Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 44 Juli 1834.
Preste-Slåndet den 44 — — Borgare-Ståndel den 43 — — Bonde-Ståndet den 49 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående förundradt användande aj den till Stads-skolor inom Lunds Stift och Provinsen Halland utgående Helgonskyld. (Stals-Utskds Utlåtande, N:o 123.) S. A. K.
Genom Nådig Skrifvelse den 29 November förlidet år har E. K. M:t behagat till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemna handlingarne rörande en, uppå Rikets Ständers underdåniga anhållan, af E. K.
M:t i Nåder anbefalld undersökning, i afseende på den från landtförsamiingar inom Provinsen Halland till stads-skolor utgående helgonskyld, hvarjemte vid innevarande
Riksdag framställningar blifvit gjorda derom, att så väl berörde helgonskyld, som hvad i dylikt skatte-bidrag ännu utgöres till Stads-skolor inom Lunds Stift, för framtiden måtte, emot ersättning till skolorne, få af vederbörande församlingar i uppgifna ändamål användas, hvilka frågor jemväl tillförene och under hufvudsakligen följande omständigheter hos Rikets Ständer förekommit.
Sedan nemligen vid 1840 och 1841 årens Riksdag Rikets Ständer, uppå E. K. M:ts derom aflåtna Nådiga Proposition, funnit skäligt bevilja ett årligt anslag till Kathedral-skolan i Lund, hvarigenom skolans behof af den helgonskyld, 1,047 tunnor korn, som, jemlikt Kongl. Brefvet den 24 Mars 1824, borde af Klockarnes i Lunds Stift heigonskvlds-säd indragas och lill berörda skola användas, komme att upphöra, äfvensom Rikets Ständer beslutat, att de församlingar, af hvilkas helgonskylds-korn påräknats bidrag till nämnda skola, borde, så vidt de förbundo sig att uteslutande till folkundervisningens befrämjande inom församlingarne använda samma bidrag, bibehållas vid oqvald besittning deraf; så hade, i anledning af hos Rikets åren 1844 och 1845 församlade Ständer gjord anmärkning, alt den rättvisa, som sålunda kommit de församlingar till godo, från hvilka ifrågavarande spanmåls-belopp skulle hafva utgått, icke sträckt sig till de församlingar inom Stiftet, som voro belägna inom två mil från städerna och ännu måste betala sin helgonskyld till städernas skolor, Rikets Ständer, som ansågo billigt, att jemväl dessa landtförsamiingar finge åtnjuta enahanda förmån, som de förra blifvit med - 120 Expeditions-Utskotlets Förslag till underd.'
Skrifvelse, N:o 74. gifven, i underdånighet anhållit, det E. K.
M:t täcktes, efter anställd undersökning dels om den rätt, på grund hvaraf i Lunds Stift varande städers skolor ännu ätnjöto helgonskylds-korn, och dels till huru stort belopp denna helgonskyld till skolorna utginge, låta vid nästpåföljde Riksdag till Rikets Ständer öfverlemna den Nådiga Proposition i ämnet, som E. K.
M:t kunde finna af omständigheterne påkallad.
Häraf föranleddes E. K. M:ts Nådiga åtgärd att låta i sådant ändamål höra ej mindre Konsistorium i Lunds Stift, jemte E. K.
M:ts Befallningshafvande i Blekinge, Christianstads och Malmöhus Län, än ock E. K. M:ts och Rikets Kammar-kollegium, hvilka alla Embetsmyndigheter funno skolorna ega rätt att tillgodonjuta merberörda helgonskyld, som till Lunds Katbedral-skola och Malmö högre lärdomsskola, samt lill lägre lärdoms-skolorne V Christianstad, Helsingborg, Landskrona, Ystad, Cimbritshamn och Sölfvesborg utginge, med sammanlagdt 25 tunnor 18 kappar råg, 1,338 tunnor 34^ kappar korn, 6 kappar rågmjöl och 6 kappar kornmjöl, allt i löst mål, motsvarande i värde, efter medeltal af markegångs-prisen för de 10 åren 1837—1846, 7,919 R:dr 29 sk. 10 rst., och kontanta penningar till belopp af 18 R:dr 8 sk. 6 rst., eller tillhopa 7,937 R:dr 38 sk. 4 rst.; men då E. K. M:t vidare, uti Nådig Proposition af den 3 December 1847, öfverlemnade lil!
