Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Pf,a kreatur å sådan, an d**« k""da *•»**•*'
„L“S“sTi'Tf ic\> *"■än '“'i-- •oatte göras ett tillägg, innefattande, att nr sådd åkerZ B-Vf"'"W-Balker, bete uppgtfvas; till hvilken framställn in, r ^ ^ ™“ tiU hoskaps fnled„i. .g. de-s el Kongl.
TT*"” d*11*™'
S'« lagens stadgande i 6 § af olvaniiämnde Capilel och^JTdld^3' ddS ock af Besvärs^och'"
ElvonontbUtsktd^ts^beharnfling86^ f"’}} .tU[llft,a *»•*». legd under öfver,ägande; och dä i 5 Gap. g us. sam 4Um Bese.- och Ekon.-UtskoUens Beiink.ndc, N.o ,8. 1 i ••
Lalp nr iord då bör om sädesåker täppt vara, §: att ”när mark bär ar och ka 1 tiden inne är att så, ehvad och hvar hafva sm gård (gärdesgård) g , „ker bö)a i hägn stå, tilldel är höst eller var och i o 8S nödvändigt vilkor, för att dess hvardera bergad ar, m» o ^ bergas. dä Kongl.
Förordnin mete härmed, iMehål[er, «tt hägnad omkr g b om nägon fi>l. af året hällas uti svarsgildt stånd af den . t f tiU tveskifte e summar detta, skall han bota E n i c0rknens fatti°e; att, om skada tiroellan den jordegare, som k agar,pn°Cförsumlioe bör °ersätta denna skada, mar genom sådan efterlåtenhet, o skau bka anses, om krea samt till dubbla böter vara forf?}len; ^ eller stängsel, ändock de intur inkomma genom annans ogi a g o bestämmer, huru förfaras skall, gen skada göra; då 9 Gap. Byggningalken bes « ^ ^ fl> och tiU der någon finner annan mans fa f* ’ ö’sin "boskap i annans o bvad plikt den är förfallen, som med v, J.
Å ett eller fle bärgade åker eller oslagna äng, e ei rsTter tid är och grannar derom re, i gärde, äng, hagar eller oar, oir ‘ de Kongl.
Förordningen den ense äro, samt då den af motionaie •fLinnsskvldighet för den, hvars 6 Augusti 1815 bestämmer böter ocdi ersattmn, ^ så tydliga kreatur vintertiden & annans åker derom alt besådd åker, alla tider föreskrifter i nu gällande lag vara g kreaturs betande, af året, och således äfven om böste». inseende ej kan anses erforderligt; alt något ytterligare stadgande detta hänseende j hvarföre Utskotten vördsamt tillstyrka afseende, att Herr Åkerbergs motion mätte lemna j Stockholm den 3 December 1844.
Ank. till Exp. Utsk. den 5 Dec., kl. t e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om inskränkning af jura patronatus.
C'.i ett hos Högvördige IragU, att Ä'pre..
Då denna så kallade patronatsrält numera icke öfverensstämde med allmänt gällande lagar och rättsbegrepp, qvarstode den endast såsom elt privilegium, och lagstiftningen måste tillse, att den icke utsträckes längre, än detta medgifver.
Den undantagsrättighet, Ridderskapet och Adeln, såsom Stånd och på grund af sina privilegier, i detta afseende utöfvade, borde således icke kunna öfverflyttas på [säteriegare utom denna klass, och då Kong], Resolutionerne på Presterskapets
Besvär af 1730 och 1766 bestämdt inskränkte patronats-rättigheten till kyrkoherdars tillsättning, följde deraf, att den undantagsvis medgifna utsträckningen till comministraturen icke hade samma stöd af Adeliga privilegierna.
Och har motionären i anledning häraf föreslagit: ”att patronats-rätten, när den öfvergått till säteri-egare, som icke i följd af Adeliga privilegierna innehafva denna rätt, äfvensom vid comministraturer i allmänhet, antingen måtte aldeles upphöra, eller utöfvas i enlighet med befordringslagarne och således inskränkas till val inom ett i laga ordning upprättadt förslag’''.
