Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då dessa Inrättningar således redan en gång blifvit beskattade, anser jag billighet och rättvisa fordra att det dervid förblifver. 2:0
Då enskilda Banker blifvit på allt sätt uppmuntrade, så väl genom Kongl. Ma[:ts Nådiga Kungörelse af den i4 Januarii 1824, utfärdad på Rikets Ständers underdåniga tillstyrkan, som gencm Lagen för Rikets Ständers Bank af den 1 Mars ‘i83o §. 6; då dylika inrättningar äro ämnade alt i Rikets serskilda provincer förskaffa åkerbruk, handel och näringar nödigt förlag, utan oskäligt stegrade interessen eiler Commissionairers aflönande och andra dermed förknippade olägenheter på aflägsna trakter; då genom brist på räntebärande papper, hvarpå Privat-bankernas vinst i andra länder är grundad, enskilda Banker i Sverige äro nödsakade alt hålla betydliga cassör för dagliga invexlingen af sina assignationer, hvilket tillräckligen intygas deraf, att de inrättade Privat-bankerne hittills knappast kunnat lemna 6 procent i årlig utdelning till Aclie-egarne; så är det klart, att om en dylik dubbel beskattning skall åläggas dessa inrättningar, är all möjlighet Bivillningi-Utikottets Bet. f^:o 13.
Sl afsk uren så väl för nya Bankers uppkomst, som för fortfarande af de redan existerande. 3:o Då nästan alla Provincer högt yttrat sin önskan, att till räddning för det skuldsatta jordbruket få inrätta Ilypotheksföreningar, hvilkas bestämmelse äfven ar att utgifva löpande papper, så torde dessa icke kunna befrias ifrån stämpelafgift, om Privat-bankérnas dermed beläggas, hvaraf måste följa, alt en sådan afgift äfven skall blifva ett betydligt hinder för alla dessa af allmänna rösten så högt påkallade inrättningar.
I följd af dessa skäl får jag bestrida åläggandet af all stämpelafgift på enskilda Bankers assignationer eller depositions-bevis, såsom upphäfrahde till en stor del möjligheten för deras tillvaro; men får i stället föreslå, så vida llöglofl.
Utskottet skulle finna det kunna förenas med de skuldsattas fördel, att alla lånereversal utfärdade så väl till Rikets Ständers Bank, som alla Disconter, Piivat-banker samt andra allmänna Verk, belädes med en passande stämpelafgift, hvilket skulle till Kronan inbringa vida större inkomst än den, som på enskilda assignationer och depositions-bevis blifvit af afdelningen föreslagen.
Jag får ock föreslå en stämpelafgift af 1 sk.
E:ko på hvarje kortlek.
Utskottet skulle, oaktadt nu anförda skäl, besluta stämpelafgift^ åläggande på de nämnde assignationerne, så får jag bestrida all tillämpning deraf på de redan inrättade Privat-bankerne, såsom stridande emot de för samma Banker af Kongl. Maj:t i Nåder stadfästade Utlånings-Reglementen, enligt hvilka desamma erhållit rättighet att utgifva bevis för contanta depositioner, utan att något villkor dervid blifvit fästadt om stämpelafgift, öfvertygad derom, att ett alldeles nytt stadgande, rörande detta ämne, icke kan erhålla någon retroactiv verkan.” Herr Grapengiesser: ”Kortstämplingen anser jag ej böra uti Charlas Sigillatae Förordningen blifva bestämd, af det skäl, att som icke kort förses med Chartte Sigillatae stämpel, utan med Bevillningsstämpel, så synes deraf tydligen följa alt ingenting uti förstnämnde
Förordning bör omnämnas eller bestämmas, än sådant som med charlfestämpel förses.” 51 Bevilltiiugs-Utskottet: Memorial Nio 14.
Ankom till Exp.-Utsk. den II Junii.