Rikets Ständer, huruvida de ansågo lämpligt att, genom anvisande af ett anslag, som fullt motsvarade den till skolorna nu utgående helgonskyld, sälta E. K. M:t i tillfälle att kunna medgifva församlingarne rättighet alt använda densamma till förbättrande af deras folkskolor, förklarade Rikets Ständer, till svar härå, i underdånig skrifvelse den 28 Februari 1848 sig ej funnit skäl bevilja Stats-anslag för stadsskolorna inom nämnde Stift, såsom utbyte emot den till dessa skolor nu ingående Klockare-helgonskvld; i öfverensstämmelse med hvilket beslut
Rikets åren 1850 och 1851 församlade
Ständer jemväl ansett då gjorda framställningar om rättighet för de inom 2 mil från städerne så väl i Lunds Stift, som provinsen Halland, belägna landtförsamlingar alt få behålla den från dem till städernas skolor utgående helgonskyld icke kunna till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda; hvarjemte Rikets Ständer, som, i förekommen fråga om utredande af förhållandet med helgonskylden i Halland, funnit billigheten fordra, att, beträffande den helgonskyld, som i nämnde provins utginge lill stads-skolorna derstädes, densamma måtte fä tillgodonjuta samma förmän, som Skäne och Blekinge, på det att, om någon förändring uti användandet af helgonskylden framdeles kunde blifva beslutad, en sådan måtte samtidigt kunna ega runi uti alla tre provinserna, genom underdånig skrifvelse den 1 Mars 1851 anhållit, det E. K.
M:t täcktes i Nåder anbefalla, alt enahanda undersökning, som redan i afseende å helgonskylden egt rum i Skåne och Blekinge, måtte verkställas i Halland, samt helgonskyldens värde i penningar uppskattas. Sedan, med anledning häraf, E. K.
M:t i Nåder anbefallt Dess och Rikets Kammar-kollegium, att, efter vederbörandes hörande, till E. K.
M:t inkomma med underdånigt utlåtande, samt kollegium sådant utlåtande, jemte Konsistorii i Götheborgs Stift och öfrige embetsmyndigheters infordrade underdåniga yttranden, till E. K. M:t afgifvit, så har, såsom ofvan förmälts, E. K. M:t behagat till Rikets Ständer öfverlemna berörda handlingar, af hvilka Rikets Ständer inhemta!, att endast skolorna uti städerna Halmstad, Warberg och Falkenberg åtnjuta helgonskyld; att, till stöd för dessa skolors rätt härtill, åberopats Kongl.
Danska Ordinanlien den 14 Juni 1539 med flera sedermera utkomna författningar; samt att så väl bemälda Konsistorium, som E. K.
M:ts Befallningshafvande i Hallands län, ansett, att, då uppbörden af helgonskylden, hvilken för Skol-lärarne ingått vid bestämmandet af deras löner och för eleverne vore beräknad såsom ett behöflig!.understöd förde fattigare och för de öfrige såsom uppmuntran - Expedilions-Ulskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 7 i.
121 tran till flit och ordning, vore med mycket besvär och flera förluster förenad, bebofvet högeligen påkallade att Staten öfvertoge helgonskylden, såvida det numera kunde finnas lämpligt, att den i sin godtyckliga egenskap än vidare borde utgöras, och derför lemnade skolorna full ersättning; varande, i afseende på beloppet af den till skolorna ingående helgonskylden, efter föregången sorgfällig undersökning, uppgifter lemnade, med ledning af hvilka Kammar-kollegium funnit, att hela den, de 3:ne skolorna tillfallande, helgonskylden, i värde efter medium af markegångs-prisen för åren 1841 till och med 1850, utgjorde 96 tunnor 8| kappar korn och 5 tunnor'8 kappar bafra, motsvarande 534 R:dr 37 sk. 2 rst.