Denna motion, hvilken Lag-Utskottet ansett jemväl tillhöra Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskoilets behandling, hafva Utskotten gemensamt till pröfning förehaft, och fa i anledning deraf vördsamt anföra: att då, genom 9 § af Riksdags-beslutet den 2 Maj 1810, ”hvarje svensk man blifvit förklarad berättigad att förvärfva och besitta fast egendom af hvad natur, som helst och åtnjuta densamma tillhörande förmåner”, kan icke, utan ingrepp i eganderätten, de ofrälse personer, som genom köp eller på annat sätt förvärfvat sätesgårdar, med kvilkas besittning patronats-rätt varit förenad, af lagstiftningen betagas rättigheten att samma rätt oförryckt tillgodonjuta; hvaremot, om i något serskildt fall skulle kunna visas, att patronatsrält antingen vore olagligen tillkommen, eller utöfvades vidsträcktare, än i lag ål medgifvet, detta innefattar eu rättsfråga, som 1 laga ordning kan och bör å vederbörlig ort utföras, utan att någon ytterligare föreskrift i sådant afseende å lagstiftningens sida erfordras.
Och få Utskotten i ansning häraf vördsamt tillstyrka, att ifrågavarande motion icke må till någon åtgärd föranleda.
Herr Lector TVallnian har, på grunder, som uti Herr Lectorns motion finnas upptagne, emot Betänkandet sig reserverat.
S Las,- samt All/n. Besv.- och Efson.-Vtskotlens Betänkande, N.o /g.
Ank. till Exp. Utsk. den 6 Dec. kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckta motioner om dels ändring i och dels förklaring öfver stadgandet i <26 Cap. 2 J* By g ninga-Balken, angående byggnadsskyldigheten å prestgårdar på landet.
Uti detta ämne hafva till Hederv.
Bonde-Ståndet blifvit ingifne ne dannämnde memorial : .
Af Anders Andersson och Henrik Andersson från Örebro Län, hvil ka gemensamt föreslagit, att, då det förhållande i afseende på prestgårdarnes 'bebyggande, som i ofta Sverige eger ram, att nemligen sådant verkställes icke" af presterne sjelfve, utan af församiingarne, i många fall vore obehag1 i o t for såväl de förre, som de sednare, samt störde den kärlek och det förtroende, som man borde önska bibehålla emellan lärare och åhörare, helst det ofta gåfve anledning till tvister och rättegångar, då antingen forsamlingarne erbjödo presten sådana hus, med h vilka han icke kunde vara belåten, eller presten framställde större anspråk i detta afseende, än församiingarne billigtvis kunde uppfylla, samt dessutom skäl icke förefutmes, hvarföre presterskapet i det öfriga Sverige skulle mera, än presterne 1 Skåne njuta befrielse från att sjelfve bebygga sina boställen, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t anhålla, att, angående bebyggandet af prestboställen, enahanda stadganden för hela Riket måtte utfärdas, som nu äro gällande i Skåne, eller alt presterne skola vara skyldige att sjelfva bygga och underhålla sina boställen, och att det förskott, h vilket en boställsinnehafvare, i följd deraf, komme att utgifva för sina efterträdare, skall honom godtgöras på samma sätt, som i nämnde landskap nu eger rum, genom inbetalande af den såkallade öfverbyggnaden; af Anders Nilsson från Östergölhland, hvilken anfört, att, ehuru lagen i 26 Cap. 2 § Byggninga-Balken föreskrifver, att ”socknemän skola de så kallade sju laga husen och ej flera, med tak och innanredet, Kyrkoherden färdiga antvarda, och vare han sedan skyldig att hålla dem vid makt med e°en kostnad, och att när, de af ålder och bruk, och ejafpreslens vanrykt förfalla, då skola socknemän dem bygga och bättra pa deras kostnad, samt det till följd häraf vore, efter motionärens åsigt, tydligt och klart, att se * .'j n Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotlens Betänkande, N:o iq. g dan församlingen en gång uppbyggt och i fullständigt skick till Pastor öfverlemna t de hus, församlingen skulle bygga, det ålåg Pastor att, utan församlingens vidare betungande, sjelf underhålla ifrågavarande hus och, i mon af beholvet, å dem verkställa sådana mindre förbättringar,