Memorial, med anmälan, attj sedan 2:ne
Stånd stannat emot 2 i frågan, huruvida den af Herr Grefve Cronhjelm väckta motion angående reglering af Städernes Tolag borde af BevillTiings-Utskottet handläggas, handlingarne i målet blifvit till Constitutions- Ut skottet öfverlemnade.
Sedan Bevillnings-Utskottet, efter erhållen remiss från Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, å en af Herr Grefve Cronhjelm, O. A., väckt motion om reglering af den till stapelstäderne utgående Tolag, förklarat denna fråga icke vara af sådan egenskap att den kunde af Utskottet till pröfning upptagas samt derföre samma motion i Memorial N:o 9 återlemnat; så hafva, enligt ankomne Protocolls-Utdrag, Höglofl.
Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet, med ogillande af Utskottets ofvannämnde Memorial, återremitterat målet till Utskottets handläggning, hvaremot Högvör-* dige Preste-Ståndet bifallit Memorialet samt Vällofl. Borgare-Ståndet lågt detsamma till handlingarne; och då således i frågan huruvida detta mål borde af Bevillnings-Utskottet beredas, 2 Stånd stannat mot 2, så har Utskottet öfverlemnat handlingarne till Constitutions-Utskottet, som, med stöd af 44 §• 3 mom.
Riksdags-Ordningen, i detta fall eger afgöra hvarthän målet bör förvisas; hvilket härmedelst Rikets Höglofl.
Ständer vördsamt liilkännagifves.
Stockholm den 7 Junii i834- STOCKHOLM, i834> hos J. A. Walldcn.
JJev illnin^Ts Utskottets Utlåtande N:o 15. 4J 1 K-o i5.
Ank. till Exp. Utsi. den 26 Jrinii.
Utlåtande} i anledning af de vid Belänkandet om grunderne jör den blifvande Allmänna Bevillningen gjorda anmärkningar, T ill BevillningbUtskottet hafva samtlige RiksStånden återremitterat Betänkandet JN:o 5, angående grunderna för den blifvande Allmänna Hevi Ilningen; hvarvid åtskilliga anmärkningar blifvit framställda, hvilka, i anseende till deras olika beskaffenhet, Utskottet, för tydlighetens skull, trott sig böra ordna och sammanföra uti följande hufvudpunkter, nemligen: i:o
De yttranden, som afse återupp]ifvande af 1810 års Bevillning.* System; äfvensom den deruti föreslagne förändring, att i stället förbehållen inkomst, taxeringen skulle ske efter Bruttoinkomst. a:o Anmärkningar mot de af Utskottet föreslagne hufvudgrunder för Allmänna Bevillningens utgörande, jemte åtskillige Ledamöters, i sammanhang dermed, framställde yrkanden, orri nödvändigheten, att, till fyllande af StalsVerkets behof utöfver de ordinarie inkomsterne, företrädesvis anlita ilen indirecla beskattningen genom Tull-, Post-, Charta-Sigiilataocli brån vins brännings-medlen. 3:0
Åtskilliga förslag rörande pérsönliga skyddsafgiften, nemligen: a) att denna afgift malte alldeles upphöra; b) att densamma bör beräknas såsom bittils, från fyllda 17 år; c} att den borde utgå progressivt i nion af olika villkor och förmögenhet; samt d) att den i allmänhet bör minskas eller nedsättas. 4:0 Angående ifrågasatt direct beskattning å Capital; 5:o Anföranden till stöd för yrkad beskattning genom bevillning: å såkallade öfverflödsartiklar, och b) för Caracters-fullmagter; samt 6:0
Framställningar om en i vissa fall förhöjd progressiv afgift för årlig inkomst, fastigheter och rörelse samt arfsmedel; om nedsättning i faslighets-bevillningen till 1 Rdr per mille; om förhöjda afgifter å fastigheter och rörelse i Städerne, samt om lindring i bevillningen för vissa orter, med mera, hörande till fördelningen och det'
Beglementariska.
Bilt, till B, St, Prot, 183 i.