Detta, med hvad handlingarne i ärendet vidare innehålla, hafva Rikets Ständer tagit i öfvervägande; och som helgonskylden inom provinserne Skåne, Blekinge och Halland utgör en af Klockarnes urgamla löne-rättigheter, som i de flesta församlingarne ännu till detta sitt ursprungliga ändamål användes, samt afsigten med det genom ofvanomförmälda ordinants- eller kyrko-ordning och Konung Fredrik den ll:s Bref den 23 Mars 1568 vidtagna och vid provinsernes förening med Sverige, genom Malmö Recess den 18 September 1662 samt sedermera genom åtskilliga författningar stadlästade, förfogande i afseende å helgonskylden från de inom 2 mil från städerne varande landtförsamlingar, att nemligen ej mindre bereda underhåll åt lärjungar vid skolorna, än ock förse församlingarne med personer, som för kyrkosångens och barna-uudervisningens bestridande egde erforderlig skicklighet, icke vidare uppfylles, enär dels helgonskylden,, med mindre betydliga undanlag, numera icke uppbäres af lärjungarne, utan är inbegripen bland lärarnes löne-förmåner, dels ock, då lärjungarnes tid icke medgaf dem att sjelfve förrätta Klockare-tjensterne, desamma måste öfverlemnas åt substituter, som af helgonskylden endast erhöllo så mycket skolorna ville åt dem afstå, till dess år 1618, med bibehållande för skolorna af största delen af helgonskylden, det tillåtits socknarne atti vanlig ordning sjelfva antaga Klockare; så och då härigenom inträffat motsatsen till hvad ämnadt varit, enär dessa församlingar icke kunnat för den mindre del af helgonskylden, de till Klockares allönande haft att använda, erhålla så skickliga barna-lärare, som de öfrige församlingarne, hvilka egt att till sina Klockare disponera hela helgonskylden, samt sålunda en verklig orättvisa kan sägas hafva blifvit begången emot de nära städerne belägna församlingarne, hafva Rikets Ständer funnit med billighet öfverensstämma, att den till sladsskolorna uti ifrågavarande provinser anslagna helgonskyld återställes till församlingarne, för alt till deras egna behof, i öfverensstämmelse med det ursprungliga ändamålet, användas.
Då emellertid stadsskolorna, på sätt ulredt blifvit, ega laglig rätt att åtnjuta den för närvarande till skolorna ingående helgonskylden, samt denna jemväl är afsedd vid bestämmandet af lärarnes aflöning, blifver, för genomförande af nämnda förändring uti helgonskyldens användande, nödigt att till skolorna anvisa ett årligt penninge-anslag, motsvarande helgonskyldens värde, för beräknande hvaraf Rikets Ständer ansett medeltalet af de 10 senaste årens markegångspris böra läggas till grund; i följd hvaraf och då helgonskylden utgår till skolorna i Lunds Stift med 25 tunnor 18 kappar råg, 1,338 tunnor 34-/ff kappar korn, 6 kappar rågmjöl och 6 kappar kornmjöl samt kontanta penningar till belopp af 18 R:dr 8 sk. 6 rst., och till skolorna i Halland med 96 tunnor 8| kappar korn och 5 tunnor 8 kappar bafra, det Stats-anslag, som sålunda blefve bebölligt, skulle utgöra för Lunds Stift 8,353 R:dr 20 sk. 10 rst. och för Halland 587 R:dr 12 sk. 4 rst., eller tillsammans 8,940 R:dr 33 sk. 2 rst.
