Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid punkterne: 5:o alt Banco-Styrelsen må tillerkännas rättighet att, emot möjligaste lindriga vilkor* bereda sig creditiv i utländskt mynt* till belopp motsvarande, efter pari-curs, 2,666,666 E:dr 32 sk.
Svenskt Banco, för sd lång tid som denna Styrelse ansdge det nödvändigt, och, om så nödigt Sanco-Utskoltets Utlåtande Nio 16.
43 pröfvades, dervid såsom hypothek jå använda Bankens egande Statsobligationer; och 6:0 att, när Banken, genom Creditivets anlitande, råkat i utländsk skuld, Banco-Styrelsen åligger begagna första inträff ande förmonliga curs-förhållande, för att derå göra afbetalning; liar blifvit inom Riks-Stånden anmärkt: af någre Ledamöter, att, i händelse af fortfarande ofördelaktige conjuncturer, skulle creditivet närma sig lill naturen af stående utländskt lån, fästande Bankens grundfond såsom ett permanent hypothek i credilgifvarens hand; alt, om och när det af Utskottet förutsatta fördelaktiga cursförhållande skulle, utan våldsam sedel-indragning, inträffa, syntes hvarken Utskottet eller någon annan kunna beräkna; samt att del vore ej mindre origtigt än oförsigtigt göra räkning på alt lill bättre curs få liqvidera silfret, om det togs på credit, än om det straxt betaides; af en annan Ledamot, alt han ej kunde lemna sitt bifall till creditivet, förr än proportionen af 2 till 5 blifvit betydligt nedsatt, så att man kunde vara säker, att det ej behöfde tillitas; af ett stort antal Ledamöter åter, alt, på det medlet måtte blifva så mycket verksammare, och då sannolikt syntes, att ju större creditiv toges, desto säkrare kunde man vara, att det ej behöfde anlitas, borde detsamma ökas utöfver dea af Utskottet fö!••slagna summa; i öfverensstämmelse med hvilken åsigt någre Ledamöter föreslagit, att Banco-Styrelsen skulle berättigas att negotiera ett så beskalfadt creditiv, utan att detsamma på förhand inskränktes lill någon viss summa; andre Ledamöter hemställt, att creditivet må bestämmas till 2 millioner R:dr Hamb.
B:co, och andre, till belopp jemt motsvarande Bankens grundfond, med rättighet för Banken att begagna sin grundfond till hypothek, men att detta större creditiv dock ej skulle sökas genasl till liela beloppet, ulan endast Banco-Styrelsen auloriseras alt afhandla om creditiv till högre belopp än det nu föreslagna, så vida Styrelsen funne det behöfligt; af någre Ledamöter, alt creditivet ej borde betingas af ett enda Ban» quiers- eller llandels-hus, eller i ett enda myntslag, utan på flere ställen och i flera utländska myntsorter; af en Ledamot, alt creditivet borde kunna begagnas äfven för alt, i form af Bankens egne vexlar, lemnäs sådane personer, hvilka, efter serskild öfverenskommelse, deponerade Svenske Bancosedlar eller silfver i Banken, för alt deremot få utrikes lyfta motsvarande belopp silfver på den plats, der Banken förskaffat sig creditiv; 44 Banco-Utskottets Utlåtande N.-o iG. af en Ledamot, att creditivet borde begagnas jemväl för att, vid inträffande serskilde casus, möta vexelcursens oskäliga stegrande och åt Banco-Styrelsen uppdragas, att använda detsamma till cursens hållande jemn i möjligaste måtto, eller emellan ett visst bestämdt maximum och ett utsatt minimum, samt af en annan Ledamot, alt, som han förutsåge, alt svårighet torde uppstå för creditivets erhållande, om ej Regeringen lemnade dess garantie, borde anhållan hos Kongl. Majit ske om en sådan garantie, och creditivet vara beredt före siifverutvexlingens början; hvarjemte en Ledamot vid Gite punkten erinrat, att föreskriften, ”det Banken borde begagna första inträffande förmonliga curs, för att betacka ilen del af creditivet Banken å utrikes ort begagnat,” vore mer calhegorisk än som behöfdes, och således en större latitud i detta afseende borde Banco-Styrelsen lemnäs, emedan Banken skulle motarbeta sig sjelf och förlora, i stället för att vinna på operationen, om
Styrelsen skulle begagna första tillfälle att concurrera om vexlar.