5 Sami. t dfd. j 7 :de Häftet, BevillningUt slottets Utlåtande Nio 1$.
Innan Utskottet ingår i hufvudsakligt
Utlåtande öfver anmärkningarne mot ifrågavarande Betänkande, föranlåtes Utskottet, i anledning af ålskillige Ledamöters förmenande, att, på sätt Utskottets ena Ledamot, Herr Grefve H, v.
Fersen, uti sin vid Belänkandet fogade Reservation, yrkat, Utskottet bort i ett sammanhang tram lägga förslag lill grunder för så väl Allmänna Bevilluingen, som ock Post-, Tull-, Charta-Sigillala- och bränvinsbränningsafgifterne, vördsamt upplysa: att Utskottet, emot föreskrrfterne i 70 §.
RegeringsFormen och 3r §.
Riksdagsordningen ej fnnnit sig tillständigt, att uppehålla Betänkandet om gruhderne för allmänna bevilluingen, intilldess förslag till de öfrige, ofvan omförmälde bevillningar, hunnit utarbetas; att, enär dessa senare heviIlningar dessutom äro af den skiljaktiga beskaffenhet niet allmänna bevilluingen, att några förslag till grunder för dem ej kunna afgifvas, utan att på samma gång afgifterne till ziffran bestämmas, det alltså ligger i sakens natur, att dessa BevillningsTitlar fordra serskild behandling, och att förslagen deröfver måste i ett mera fulländadt skick till Rikets HöglolL Ständer afgifvas; att Utskottet likväl, af detta behandlingssätt ingalunda anser sig förhindrad t, alt lämpa den allmänna eller serskilda bevilluingen efter Statens behof, sedan beloppet af de öfrige Bevillnings-Titlarne blifvit utrönt, hvilket Utskottet ock trott sig hafva bestämdt antvdt, då det i frågan om personliga skyddsafgifteiT, yttrat: ”att, i händelse vid bevillning ens fördelning, någon utväg til1 nedsättning möjligen visade sig, såsom följd antingen af förhöjd bränvinsbränningafgift eller af andea orsaker, Utskottet vore betänkt, att i första rummet föreslå användandet af en sådan nedsättning til minskning i sky ddsafgiften, som kännbarast träffar de jordbr åkande, arbetande och mindre bemedlade samhälIsCLassemealt
Utskottets pluralitet följakteligen i denna punkt sammanträffat med Herr Grefve von Fersens åsigler, liv lk 1 äfven öfverensstämma med Utskottets deruti, att Herr Grefven icke föreslagit några nya grunder för den såkallade Allmänna eller serskilda Be. v ritningen;: hvaremot Herr Grefven egentligen, genom begagnandet af en annan form för ärendenas behandling, synes hafva funnit utvägar lill lindring i den directa beskattningen; att för öfrigt de af Utskottet såsom ännu mest tjenlige- ansedde grunder för allmänna bevilluingen, vid tillämpningen kunna lenina rum för en mycket nedsatt eller lindrig beskattning, i fall omständigheterne det medgifva, men att, då sådant först sedan Rikets S auder gudkänt dessa grunder, och Jemlikt 62 och 70 Rege - BevillningsUlskoltcts Utlåtande N:o i5. 3 ringsFormen samt 3o oell 3i §.<§.
Riksdagsordningen pröfvat StntsVerkets behof och fastställt bevillningssummans belopp, kan komma i fråga, och Utskottet derefter blifva i tillfälle att lill Rikets Ständer afgifva beräkningar öfver alla BevillningsTitlarne i ett sammanhang, Utskottet förmodar sig nu hafva tillräckligen utvecklat skälen, hvarföre
Utskottet icke kunnats afvika från den allt hillils följda, i Utskottets tanka alldeles grundlagsenliga ordning för ärendenas handläggning.