som voro erforderlige, och att först då husen ej längre genom reparationer kunde försättas i brukbart skick, fråga kunde uppstå om församlingens skyldighet till nybyggnad ; hade likväl erfarenheten ofta visat, hurusom vederbörande erabetsmyndigheter icke drogo enahanda slutsatser af berörde lagrum, enär det vid af- och tillträdes-syner samt ekonomiska besigtningar,Önästan alltid inträffade att afträdaren eller boställsinnehafvare!! frikändes från alla åligganden härutinnan och församlingens innevånare deremot blefvo ansedde skyldige att, åt tillträdaren eller boställsinnehafvaren, i fulDodt stånd försätta alla ifrågavarande hus, och det följagtligen äfven stadnade på församlingarne att bota och bättra alla de brister, som å husen tillkommit under den tid, de af boställsinnehafvaren begagnats, och för hvilka han ensam bordt ansvara; till bestyrkande af h vilka uppgifter åtskillige syneinstrument och rättegångshandlingar blifvit motionen bifogade; och har motionären, med anledning af hvad han sålunda andragit och sökt styrka, föreslagit, att en förklaring öfver förenämnde § måtte utfärdas, af enahanda innehall med det, som innefattas uti Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens vid 1834 och 1835 årens Riksdag, i anledning af då väckta motioner, afgifna förslag till allmän författning i ämnet, nemligen: ”att vid laga af- och tillträdes-husesyn å prestbol, samt vid de, enligt Kon<d!
Kungörelsen den 28 Maj 1830, föreskrifna ekonomiska besigtninga°r, skall, der icke angående byggnadsskyldigheten serskildt är vordet stadgadt, noga urskiljas och i serskilda columner utföras hvad, enligt 26 Cap. 2 § Byggninga-Balken, bör hänföras till socknemäns nybyggnadsskyldighet af de sju laga husen, och hvad deraf tillhörer Kyrkoherde på egen kostnad reparera och underhålla. ” r Till socknemäns nybyggnadsskyldighet hörer :
Då hus genom ålder och bruk blifvit så bofälligt, att det måste orabyggas; da rota å stock sig visar eller rappning å vägg bör bättras samt sådan^ förbättringar, hvilka af dessas verkställande blifva en följd; då genom husets sättning eller annan tillfällighet, som boställsinnehafvaren bevisligen icke kunnat förekomma, rummens delar eller tillhörigheter varda så skadade eller obrukbara, eller ock genom bruk och nötning under eu längre tidrymd så bristfälliga, att de måste till det hela eller betydligaste Bih. till R.St. Prot. 1844• 7 Sami, 2 Afd., 5 Haft. 2 10 Zag- samt Allm. Eesv.- och Ekon.'Utskottens Betänkande, N.o 19. delen deraf ånyo göras; då någon eldstad, genom flera års bruk, är så utbränd eller skadad, atl den icke vidare genom reparation kan brukbar göras utan måste omsättas eller ånyo uppmuras; då det yttre taket maste på eu eller begge sidor till större delen omläggas, eller annan sådan skada derå uppkommer, hvarigenom röta å väggar eller bjelkar orsakas; da hus behötver rappas eller väggar och knutar brädfodras, takrännor anläggas eller vindskappor inrättas eller förbättras ; då nytt golf 1 rum eller bollstockar med trossbottnar skola inläggas, eller ny inredning eller nytt tilde i loga, stall eller fähus skall göras.