I anledning af förstnämnde anmärkningar eller att creditivet skulle erhålla egenskapen af stående utländskt lån, fästande Bankens ' grundfond såsom hypotliek, får Utskottet lill en början upplysa, att, efter Utskottets öfvertygelse, någon pantsättning af Bankens Stats-Obligationer icke skulle kunna erfordras i och för begagnandet af ett så beskaffadt creditiv, som Utskottet föreslagit, fastän Utskottet ansett nödigt bevilja Banco-Styrelsen rättighet^ jemväl tsga detta steg, i händelse, emot förmodan, så skulle erfordras. vitt silfver, i likhet, med hvarje annan vara, skall blifva dyrare, i händelse det för ögonblickets behof måste anskaffas, än om man beredt sig möjlighet, att vid påkommande behof det erhålla, emot rättighet att detsamma småningom och i mon af sig erbjudande tillfällen återbetala, anser Utskottet kunna för afgjordt antagas, och får fästa uppmärksamhet derå, att det föreslagna creditivets eventuela begagnande säkerligen skall på cursen hafva samma verkan, som export af silfver, samt dymedelst jemväl för Banco-Styrelsen öppna tillfälle alt å creditivet göra afbetalningar.
Enligt hvad erfarenheten visat, erhålles ett sådant creditiv, sorn Utskottet tänkt sig, vanligen under de vilkor, att i och för sjelfva rättigheten att, om och när så behöfves, begagna den utländska crediten, erlägges såsom provision en viss procent å creditivets belopp, men ränta kommer ej i fråga förr, än man af creditivet sig begagnar eller för mer än de summor, som derå lyftas, och om än man icke tager i betraktande det mer än sannolika förhållande, att dc utländska Handelshus, med hvilka Banken sig Bunco-Utskottets Utlåtande N.o 16.
45 engagerar, skola fästa afseende å den förtjenst, som derigenom i commissionsväg kan åt dem beredas, är det likväl desto troligare, alt Banken, skall undfå dylika creditiv på ganska billiga vilkor, som andre Verk i Sverige, med credit, utan svårighet erhållit sådan, mot lägre afgifter, i provision och ränta sammantagne, än hvad blott den sistnämnde här i landet vanligen utgör.
Om Banco-Styrelsen skulle finna sig i nödvändighet att å creditivet lyfta större eller mindre belopp, lärer densamma för öfrigt icke underlåta, att, efter omständigheterna, förbehålla sig rätt till lånebeloppets återbetalning, inom kortare eller längre tid, ända till 3 högst 5 år, så att Bankens årliga vinst på lånerörelsen, förökad genom de medel till utvidgande deraf, som sjelfva den ifrågavarande låncoperationen innebär, visserligen skall, i förening med andre Bankens medel, lemna iner än tillräcklig tillgång till återbetalning af de dragne summorne om nämnde utväg till metalliska cassans förstärkande någonsin skulle behöfva att anlitas; och lärer jemväl, i händelse af mindre fördelaktiga conjuncturer, en uppmärksam Banco-Styrelse, under den tid, som sålunda kan betingas för återbetalningen af de å creditivet lyftade summor, icke sakna tillfällen, att på förmonligt sätt lånet betacka eller att derå, tid efter annan, göra afbetalningar.