1 fråga åter om sättet för användandet af den helgonskyld, som skulle komma alt till socknarne återgå, förekommer, att, genom helgonskyldens disposition till befrämBih. till R.
Prat. 18S3 & i8Si. 10 Sami. 1 Afd. 16 122 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 74. jande af folkundervisningen inom församlingarne, lönerne blefve betydligt olika för skolmästarne i särskilda församlingar, då från socknar af ganska ringa omfång utgå i helgonskyld till skolorna 30 till 40 tunnor säd, medan från andra folkrikare socknar endast 3 å 4 tunnor erläggas, hvarförutan heigonskylden egentligen är ämnad att utgöra lön åt Klockaren för den honom i äldre tider tillhörande befattning i kyrkan och med barnaundervisningen, i anseende hvartill ett ovilkorligt stadgande för församlingarne att uteslutande för folkundervisningen använda heigonskylden icke synes lämpligt, men deremot församlingarne höra berättigas att i detta ämne till Stiftets Konsistorium afgifva förslag, som skulle af Konsistorium, med eget underdånigt yttrande, till E. K. M:ts Nådiga pröfning insändas; dock att, derest någon af de församlingar, som kunna komma att återfå till skolorna nu ingående helgonskyld, för närvarande åtnjuter understöd af den utaf Rikets Ständer till E. K. M:ts Nådiga disposition för folkskole-lärares aflönande särskildt anvisade summa, den återbekomna helgonskyldens värde, i fråga om sådant understöds framtida beviljande, tages i betraktande.
På grund häraf hafva Rikets Ständer, för sin del, beslutat, att den till stadsskolorna inom Lunds Stift och provinsen Halland nu ingående helgonskyld af de inom 2 mil derifrån varande församlingar må från skolorna skiljas och till församlingarne återställas, med förbindelse för dessa, alt, angående helgonskyldens framtida användande, till Stiftets Konsistorium afgifva förslag, som derefter skulle af Konsistorium, med eget yttrande, till E. K. M:ts Nådiga pröfning insändas; i sammanhang hvarmed Rikets Ständer beviljat skolorna ett, helgonskyldens värde motsvarande, kontant anslag af 8,353 R:dr 20 sk. 10 rst. till Lunds Stift och 587 R:dr 12 sk. 4 rst. till Halland, eller tillsammans 8,940 R:dr 33 sk. 2 rst., att å Riks-Statens 8:de Hufvud-titel under anslaget till Elementar-läroverken uppföras; och torde E. K. M:t, derest framdeles någon församling, som, i följd häraf, kan hafva förklarats berättigad att återfå helgonskyld, söker att erhålla understöd af den utaf Rikets Ständer till E. K. M:ts Nådiga disposition för folkskole-lärares aflöning särskildt anvisade summa, täckas taga i Nådigt betraktande den förmån, församlingarne genom helgonskyldens återbekommande vunnit.
Stockholm den 19 Juli 1854. hxpeditions-VlskoUels Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 7S. 123 N:o 75.
Uppläst och godkändt hos Kidd. och Adeln den 14 Juli 1854.
Presle-Ståndet den 14 — — Borgare-Ståndet den 15 — — Bonde-Ståndet den 19 — — Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, rörande låne-understöds beviljande
Jör verkställande aj tomt-reglering inom den år 1849 nedbrunna del af Lidköping.