Till Kyrkoherdes reparation och underhållningsskyldighet räknas:
Husens fullständiga vård och renhållning i allmänhet; eldstädernas vidmagthållande, så till kakel och murarbete, som till spjäll, pipor, dörrar och luckor, samt sotning; rummens, förstufvors och trappors inre stånd och således dörrar, dörrkarmar och foder, nycklar och lås samt luckor med deras beslå"; fönsterkarmar och bågar med deras glas och beslag samt fönsterfoder och smygar; tak af gips eller kalkrappning, taklistor, panelnmear, golf och trösklar; tapeter, som rummen åtföljt samt hvitlimning och målning; stenfriser och kakelugns- eller spiselplaner, skorstenar samt trappsteg och ledstänger.” . , ... T Dessa motioner, af hvilka den förstnämnda blifvit remitterad till Vågsamt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten och den sednare till LagUtskottet ensamt, men af detta Utskolt ansedd jemväl tillhöra Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets pröfning, hafva Utskotten i öfvervägande la„it; och hvad först angår den af Anders Andersson och Henrik Andersson föreslagna lagförändring, så hafva Utskotten icke tvekat att Godkänna de skäl, på hvilka Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Ltskotten vid 1834 och 1835 årens
Riksdag afstyrkl då gjord enahanda hemställning i ämnet, nemligen: ”att
Kyrkoherdarnes rättighet att erhålla och forsanibngarnes skyldighet att bygga vissa hus å prestgård, utan tvifvel varit beräknad ocb måste betraktas såsom en till presternes aflöning hörande förmån, hvilken äfven från urminnes tid preslerskapet tillkommit, och till hvars borttagande och derigenom skeende förminskning i nämnde em-. betsmäns löner gällande skäl icke vore för handen”; hvarjemte Utskotten, i afseende på det af motionärernc till stöd för framställningen åberopade förhållande, alt, i Skåne, skyldigheten att bygga och underhålla prestgar. darne åligger boställsiunehafvarne sjelfve, anse nämnde förhållande, som, enligt 4 § i Kong!.
Resolutionen på Allmogens Besvär den 13 D cember 1672, sedan långliga tider tillbaka, egt ruin, och lör liv il ket en ytterligaie I Tja" samt- Allm. fiesv. och Fiken,-TJiskoHens Betänkande j No i[). grund förefinnes i 12 § af Kougl. Po. ord ningen den 16 Oclober 1723, angående Skånska prestersksipets rättigheter, m. w„ hvarest stadgas, att 'prest egärdar ne frikallas ifrån de hitintills vanlige Kronoutlagor och ^besvär, skolandes Kyrkoherdarne dem sjelfve bygga och underhållaJ icke hora i någon måtto inverka pä de prestei ska pel t olnge delar af Riket, genom lag och privilegier beviljade formonn, helst presterne i Skåne åtnjuta flera fördelar, som icke tillkomma det öfriga presterskapet, och hvilka kunna anses utgöra ersättning för det ifrågaställa åliggandei.
1’ä grund al hvad sålunda hlifvit anfordt, få Utskotten vördsamt til 1— stvi ka, att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Hvad åter beträffar den af Anders Nilsson yrkade förklaring öfver 2:dra § i 26 Cap. Byggninga-Balken; så, ehuru Utskotten äro öfvertygade, att med det. förhållande af förtroende, välvilja och samdrägt, som i äldre* tider gjort sig gällande och ännu i allmänhet lortfar att vara rådande ernelian lörsamlingarne och deras Kyrkoherdar, frågor om byggnads- och underhållsskyldigheten af prestgårdarne på de flesta ställen i godo biläggs och uppgöras, måste dock medgifvas, alt de enkla föreskrifter vår la« innehåller om Kyrkoherdes och socknemäns skyldigheter i fråga om prest °årdstySgiwdenies vidmagthållunde och bättrande, och hvilka voro fullt tillräckliga för den tid, då de gåfvos, numera icke äro nog fullständiga för att vid tvistig» fall gifva en säker ledning för omdömet.