I den ordning, som dels det klandrade Betänkandet och dels den vidtagne uppställningen af anmärkningspunkterne föranleda, förekommer nu lill besvarande frågan om återgående till 1810 års BevillningsSystem, uti hvilket en Ledamot inom Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, Ilerr Friherre Jacob Cederström,) förmält sig hafva, genom väckt motion, föreslagit den förändring, att, i stället för behållen inkomst, skulle beräkningen ske efter bruttoinkomst, emedan den, i Herr Friherrens tanka, vore lättare att beräkna, än den behållna, såsom beroende af hvars och ens sätt att classificera sin inkomst; hvarjemte Herr Friherren, sorn förment det
Utskottet borde taga något närmare kännedom af förhållandet med 1810 års grunder, än som skett, då Utskottet icke velat ingå i någon egentlig vederläggning om olämpligbeten deraf, vidare anfört, bland annat; att det vore i hög grad angeläget vidtaga sådane beslut rörande beviliningen, att successive alla afgifter, hvilka ojemnt trycka, blifva afskaffade; att inkomst-beloppet är den norm, efter hvilken afgifterne till Staten böra bestämmas; att, sedan inkomsterne äro beräknade, kunna Ständernes Fullmäglige i Banken och Riksgäldskontoret beräkna huru stor procent skulle betalas, samt att, om någonsin Sverige skall kunna öfvergå från en 0- jemnt fördelad beskattning på jorden, till ett förnuftigare BeskaltningsSystem, måste man frångå en sådan bevillningsgrund, som den närvarande, hvarigenom man det ena året har stora öfverskott och ett annat kan hafva brist.
Ulan afseende derpå, att Herr Friherre Cederströms nyssnämnde motion ej blifvit lill Utskottet remitterad, har Utskottet tagit kännedom så väl af den deruti yrkade beskattningsprincip, som hvad i öfrigt kunnat, uti mer eller mindre mon, tjena Utskottet till vägledning i ämnet; men sådant har likväl icke föranledt
Utskottet att lemna företrädet åt ett beskattningssätt, som, i Utskottets tanka, icke är användbart, äfven med den af Herr Friherre Cederström föreslngne förändrade beräkning af bruttoinkomst, så länge ej hela beskattningen utgår i Bevillningsform, 4 BcvillningsUisJioUets Vdalande N',o 15.
Opålitligheten af de skatlskyldiges egna uppgifter och den deraf följande osäkerhet i Controlen å inkomst-beräkningen, hvilken i hög grad försvåras genom de mångå in natura praeslationer eller tjenstbarhet ér som vidlåda jordbruket, skulle, vid tillämpning af delta System, i allt fall genom en omgång återföra till beskattning af den synbara förmögenheten, då Taxeringsmännen hvarken kunna granska eller utsätta en Medborgares, beskattning underkastade inkomst, utan att förut antingen hafva uppsökt Capitalvärdet å hans egendom, eller ock dervid, efter eget godtfinnande, förfara.
Utom dessa med liera olägenheter, sorn åtfölja Systemet, lärer ej få förbises de mångfalldigt ökade och ganska tryckande municipul-bestyr, som deraf uppkommo, till egenskapen af desto obehagligare art, sorn, om ej ändamålet skulle alldeles förfelas, de förutsatte nödvändigheten alt med uppmärksamhet följa äfven sådane föremål, som ligga inom den enskilda verksamhetens krets; hvadan Utskottet, som, af Herr Friherre Cederström dertill uppmanadt, nu ej kunnat undgå, att sålunda vidröra Systemets brislfälligheter, ehuru desamma vid flere Riksdagar redan blifvit klart och tydligt ådagalagde och insedde, får, med åberopande af hvad Utskottet härom uti Betänkandet N:o 5 förut anfört, ytterligare vördsamt afstyrka antagandet af iSio års Bevillningsgrnnder, med eller titan den deruti af Herr Friherre Cederström föreslagna förändring.