(Siats-Utskottets Utlåtande, Nås 32 och 142.) S. A. K. Sedan Rikets sednast församlade Ständer, såsom bidrag till bestridande af kostnaderna för tomt-regleringen efter den i staden Lidköping år 1849 timade eldsvåda, hvarvid den s. k. gamla staden till större delen nedbrann, beviljat ett lån af 13,333 R:dr 16 sk., under förbehåll: att stadens Drätsel-kommission, efter dertill i vederbörlig ordning erhållet uppdrag, i stadens namn och å dess vägnar afgåfve sin, till Riksgäldskontoret eller ordres ställda, skuldförbindelse, innefattande de al Rikets Ständer för lånets användande och återbetalning stadgade vilkor; att hvad af samma lån icke blifvit hos Riksgälds-kontoret uttaget före slutet af år 1851 derefter icke finge utbekommas; att det lyftade lånebeloppet skulle, utan ränta och kapital-afbetalning, få innehafvas till 1854 års slut, hvarefter och intilldess lånet vore till fullo godtgjordt, sex procent af dess ursprungliga belopp borde till Riksgälds-kontoret årligen inbetalas, deraf ränta efter fyra för hundra å det oguldna kapitalet först skulle afgå och öfverskottet utgöra kapitalafbetalning, samt att ifrågavarande ränte- och kapital-inbetalning borde vid slutet af hvarje år verkställas, dock att, derest inbetalnings-summan före den 16 Januari nästpåföljande år till Riksgälds-kontoret inkomme, samma inbetalning skulle anses vara inom behörig tid fullgjord, hvadan, i sådant fall, den sedan nyssnämnda månads början å kapital-afbetalnings-beloppet ytterligare upplupna ränta komme att eftergifvas; men detta lån, enligt hvad E. K. M:t, uti Nådig Proposition af den 16 November nästlidet år, gifvit Rikets nu församlade Ständer tillkänna, likväl under den tid; som förflutit efter senaste riksmöte, icke blifvit af Lidköpings stad begagnadt, emedan invånarne i den nya staden, under förmenande att tomt-egarne i gamla stadsdelen ensamt borde vidkännas de kostnader, som den efter eldsvådan fastställda nya reglering af dervarande tomter påkallade, vägrat att deltaga i dessa kostnader samt att åtåga sig den, såsom vilkor för 124 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 75. nämnda låns utbekommande foreskrifna, gemensamma ansvarighet derför, med mindre gamla stadens invånare afsade sig allt anspråk på de öfrige stadsboarnes bidrag till tomtreglerings-kostnadernes bestridande; så bar, vid sådant förhållande, E. K. M:t, uppå tomtegarnes inom gamla staden i underdånighet gjorda anhållan om förnyad framställning till Rikets Ständer angående ifrågavarande låneunderstöds- erhållande mot bemälde tomtegares gemensamma ansvarighet, i Nåder föreslagit, att det vid senaste Riksdag beviljade, men af ofvan uppgifna anledning icke begagnade, lån för tomt-regleringen i Lidköping måtte ånyo anvisas att, mot gemensam ansvarighet af tomtegarne i gamla stadsdelen, men för öfrigt under hufvudsakligen enahanda vilkor, som vid sagde Riksdag bestämdes, till dessa tomtegare utbetalas.
Vid öfvervägande af detta ärende och i betraktande deraf att Rikets sednast församlade Ständer, i anseende till de flerfaldiga olägenheter samt de förluster för det allmänna, som visat sig vara förenade med den vid låns beviljande åt brandskadade städer tillförene inedgifna fördelning mellan hvarje enskild låntagare af ansvarighetsoch betalnings-skyldigheten för dessa lån, antagit och fastställt den grundsats i afseende på dylika låneunderstöd, att hvarje stad, som erhåller ett sådant lån, skall ovilkorligen åtaga sig hela ansvarigheten för lönesummans användande och återbetalande i stadgad ordning, -—- hvilken grundsats, genom hvars fortsatta tillämpning ej allenast Statens säkerhet för lånemedlens ordentliga återbekommande betryggas, utan äfven dess allmänna embetsverk, af hvars medel dessa lån utgå, béfrias från tidsödande göromål och åligganden, som rätteligen måste tillhöra de med lånen understödde kommuner, Rikets
Ständer anse böra noga iakttagas vid förekommande frågor om beviljandet af ej mindre egentliga byggnadslån, än äfven andra, för allmänna ändamål af städerna sökta, låneunderstöd, — hafva Rikets Ständer funnit betänkligt, att för det staden Lidköping under sistförlidne Riksdag tillerkända tomtereglerings-lån bevilja det undantag från sagde grundsats, som nu blifvit ifrågastäldt, helst medgifvandet af den föreslagna befrielsen för större delen af nyssnämnde stad från ansvarighets- och betalnings-skyldigheten för detta lån ofelbart skulle framkalla anspråk på enahanda undantag för andra städer vid deras understödjande med lån utaf allmänna medel, eller betalnings-ansvarets inskränkning till de invånare, som komma i mera omedelbart åtnjutande af de erhållna lånemedlen; med anledning hvaraf och då staden Lidköpings invånare, såsom medlemmar af ett och samma samhälle, måste, i likhet med invåtiarne i Rikets öfriga städer, anses förbundne att, såvida de vilja tillgodonjuta dem af allmänna medel beviljade särskilda bidrag, gemensamt underkasta sig härmed förenade vilkor och åligganden, Rikets Ständer funnit sig icke kunna bifalla den i E. K.