Då det vore med Bankens rörelse oförenligt, att den uppträdde såsom vexel-säljare och erfarenheten tillräckligen ådagalagt olämpligheten af att söka genom någre konstlade operationer styra cursen, kan Utskottet icke instämma uti den af en Ledamot yttrade åsigt, att ifrågavarande creditiv skulle af Banco-Styrelsen användas, för att hålla cursen emellan något bestämdt maximum och utsatt minimum; samt finnér för öfrigt alla föreskrifter om sättpt för creditivets användande utgöra föremål för ett blifvande Reglemente.
Hvad slutligen beträffar den af en Ledamot vid 6 punkten gjorde anmärkning, att föreskriften, det Banken borde begagna första inträffande förmonliga curs för att betacka den del af Creditivet Banken å Utrikes ort begagnat* vore mer eathegorisk än som behöfdes, får Utskottet upplysa, att
Utskottet dermed icke velat uttrycka något annat, än att Banco-Styrelsen, då den funne vexel- och handelsförhållandena sådant medgifva, skulle gå i författning om afbetalning af de å Creditivet dragne summor; hvarföre ej heller någon curs på detta ställe blifvit till siffran utsatt.
Utskottet förblifver vid sin redan yttrade öfvertygelse, att det i Betänkandet N:o 6 föreslagne Creditiv-belopp uti utländskt mynt, mot - 46 Banco-Utskoltels Utlåtande N;0 16. svarande efter pari-curs, 2,666,666
R:dr 3a slc- Banco, är fullt betryggande för Silfver-utvexlingens oafbrutna fortgång, men, då Utskottet af ofvananförrla skäl funnit sig föranlåtet tillstyrka nedsättning i det förhållande Utskottet först föreslagit att ega rum emellan reela fonden och sedelstocken, anser Utskottet det vara till principen rigligt, att ännu verksammare medel stå till Barico-Styrelsens disposition, i händelse någonsin, emot förmodan, metalliska Cassan skulle så sjunka, att, oaktadt detta lägre förhållande, Crediliv å utrikes ort behöfver till densammas förstärkande anlitas, hvarföre äfven Utskottet, med fäsladt afseende å det af flere Ledamöter inom Riks-Slånden framställde yrkande, om ytterligare Creditiv-rättighet för Banco-Siyrelsen, trott sig jemväl böra i så måtto förändra nu ifrågavarande punkt, att Banco-Styrelscn ej allenast må anmodas och berättigas att ju förr desto hellre gå i författning om beredandet af Creditiv å förstberörde belopp, utan äfven erhålla rättighet att framdeles, och så vida Banco-Styreisen skulle anse omständigheterne det fordra, betinga sig ytterligare Creditiv ä lika belopp.
Huruvida desse Creditiv må anskaffas på flere platser eller hos mer än ett Handelshus, anser Utskottet böra öfverlemnas åt Banco-Styrelsens ompröfvande, och har redan i sitt förra Betänkande ej lågt något hinder för Crediti v-beloppets fördelande på sådant sätt.
Och anser Utskottet något yttrande, i anledning af en Ledamots erinran om nödvändigheten att söka Kongl. Maj:ts Nådiga sanclion, j och för erhållandet af berörde Crediliv, icke för närvarande erfordras.