Då till följd häraf älven händt, att domstolurne olika tillämpat lagen i denna del, och till förekommande deraf noggrannare sladganden erfordras, anse Utskotten nödigt, att vidden af Kyrkoherdes skyldighet att hålla vid magt och församlingens att buttra de så kallade laga husen å prestgård varder närmare bestämd; men dä Utskotten tillika tro, att någon fullkomligen skarp gräns j detta hänseende icke kan al lagstiftningen uppdragas, utan att bedömandet al hithörande förhållanden måste bero af sådana omständigheter, som omöjligen kunna al lagen fullständigt förutses och uppräknas, samt således måste öfver bunias till Syne-Rättens eller domarens pröfning i hvarje serskildl fall, kunna Utskotten icke antaga det af motionären framställda förslag, h vilket, såsom innefattande alltför speciella bestämmelser, i Utskottens tanka, kornme att vid tillämpningen möta svårigheter; hvaremot Ut skotten, hvilka, i likhet med Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskotten vid sista Riksdag, anse de föreskrifter, som, i afseende på boställs” iliuehafvares skyldighet att deltaga i underhållet af Kong!, Maj.Us och K,0- i» Lag- samt Allm.
Besv - och Ekon.-Utskottens Betänkande, IV.-o 1Q. nans till boställen upplåtna hus, finnas meddelade i Kongl. Reglementena den 22 Februari 1750, den ll Januari 1820 och den 11 Juni 1822, fullt lämplige jemväl för fördelningen af undeihållsskyldigheten vid den, Kyrkoherde-boställen å landet tillhörande, åbyggnad, som af församlingarne enligt lag bestås, härmed tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl.
Maj:t täcktes, antingen i Nåder låta utfärda ett serski/dt reglemente till bestämmande af Kyrkoherdars åligganden i afseende på underhållandet af den del utaf ecclesiastika boställens äbyggnad, som af församlingarne bestås, öfverensstämmande med grunderne i of vananförde Nådiga Reglementen, eller ock meddela den förklaring, att samma Reglementen böra, i hvad de röra boställsinnehafvarnes skyldighet att husen vårda och underhålla, jemväl å ecclesiastika boställen tillämpas.
Stockholm den 22 November 1ÖJ4.
Reservation af Herr Doctor Norström:
I sammansatta Utskottens beslut kan jag icke instämma, och det af följande skäl:
Utskotten hafva antagit, att de för byggnad och underhåll af Kronans till boställen upplåtna hus, uti Kongl. Reglementena den 22 Februari 1750, den 11 Januari 1820 och den 11 junii 1822, meddelade föreskrifter vore fullt lämplige äfven till kyrkoherdeboställen å landet, samt på denna förutsättning grundat sitt förevarande beslut.
Härvid torde man dock icke kunna undgå att mötas af den anmärkningen, att berörde Reglementen, af hvilka det förstnämnda handlar om ”Landshöfdinge-Residens-husens byggnad och vidmagthållande”, det andra innehåller föreskrifter, ”hvarefter de, som bebo kronans slott och hus, hafva att sig rätta”, samt det i tredje rummet åberopade angår ”vården och underhållet af kronans till landtförsvaret anslagne hus och byggnader*’, svårligen kunna bringas till ett sammangjutet helt, för att i denna form tjena till regel och rättesnöre i afseende å vården och underhållet af de ecclesiastike bostadshusen på landet.
Denna svårighet röjer sig isynnerhet, då man vill försöka att sammansmälta de tvänne yngre reglementena, som, genom tillagda flera stadganden och föreskrifter, i betydlig mån utvidga vederbörande boslällshafvares underhållsskyldighet, med det äldre reglementet, byars Lag- samt Allm.
Besv. och Ekon.-Utskoltens BetänkandeN.-o 19. i3 stadganden bära prägeln af en helt annan tids anda, lika sparsam i före a"spir ,A“. sädT' .icte eller varit syne* ; ’ ' f ,182° “,s ['8 der det t 11 |,eter.