M:ts ofvanberörda Nådiga Proposition föreslagna förändring uti den ansvars-skyldighet, hvilken vid senaste
Riksdag stadgades såsom vilkor för nu ifrågavarande lån.
Men på det meranämnde stad må ega sig öppet att, derest staden åtager sig den föreskrifna gemensamma ansvarigheten för detta lån, emot förut stadgade ränte- och betalnings-vilkor, numera kunna detsamma erhålla och begagna, hafva Rikets Ständer funnit skäligt tillåta, dels att tiden för rättigheten till lånets utbekommande må förlänga* till slutet af innevarande år och dels att det lyftade lånebeloppet får, utan ränta och kapital-afbetalning, innehafvas till 1857 års utgång.
Skrifvelse, N:o 76. 125 N:o 76. v Uppläsl och godkändt hos Ridd. och Adeln den 14 Juli 1854.
Preste-Ståndet den 14 — — Borgare-Ståndet den 15 — — Bonde-Ståndet den 19 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående förändrade beskattningsgrmder för mjöl- och sågqvarnar, samt ödes qvarnars befriande från grundskatt.
(Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 149.) S. A. H. Hos Rikets Ständer har i betraktande kommit, hurusom mjöl- och sågqvarnar, hvilka till sin natur egentligen äro fabriks-inrättningar, med en, af konjunkturer bero ende, förmånlighet, icke kunna medelst en orubblig grundränta rättvist beskattas, hvilken åsigt vinner stöd från den omständighet, att grundskatten förblifver oförändrad, ehvad inkomsten af skattlagda sådana qvarnar i följd af folkmängdens tillväxt, ökad spanmåls-produktion, husbehofs-qvarnars nedläggande, lättade kommunikationer och utvidgade afsättnings-tillfällen, qvarnverkens förbättrade konstruktion m. fl. orsaker uppdrif ves, eller genom tillfälliga olyckshändelser, minskad vatten-, skogs- och mäld-tillgång m. m., till större eller mindre del förloras, hvilket sednare förhållande eger ytterligare utsträckt omfattning derigenom, att, ehuru vid anläggning af nya qvarnar och sågar bör tillses att förut skattlagda dylika inrättningar icke lida förminskning i deras vid skattläggningen påräknade inkomster, likväl, och enär qvarn- och såg-egares rätt att mot tulltägt betjena allmänheten icke är inskränkt endast till dem, som vid skattläggningen ansetts komma att af en viss qvarn eller såg sig begagna, nya verks anläggning måste antagas i viss mån verka menligt för äldre närliggande, samt, om förfaltningärne äfven vid alla dylika fall medgåfve förmedling, hvarmed dock tidsutdrägt och kostnader blefve förenade, full rättvisa dymedelst blott för tillfället kan vinnas, helst de orsaker, hvarå förmedlingen grundas, möjligen åter upphöra; och hafva Rikets Ständer härförutan fästat uppmärksamhet derå att förfaltningarne icke uttryckligen medgifva att, hvad billigheten jemväl fordrar, i de fall, då qvarn- eller sågverk måste helt och hållet nedläggas, verket varder från skattens utgörande befriadt. 126 Expeditions-Vlskottets Förslag till underd.