Vid punkten: 7:0 att Banco-Styrelsen md kunna äfven genom minskning af ett för rörelsens behof umbärligt öfverskott i representativt mynt bibehålla proportionen emellan metalliska Cassan och Sedelstocken och för detta ändamål berättigas att: antingen förpanta eller försälja Bankens egande inteckningar i fastighet, under vilkor, att den i skuldförbindel seme Banken serskildt förbehållne uppsägningsrätt för hela skuldbeloppet icke får af annan innehafvare begagnas ; försälja till större eller mindre belopp Bankens innehafvande Statsobligationer; upptaga lån emot räntebärande obligationer, ställda på viss tid eller uppsägning; samt E. nco-Utslioltcli Utlåtande N;0 16. 47 derest sådant emot förmodan skulle af behof påkallas , minska eller inställa Bankens utlåningar; har blifvit inom Riks-Stånden anmärkt: af några Ledamöter, alt föreskri (terne i denna punkt borde helt och hållet förfalla, emedan de skulle medföra större eller mindre olyckor, huru de än tillämpades; af någre Ledamöter, att då Bankens fordringar för intecknade lån voro på sådane vilkor, alt de icke lätt blefvo afsätllige eller, om de utbjödos till salu, kunde finna köpare, om ej till ganska lågt pris, hvarigenom Banken skulle lida förlust å fordringar, som i öfrigt ej voro osäkra, borde föreskriften om desssa fordringars försäljning eller förpantning utgå eller åtminstone nedflyttas lill sisla rummet; af 2:ne Ledamöter, att å pag. 35 uti Betänkandet förekommer räntan å Bankens Stats-obligalioner, intagen i Bankens räntevinst, men att icke gprna mera än ett sätt må begagnas; att alltid förlust på räntan skulle uppkomma samt att bestämdt borde uttryckas, att försäljningen af samma obligationer borde verkställas inom Riket; af en Ledamot åter, att försäljningen af Stats-obligationerne borde i första rummet vidtagas; men under uttryckligt förbehåll, alt det skulle ske å utrikes ort; af flere Ledamöter, att, oaktadt det vore lill principen rigtigt, alt en Bank-Styrelse skulle kunna alslå eller bifalla lån, syntes likväl minskning och inställande af Bankens utlåningar blifva af så vådlig verkan under öfvergångeu, att Utskottet borde frångå sitt förslag i denna del och antaga samma grundsatts, som sistlidne Riksdag af Rikets Ständer gillades; af någre Ledamöter, att rättigheten lill låne-rörelsens indragning, om än icke begagnad, skulle väcka ökade farhågor för realisationen, och begagnad medföra de rysliga olyckor som alltid åtfölja stryp-syslem; af någre Ledamöter,
att det vore nödvändigt bestämdt utsätta den ordning, hvaruti nu blifvande Banco-Styrelse skulle förfara, i afseende på de i denna pnnkt föreslagne åtgärder; och att utsätta hvilken del af låne-rörelsen först borde indragas, i händelse denna åtgärd funnes nödig.
Lika som den af Utskottet här ofvan uttalade grnndsatts, att en Sedel-Banks första skyldighet är, att, vid anfordran, kunna sina förbindelser inlösa, qvarstår obestridd och ovederlagd, har Utskottet, med tillfredsställelse funnit, att, oaktadt de flcrfalldige anmärkningar, hvilka blifvit framställde emot förevarande punkt af Utskottets förslag, dock icke 43 Banco-TJtskotlets Utlåtande N.o 16. någon af Ledamöter, som deremot sig yttrat, förmått bestrida, eller ens kunnat undgå erkänna , rigtigheten af den grundsats, att hvarje välordnad
Bank bör ega rättighet att, då så nödigt linnes, förminska, tili större eller mindre del, sina utelöpande sedlar samt, derest så påfordras, sina utlåningar inställa.
I och med detsamma, som man inser och erkänner rigtigheten af denna vigtiga grundsatis, måste den, efter Utskottets öfvertygelse, äfven vid ordnandet af R.
S:s Banks rörelse, iakttagas och tillämpas, emedan ingeu Bank, som beröfvades en dylik rättighet, kan med skäl påräkna något fast förtroende till dess förmåga att uppfylla egna förbindelser; hvarföre ej heller vid föregångne realisations-företag denna rättighet någonsin blifvit Rikets Ständers Bank förnekad, eller fråga uppstått om åläggande för densamma, att nya lån utgifva jemväl i den tidpunkt sådant funnes stridande mot vilkoren för dess eget bestånd.