Såsom anledning lill klander mot de af Utskottet föreslagne hufvudprinciper och deras utveckling i betänkandet, hafva flere Ledamöter anfört, bland annat, att
Utskottet förbisett förm o lien af den indirecla beskattningen, och en Ledamot inom Högvördige PresteStåndet har till och nied gått så långt, att han ansett Utskottet hafva felat deruti, att det icke hyllat en sanning, hvilken icke blott inom denna, utan inom de fleste Representationer, gör sig allt mer gällande, att nemligen den indirecla beskattningen har många och stora fördelar framför den directa , och att man således till beredande af landets och hufvudnäringarnes uppkomst bör söka, så mycket möjligt är, åstadkomma den senares förminskande, i samma nion man för Slatsbehofvens fyllande måste öka den förra.
Utan att vilja bestrida rigtigheten af denna-grundsats, får Utskottet endast vördsamt fästa uppmärksamheten derpå,' alt någon fråga om den indirecla beskattningen, uti förenämnde betänkande icke egt rum, af det undade skäl, ali delta betänkande inskränkte sig till grunderne för den BevillningsUtskottets Utlåtande N:o 15. i Lefvande Allmänna bevillningen.
De indirecta heskatlnings-titlarne utgö” ra föremål för serskild behandling, och Utskottet skall dervid ej underlåta, att å den inom RiksStånden yttrade opinion om den indirecla beskattningens företräden framför den directa, fusta allt det afseende, sorn med rättvisa och billighet kan förenas.
De anmärkningar, som i öfrigt träffat principerna för Allmänna Reydin ingen, innefattas hufvudsakligen uti klagan öfver en ojemn fördelning af denna beskattning, isynnerhet på jorden och rörelsen, hvartill någre Ledamöter, i afseende på jordvärdet, uppgifvit såsom äfven bidragande orsak, att minimi-tariffén lägger hinder i vägen för en billig jemnkning af hemmanens värden.
Utskottet, som noga öfvervägat allt hvad de med återremisserne föl jäktige handlingar innehålla, har likväl icke funnit någre sådane skäl deruti anförde, som kunnat förändra Utskottets öfvertygelse, att de nuvarande beviliningsgrunderne äro de mest lämpliga, hvilken öfvertygelse vunnit ytterligare bekräftelse deraf, att inom hela Representationen något mera ändamålsenligt beviilnings-system icke heller vid denna Riksdag blifvit uppgifvet, Någon mera allmänt tillämplig, billigare och mera jemn t träffande grund, än afgift efter det verkliga egendomsvärdet, lärer väl ock svårligen kunna bestämmas; -och hvad i sammanhang härmed angår minimitariffen, så har Utskottet af erfarenheten icke kunnat finna, att denna tariff medfört någon olägenhet, enär fastighetsvärdet i flera
Län öfverstigit tariffen, ehuru densamma från början blifvit uppgjord efter de värden, som Taxeringsman åsatt fastigheter på -Landet, utan någon dylik inskränkning, och fastighetsvärdet dessutom, sedan iSaä års Riksdag, nästan allmänt undergått den då medgifna jemnkning och nedsättning.
I afseende åter på afgifterne forlön och rörelse, så äro dessa afgifter, isynnerhet för den senare3 i mer eller mindre nion beroende af de skattskyldiges egna uppgifter, och för öfrigt, likasom hemmansvärderingen, ankommer bevillningens jemna fördelning i hufvudsaklig måtto på en noggrann verkställighet af föreskriflerne i RevillningsStadgan, Der dessa behörigen iakttagas, förspörjes sällan någon klagan, och blan d bevisen härföre, torde förtjena någon uppmärksamhet, att i flere Län, endast några få besvärsmål vid de årliga PröfningsComiteerne varit anliängige.
Då missbelåtenhet yppats, bär sådant vanligen haft sin BevillningsUtskottets U.låtande N:o ig. grund, ej uti sjelfva BevillningsSystemet, utan i sättet för utöfningen af dea beskattningsrätt, som ytterst tillkommer sjelfva folket.