-Hva(l säl^nda bidx t , nåder stadgadt kominer icke att lärapas till Landshöfdin«e-residenshusens byggnad och underhållande, utan bör det derom utfärdade ser skildta reglemente den 22 Februari 1750, så hädanefter som hittills, tjena' Ull underdånig efterrättelse'.
Hvad lagstiftaren här på goda grunder åtskiljt synas mig Utskotten icke eller hafva bordt utan tillräckliga skäl förena’
De omnamnda tvanne forfattoingarne af yngre härkomst äro ingalunda hvad man möjligen föreställer sig, förklaringar eller tillägg till den äldre författningen, i hvilken händelse den nu föreslagna amalgamerings-processen utan serdeles betänklighet, kunnat försiggå.
De afse tvärtom och behandla olika lorerna! och aro, såsom sig bor, efter de skiljaktiga förhållanden, som häraf ^ föranledas, uppgjorda och lämpade; hvadan de icke eller hvar för sig och ännu mindre sammantagne, kunna anses rätt tjenlige att sättas i stället för Allmanna Lagens stadgande.! i 26 Gap. 2 § Byggninga-balken.
De. jem tet*yinteTdfre“ f^d br5st vidlåda det nJa trefaldiga reglemen tet. intetdera af dessa reglementen upptager nemligen några bestämmelser rörande de till boställen, sådane som kyrkoherdarnes på landet, höran< lle.a ulhus och byggnader, samt deras underhållande; hvartill skälet doek a lätt au finna I thy att dyhka hus och byggnader, till det antal, som vid ett pastorsboslalle vanligen behöfvas, eller laglikmätigt byggas, hvarken af Kronan bestas vederbörande boställshafvare, eller ens är dem ålande att >ygga och underhålla, h vilket icke eller lärer böra komma i fråga, då dessa reg ementen icke angå egenteliga boställen, utan endast bostäder med de till boningsrummen hörande uthus,” sådane de vanligen finnas vid Kronans nu ifragakorane publ.ke hus och byggnader.
På dessa grunder kan jaicke för valgruudadt erkänna Utskottens förslag att, såsom stadga för Underhållsskyldigheten vid de ecclesiastike boställena å landet, antaga och fastslå la förenämnde trenne reglementen.
Detta försök att ställa nämnde bostallen under samma stadga med Landshöfdinge-residens-husen samt Kronans slott och hus m. fl. synes hafva lika litet skäl för sig, och derföre lika litet hopp om framgång, som förslaget för några år sedan att sätta dem i samma categon med milit.ae-boställen.
Icke eller finner jag mig kunna godkänna Utskottens alternativt framställda förslag, att ett reglemente må, i öfverensstämmelse med grunderna för merbesagde nådiga reglementen uppgöras och till efterrättelse utfärdas.
På sätt jag redan haft tillfälle ådagaiaggo, lata dessa icke här tillämpa sig.
Ett prestbostäile med dess hus <4 La”- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ut kottens Betänkande, N.o 9. och byggnader kan icke, hvarken i anseende till byggnads- eller underhållsskyldighet, i allo uppfoias på samma grunder som ett Land.sholdinge-residens eller ett Kronans slott och hus.
Rikligast är ulan tvifvel, att hvarje reglemente lämpas efter de mera enskilda förhållanden, som för hvarje la närmast och hufvudsakligen böra komma i öfvervägande, en grundsats, som jemväl torde få anses i viss mou bekräftad af hvad här torekommit, 1 det att, ehuru omförmälda Kronans bus och byggnader torde synas vara af den beskaffenhet, att de skulle kunna hänföras till samma categori, man ändock funnit nödigt att för serskilda slag af dem utfärda serskilda reg ementen.
Pröfvas oundgängligen nödigt att för prestgårdars byggande och underhållande uppgöra en ny serskild sladga, måste denna foljakteligen toi j,ieen del grundas på andra förhållanden, än som med densamma anses hora stå i närmaste gemenskap.