Och då naturligtvis
Banken aldrig skall kunna åt näringarne fortfarande bereda kraftiga understöd, utan så vida och i den mon densamma lyckas att lugna sina fordringsägare, samt hos dem vinna förtroende, hvilket åter säkrast erhålles genom dess byggande på rällsenliga och sunda principer, är det åtminstone för Utskottet klart, att också de interessen, som tro deras fördelar icke låta sig förena med tillämpningen å Rikets Ständers Bank af nämnde grundsalts, skulle, genom åsidosättande af denna grundsalts, i framtiden mera skadas än gagnas.
Men under det Utskottet, å ena sidan, funnit, det Rikets Ständers Bank icke mer än andra Banker och enskilde personer kän éller bör åläggas att sin rörelse utsträcka eller nya lån utgifva i det ögonblick hennes egen ställning sådant förbjöde, har Utskottet, å andra sidan, ansett sig förpligtadt noga tillse, det Banco-Slyrelsen icke i och för bibehållandet af det emellan metalliska Cassan och Sedelstocken bestämda förhållande måtte varda nödsakad inskränka det för landet och näringarne hehöflige rörelse-capital eller tillgripa någon af de i förevarande punkt föreslagna åtgärder, utan i den händelse ett för rörelsen umbärlig! öfverskott i representativt mynt skulle uppstå, som gjorde Bankens sedlar till någon del öfverflödiga.
Med åberopande af hvad Utskottet här ofvan, vid besvarandet af anmärkningarne emot Utskottets plan i sin helhet anfört, och nu ytterligare
Tid punkterne i, 3 och 5 föreslagit, vågar Utskottet jemväl hoppas, att i denna tUi hafva lyckats, så att någre rimliga anledningar icke kunna Banco-Zhskottets Utlåtande If.O 16. 49 Jeunna finnas till den farhåga, att de utvägar, Utskottet i förevarande punkt tillstyrkt, skola leda lill en menlig inskränkning af rörelse-capitalet; samt får nu, i detta hänseende, endast fästa uppmärksamheten derå, att, innan Bankens metalliska Gassa möjligen kan sjunka till det nu föreslagne minimiför'hållandet af i: 3 mot utelöpande sedelstocken, den sistnämnde beräknad med de afdrag, som nu mera jemväl blifvit tillstyrkte, måste från Banken utvexlas något mer än 3,447»000 ^:c^r Silfver Specie, motsvarande, efter mynlbestämningsgrunden, 9,192,000 R:dr Banco; att, innan metalliska Cassan, förstärkt med det först föreslagne Creditivet i utländskt myn t, kunde sjunka under det bestämda förhållandet, utvexling kunde ske af något mer än 4>947>0°° fbdr Silfver, motsvarande 13,192,000 R:dr Banco; •samt sluteligen, att, i händelse jemväl det nu föreslagne ytterligare Creditivet komrae att anlitas, skulle ett sammantaget belopp i jemntlal af ej mindre än 6,447>000 R:dr Silfver Specie, motsvarande 17,192,000 R:dr Banco, i vexlingsväg från Banken utgå, innan fråga möjligen kunde uppstå om någon minskning uti ett för näringarne behöfligt rörelse-capital; allt med förutsättning, alt, under hela den tid, som erfordrades för uttagandet af berörde belopp Silfver i vexlingsväg, någon invexling af Silfver emot Sedlar icke skett, eller Banco-Styrelsen kunnat komma i tillfälle att till silfverköp använda det ringaste af Bankens dertill disponible medel.