Utskottet, sorn ej mindre af förenämnde, än de uti Utskottets ifrågavarande betänkande anförde skäl, vidblifver det förslag lill bevillningshufvudgrunder, som derutinnan blifvit framslälldt, skall likväl icke underlåta, att vid bevillningens fördelning å de olika föremålen för beskattning samt vid uppställningen af förslag till det Reglcmentariska, omsorgsfullt begagna den ledning, som af erfarenheten i ofvanberörde hänseenden, jemte åtskillige till Utskottet öfverlemnade motioner, kunnat hemtas.
Och beträffande Herr Cederschjolds, inom Ilöglofl.
Ridderskapet och Adeln mot Redaclionen i betänkandet väckte anmärkning, att Utskottet, pag. 9, tillstyrkt Rikets Ständer att bifalla på förhand hvad Utskottet framdeles ämnar föreslå; så torde den värde Ledamoten finna sig belåten med det förtydligande Utskottet nu lemnar, att
Utskottet med de af honom klandrade uttrycken, haft för afsigt, att hos Rikets Ständer reservera sig rättigheten, att vid tillämpningen föreslå behöflige förändringar, förklaringar och tillägg uti i83o års BeviliningsStadga, hvars liufvudgrunder, nemligen personlig skyddsafgift, samt afgift å synbar förmögenhet eller inkomst, Utskottet, med nämnde förbehåll, till bibehållande föreslagit, och härmed ytterligare yördsamt föreslår.
Beträffande härefter anmärkningarne vid de partiela grunderna för bevillningen, och dervid först i afseende på' persoidiga skyddsafgiften, hvars framflyttnlng från 17 till 18 år, blifvit utur olika synpunkter ogillad, i det man dels ansett denna afgift böra vidtaga vid samma tid, som hitintills, emedan mantalspenningarne blifvit föreslagne, att först vid 17 års ålder erläggas, och det syntes vara lämpligt, att de båda personliga afgifterne börja vid samma ålder, dels antagit, att, 0111 å ena sidan erfa renheten visat, det ynglingar nu för tiden i allmänhet ej äro fullt arbetsföre förr, än vid 18 års ålder, man likväl å andra sidan borde medgifva stt ju senare barnatvånget lossas, ju längre ligga de föräldrarne till last; samt derförutan blifvit yrkadt, ej mindre alt skyddsafgiften måtte alldeles upphöra, och sådane personer, som af sin arbetskraft ega utkomst, påföras serskild bevillning efter taxation i olika classer, i nion af deras olika arbetsförmåga, än ock, alt denna afgift, om den nödvändigt måste bibehållas, borde beräknas progressivt, och dessutom i allmänhet undergå betydlig nedsättning; så, enär Utskottet, under förutsättning, alt skyddsaf - ffevilliting.sU 7 giften hvarken kunde eller borde alldeles upphöra, ansett den likväl icke riittsenligt böra vidtaga förr, än arbetskraften blifvit fullt utbildad, eller vid den ålder, dä man egentligen, i afseende på förmågan att försörja sig, kan anses inträda i ett mera oberoende samhällsförhållande, uti hvilken åsigt Utskottet ej funnit sig vara vederlagdt, samt hvad angår den nppgifne fördelen af skyddsa (giftens; beräknande från samma tid som mantalspenningar lie, det ej tillkommer Utskottet att deröfver meddela något yttrande, enär de senare icke äro af bevillnings natur, kan Utskottet icke heller frånträda sitt förslag om skyddsafgiftens utgörande från fyllda 18 år, hvarvid Utskottet, i afseende pä de, synnerligen inom Hedervärda BondeStåndet, i öfrigt föreslagne flera förändringar uti beiäl:ningen af skyddsafgiflen, skolat vördsamt anmäla, att pröfningen deraf först vid bevillningsgrundernes tillämpning och bevillningens fördelning kan egir rum.
I fråga om direct beskattning å Capital, och i sammanhang dermed Erik Nilssons' från Norra Jemtland motion, angående förändring i bestämmelsen om bevillningsafdrag å ränta för skuld, liar en värd Ledamot inom Högvördig» PresleSiåndet beklagat att
Utskottet ej förmatt utfinna ett ändamålsenligt sätt till nämnde beskattning, under yttrad förmodan, att vid många tillfällen Capitalistens egen uppgift eiler bans lefnadssätt samt, vid andra, Låntagarens anmälan eller Taxeringsmännens kännedom om förhållandet kunna tjena lill ledning, äfvensom en Ledamot inom Vallo fl.