Det går icke an att inympa denna mera an någon annan, på främmande stam.
En speciel lag, sådan som denna maste uppväxa från sin egen rot och utveckla sig utur de egendomlig» fo. hållanden, som utgöra dess grund och väsende.
Till dess detta sker, .näste jag anse hvad hittills gällande författningar 1 delta afseende föreskrifva med större och giltigare skäl både kunna och böra bibehålla* an lo. kastas eller mot främmande stadgar och reglementen utbytas, helst som jag tilh a är öfvertygad derom, att, der i förevarande fall anspråken a ömse sidor icke utsträckas öfver den gräns, som billighet och rättvisa utstaka det tvistig» lätt låter sig biläggas och sammanjernkas utan agens mellankomst.
Del lärer väl ändock hädanefter som hittills i flera fall komma att heta. >’pröfve domaren”.
Denna åsigt hafva också Utskotten sjelfve bitiadt 1 förevarande Betänkande, der det heter:
"Utskotten tro, att någon fullkomligen skarp gräns i detta hänseende icke kan af lagstiftningen uppdragas, titan att bedömandet af hithörande förhållanden måste bero al sådane omständigheter, som omöjligen kunna af lagen fullständigt förutses och uppta nas samt således måste öfverlemnas till synerättens eller domarens profning i hvarje serskild! fall”.
Utskotten hafva också, i öfverensstämmelse med denna åsigt af saken, förklarat sig icke kunna antaga motionären änders Nilssons förslag i ämnet, ”såsom innefattande alltför speciella bestämmelser, hvilka, i Utskottens tanka, komme alt vid tillämpningen mota svårighetei ; men dessa ”speciela bestämmelser” befinnas, vid närmare jemfore se, icke vara ara andra än de, h vilka Utskotten sjelfve redan gillat och god kant, emedan de samtlige, ord för ord, återfinnas uti 5 § i ofvan åberopade åt Utskotten antagne, 1820 års Kong!.
Den anmärkta olägenheten är sålunda, genom Utskottens förslag, för ingen del undanröjd; iastme - La*- samt Allm.
Be si\- och Ekon.-Ulskoltens Betänkande > N.o 1g. i5 ra måste den anses ytterligare ökad, genom de nya bestämmelser, som innefattas i de andra Ivänne, likaledes antayna, reglementena af åren 1750 och 1822.
Slutligen, och då Utskotten i sitt Betänkande icke fästat afseende på eller gjort något undantag för de äldre conventioner, som rörande detta ärende bli f v i t afslutade och vederbörligen stadfäslade, och i kraft af li v i 1 ka överenskommelser försarnlingatne inom vissa stift bar sig ålagd en vidsträcktare förbindelse, i anseende till deras prostgårdars byggande och underhållande, än som, enligt lag, anses dem åligga, måste jag tillika härigenom reservera vederbörande presterskaps härvid beroende rätt.
Dylika överenskommelser äro för öfrigt, genom sedermera utfärdade Kongl.
Förordningar, bekräftade, serdeles genom Kongl. Resolutionen på allmogens besvär den 10 Au». 1762, som från den vanliga, i lag bestämda, byggnadsskyldigheten undantager de landsorter i riket, ”hvarest, efter s.rskildt ingångne överenskommelser, församlingarne, till sitt presterskaps hjelp och understöd, all nödig byggnad vid prestgårdarne sig åtagit”
Uti denna Reservation hafva instämt Herr Doctor Utterström, Herr Lector Wallman, Herr
Lee tor Ahlstravd, Herr Prosten Carlander, Herr Professoreu Doctor Bexell, Hen Professoren Doctor Grafström och Herr Prosten Gahne. llerr Doctor Wallin och Herr Doctor Siive hafva emot Betänkandet sig jemväl reserverat.
STOCKHOLM, ECKSTEINSKA IOKT1VYCKEIUIT, 1844.