Beträffande den anmärkning, som blifvit framställd i afseende på den tillstyrkte försäljningen eller förpantningen af Bankens egande Inteckningar, så, ehuru Utskottet icke anser otroligt, alt Bankens fordringar, mot inlekningar i fastighet, skulle kunna, utan förlust, både försäljas och förpantas, i anseende till den säkerhet de onekeligen innebära, samt Banken till båda delarne måste vara berättigad, enär de förbindelser, uppå hvilka dessa fordringar sig grunda, äro lill Banken eller Ordres utfärdade, likväl, då Bankens Fastighets-lån utgöra den del af dess fonder, som, i anseende till sin mindre rörliga beskaffenhet, ej förr, än i händelse af en slutlig utrednings inträffande, synes kunna komma i fråga att försäljas, har Utskottet ansett sig böra på det sätt förändra sitt lörut gifne tillstyrkande i denna del, att Bankens Fastighets-inteckningar allenast må kunna såsom hypothek användas.
Till svar å de vid nästföljande moment, eller ifråga om försäljningen Bih. till R.
Prot. 1834■ 6 Sami. 1 Afd. 7 12:te Häftet. 5 o Banco-ZJtskottels Utlåtande N-o 16. af Bankens innehafvande Stats-Obligntioner, gjorde anmärkningar, får Utskottet meddela, dels alt, då Utskottet, under pag. 35 i Betänkandet Nio 6, uppgifvit, huru i allmänhet, och under Silfver-utvexlingens ostörda gång, Bankens räntevinst kommer att användas, men förevarande punkt afser möjligen inträffande serskilde förhållanden, eger någon motsägelse icke rum emellan detta moment och Utskottets, under förstnämnde pagina, gifne tillstyrkan; dels ock, att, då ett stadgande, hvarigenom Banco-Styrelsen antingen förbjöds alt å utrikes ort försälja nämnde Obligationer eller ock ålades att allenast å utrikes ort dem afyttra, icke synes leda till något ändamål, men möjligen till skada för Banken', genom det hinder, som dymedelst lades för Banco-Fullmägtige, alt berörde Obligationer försälja, på sätt i hvarje serskildt fall kunde finnas lämpligast, har Utskottet ej kunnat tillstyrka några närmare bestämmanden härom i öfverensstämmelse med den ena eller andra åsigten.
Sedan Utskottet, redan i det föregående, sökt ådagalägga nödvändigheten alt, vid ordnandet af Rikets Ständers Banks rörelse, icke för några förhållanden, af hvad beskaffenhet som helst, beröfva Banken rättigheten att kunna minska sitt rörelse-capilal, om och när dess egen ställning sådant fordrar, men Utskottet tillika visat att, efter allt förutseende, icke någon för näringarne skadlig minskning af Bankens rörelse-capital rimligen är att befara af de i förevarande punkt föreslagne utvägar till proportionens bibehållande, kan Utskottet icke heller frångå sin i sista momentet gifne tillstyrkan, att
Bankens utlåningar må kunna minskas eller inställas, derest sådant skulle af behof påkallas, helst Bankens förtroende, efter Utskottets omdöme, i hög grad hvilar på bibehållandet af denna grundsatts.
Att närmare bestämma ordningen för de i 7 punkten föreslagne utvägars användande än som redan skett, eller att Låne-rörelsens förminskning är den, som i sista rummet bör tillgripas, vågar Utskottet ej heller tillstyrka, då Banco-Styrelsen alltid bäst måste vara i tillfälle att kunna bedöma, när den ena eller andra af de öfrige utvägarne är tjenligast att använda.
Och har Utskottet alltså funnit skäl förblifva vid dess i y punkten gifne tillstyrkan, med allenast den jemkning, att Bankens egande Inteckningar icke må kunna försäljas, utan allenast förpantas.
Vid punkterne: 8: att, af alla de uppgifne utvägarne till den etforderlige proportionens underhållande, Låne-rörelsens förminskning är den, som i sista fianco-Utskotlcts Utlåtande N.-o 16.