BorgareStåndet ansett Erik Nilssons förslag om bevillningsafdrag, förtjena ali uppmärksamhet, såsom ett ojufäglikt sätt, att i beskattningsväg åtkomma Capitalisten, hvilken, genom en sådan indireet räntenedsätt11 ing, skulle måhända förmås, att sjelf i industriel väg, använda sina penningar, då dessa, genom sig sjelfve, icke voro så prodnetive* Utskottets, i denna fråga,, redan meddelade Utlåtande, ådagalägger nogsamt, att de till ändamålets befrämjande nppgifne, kända utvägarne ,, icke varit af Utskottet förbisedda y fastän de, efter Utskottets bedömande, ej funnits ledande lill åsyftad påföljd: och då Utskottet i öfrigt betvillar att Capitalen genom den af Eric Nilsson föreslagne indrrecta räntenedsättning, skulle blifva tillgängligare för industriel* företag, hvilket deremot hufvudsakligen torde kunna förväntas af mera stadgade financiel* förhållanden inom landet, sä finnér UtskoLtet icke skäl alt frångå hvad UlskoLtet i detta afseende redan yttrat.
8 BcvillningsUiskotUts
Hvad dernäst angår frågan om den så kallade consumtions- och öfrerflödsbeskaltningen, hvilken, isynnerhet inom det Iiögvördiga PresteStåndet, blifvit af flere Ledamöter hufvudsakligen utur moraliska skäl yrkad, såsom ett återhållande medel för dem, som slå på öfvergången lill bruket af åtskilige artiklar, hvilkas njutning, för den större delen af allmänheten, anses skadlig; så, enär likväl, enligt Utskottets öfvertygelse, olägenlieterne af ett sådant beskattningssält äro vida öfvervägande de deraf påräknade fördelar, föranlåtes UlskoLtet, af förut anförde skäl, ytterligare vördsamt afstyrka beskattning medelst bevillning å så kallade öfverflödsartiklar.
I anledning af Herr Cederschjölds inom Höglofl.
Ridderskapet och Adelil, väckta och i Utskottets ofvannämnde betänkande besvarade motion, om årlig bevillning å Caracters-fullmagter, har en och annan Ledamot inom de Irenne öfrige RiksStånden yttrat, alt della beskattningsält medförde ett nyttigt correctiv mot flärd och fåfänga; men då Utskottet icke funnit några sådane skäl härvid anförde, som kunna verka ändring i Utskottets på noggrann pröfning grundade öfvertygelse, alt Caracters-fullmagter lämpligast beskatta^ genom Charta- Sigillata-afgiften derå, till hvilken åsigt sjelfva motionairen nu mera synes hafva öfvergått; så kan Utskottet ej heller nu tillstyrka, att för fullmagt å Caracter,, annan Bevillning fastställes, än den, som genom stämplade pappersafgiften kommer alt utgå.
Angående slutligen de i sjette hufvudpunkten omförraälda anmärkningar; så, enär desse icke röra sjelfva bevilIningsgrunderne, utan endast tillämpnings- och fördelnings- åtgärderne, föranlåtes Utskottet uppskjuta allt Utlåtande deröfver, intilldess nämnde åtgärder komma att Rikets Högl.
Utskottets Betänkande innehåller således en vördsam tillstyrkan, att Rikets Höglofl.
Ständer måtte bibehålla de hufvudgrunder för Allmänna Bevillningen, sorn vid senaste Riksdag blefvo antagne och fastställde, med undantag af personliga skyddsafgift^, hvilken nu blifvit föreslagen att åtgå från fyllda 18 år.
Stockholm den ai Junii *834* R©— HéviUningsV.skottels Vdalande Nio j5.