j a — måste j a g då säga dig rent glädjen så berusa m i g, att j a g tror m i g ut, att j a g hade önskat få vara i fred i dag.
v a r a e n a f d e m, o c h ställer m i g i d e r a s Jag har b e d t alla mina vänner ej titta till m i g krets.
J a g v e t, att detta skall s k e ä n n u under d e n svåraste flyttningsbrådskan — och m å n g e n gång, o c h j a g väntar därpå.
jag är själf alldeles trött o c h förbi.
v i t t n e o m, a t t v å r H e r r e b o r i allt, a t t vi ä g a n å g o t a f h o n o m o c h h a n s k r a f t i o s s o c h a t t d e t är v å r u p p g i f t a t t s å h e l t s o m m ö j l i g t ställa o s s u n d e r d e n n a krafts in- flytande.