5i rummet bör tillgripas, och det endast då Bunkens säkerhet sådant ovilkorligen fordrar ; samt g: att bestämmandet af hvilken eller hvilka, bland de för proporportionens vidmagthållande tillåtna medel, må för tillfället begagnas, bör vara helt och hållet öfverlemnadt åt Banco-Styrelsen, som dervid icke lärer underlåta att afse både Bankens egen fördel, och det som dermed står i nära samband, industriens ostörda förkofran ; är allenast anmärkt: af en Ledamot, att, när man försl i 8 punkten bestämt ett vilkor, hvarunder försigtighels-målten skola begagnas, sä stöde föreskriften i q punkten ej väl tillsammans med sann logik , hvarföre S punkten borde utgå, och af en annan Ledamot, att 9 punkten borde förtydligas genom tillsättande af orden i öfrigt, efter ordet ”vidmagthållande Utskottet, som anser af vigt, att den i 8 punkten framställde satts bestämdt ultryckes, lill lugnande af de öfverdrifna farhågor man i allmänhet hyser för indragning af Låne-rörelsen, kan ej bifalla uteslutandet af denna punkt, men erkänner ett förtydligande af g punkten i följd häraf kunna erfordras, hvilket
Utskottet ej heller'skall underlåta att iakttaga.
Vid punkten 10: att, då metalliska Cassan, hvaruti äfven omyntadt Silfver och Guld får inberäknas, ej öfverstiger delar af Sedelstocken, må denna sistnämnde i intet fall ökas, och att, sä snart förhållandet blifvit än ytterligare försämradt, Banco-Styrelsen åligger att skyndsamt vidtaga t/enliga anstalter till återställande af den, emellan metalliska Cassan och Sedelstocken, nödiga proportion af 2 till 5; / har blifvit inom Riks-Stånden anmärkt: af någre Ledamöter, hvilka ansett någon proportion emellan Bankens metalliska Gassa och Sedelstock ej böra bestämmas, att stadgandet i denna punkt borde förfalla; af andre Ledamöter, att väl en proportion borde bestämmas, Öfver hvilken Sedelstocken genom utlåning ej må ökas, men senare delen af denna punkt förfalla; samt af någre Ledamöter, att, då Utskottets tillstyrkande i 10 p. antydde, <1 et Banco-Styrelsen egde öka rörelse-capitalet i händelse förhållandet emellan metalliska Cassan och Sedelstocken, visade sig fördelaktigare än 2: 5, hade några närmare föreskrifter i detta hänseende bort meddelas; af andre Ledamöter åter, att hela punkten borde bibehållas med allenast den jemkning, att åläggandet om skyndsamt vidtagande åtgärder 52 Sanco-Utskottets Utlåtande N.o 16. till den nödiga proportionens återställande borde modifieras, antingen genom uteslutande af ordet skyndsamt eller något lämpligt tillägg; hvarjemte någre Ledamöter fästat uppmärksamhet derå, att, sedan Bankens vexlingsoperationer med silfverköp etc. tagit sin början, syntes äfven-, tyrligt, att tillåta hvilken som helst, att, när lian behagade, taga en öfversigt af Bankens metalliska Cassa samt dess behof af silfverköp eller vexlar, och att således det syntes vara af vigt, att publiciteten af Bankens ställning så vida inskränktes, alt densamma, allenast vid Revisionerne eller, om man så tjenligt funne, vid hvarje helt eller års slut, från trycket meddelade en pålitlig öfversigt af sin ställning.
På grund af hvad anfördt blifvit, vid besvarandet af de emot 1 och 3 punkterne af Utskottets Betänkande gjorda anmärkningar, har Utskottet ansett den i förevarande punkt gifne föreskrift, om en viss proportion emellan metalliska Cassan och Sedelstocken, före hvars öfverstigande sedelstocken ej må ökas, och vid hvars försämrande tjenlige anstalter böra af Bancn-Styrelsen vidtagas till samma proportions återställande, böra bibehållas; men, i öfverensstämmelse med den uti 2 punkten gjorde jemkning, funnit proportion jemväl å detta ställe böra bestämmas, att blifva såsom 1: 3.