Till undanrödjande af dessa och dylika missförhållanden vid beskattningen af qvarn- och sågverk, äfvensom för att, så vidt möjligt är, utvidga rättigheten till anläggning af dylika nya, för allmänhetens betjenande och tiil förädlande af landets produkter behöfliga verk, anse Rikets Ständer alltså önskvärd!, om de för dessa verk nu fastställda olika beskattnings-grunder kunde bringas till enhet, hvilket synes lämpligast kunna åstadkommas derigenom, att de, en del af ifrågavarande verk åsätta, grundskatter utbytas emot bevillning, hvilket beskattningssätt, jemlikt E. K.
M:ts Nådiga Kungörelser af den 29 April 1830 och den 13 Augusti 1835, för de öfrige iakttagas.
Emot verkställighet af ett. sådant utbyte skulle, enligt hvad Rikets Ständer inhemta!, förekomma, att en del skattlagda mjölqvarnar äro lill rustning eller knecklehåll samt på lön eller till boställen indelda, för undanrödjande af hvilket hinder alltså nödigt blefve, att lämpligt vederlag för grundräntorna från dessa qvarnar af Statsverket utgår; och lärer omförmälda beskattnings-förändting, utförd efter lämpliga grunder, ej heller skola föranleda i Kronans inkomster någon minskning, som bör komma i betraktande, enär derigenom vunnes möjligheten af en jemn och rättvis beskattning, hvilket mål säkerligen äfven lättare skulle ernås, om tillika stadgades strängare kontroller derå, att vid husbehofs-qvarnar, hvilka ej kunna anses hafva i egendomarnes taxerings-värde ingått till högre belopp än som motsvarar egarens husbehofs-mäld, allmänheten icke utan särskild skatt till Kronan mot tulltägt beljenas.
Med hänseende till allt detta få Rikets Ständer hos E. K.
M:t i underdånighet anhålla, att, sedan genom vederbörande embetsverk ärendet blifvit fullständigt utredt, E. K.
M:t täcktes vid en kommande Riksdag i Nåder aflåta Proposition, dels om skattlagda eller skattläggning underkastade såg- och tullmjöl-qvarnars befriande från grundräntor och dessas utbytande mot bevillning, dels om vederlag af Statsverket för de till åtskilliga ändamål nu anvisade dylika räntor, dels ock att, intilldess en sådan förändring kan tillvägabringas, genom allmän Författning måtte i Nåder stadgas, att nedlagda såg- och mjöl-qvarnar, derest grundräntan derå icke är i hemmans-ränlan inbegripen eller till visst ändamål anvisad, och så framt vid undersökning på stället af vederbörande Härads-rätt i Krono-ombuds närvaro sig visar, att qvarn eller såg är ödelagd och ej vidare kan bibehållas, må utaf Kammar-kollegium från grundräntas utgörande befrias, sedan E. K. M:ts Befallningshafvande sig derom yttrat.
Rxpeditions-UtskoUets
Förslag till underd■ Skrifvelse, N:o 77. 127 N:o 77.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 14 Juli 1834.
Preste-Ståndet den 14 — — Borgare-Ståndet den 13 — — Bonde-Ståndet den 19 — — Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, angående ytterligare anslag lill uppförande af cellfängelser.
> (Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 150.) S. A. K.
Med afseende på angelägenheten att fullfölja länsfängelsernas ombyggnad efter cell-systemet, har E. K.
M:t uti Sin vid innevarande Riksdag aflåtna Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof äskat, att, för fullbordande af redan beslutade sådana fängelser och uppförande af nya, der E. K.