Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
D e fristående järn- sängarna ä r o v å r tids ideal a f sofplatser, och erkännas måste j u, att äfven dessa s t u n d o m k u n n a v a r a g a n s k a ' p r y d l i g a till sin f o r m o c h d e k o r e r i n g.
Men vare s i g m a n a n o r d n a r s i n a sof- p l a t s e r p å g a m m a l t m a n e r eller n y t t, e n sak blir d o c k alltid föremål f ö r husfruns s p e c i e l a o m t a n k e, o c h d e t ä r d e t s. k.
» p a - radtäcket », hvarmed sängarna under dagen öfverhöljas.
Det är e t t g a m m a l t o c h g o d t b r u k, a t t d e t t a skall v a r a h v i t t e l l e r å t m i n - stone hållet i ljusa färger.
Sängkammare med c i l k O Y.
CKosersberg) m a n leta efter!
D e g a m l a d j u p a a l k o v e r n a finner m a n j u o f t a n o g ä n n u i v å r a d a g a r, o c h deras m e s t praktiska fördel är m å h ä n d a att m a n g e n o m g a r d i n e r n a s s a m m a n d r a g - n i n g k a n helt o c h hållet dölja sofplatsen.
H ö g s t sällan ser m a n i våra dagar e n Nutidens s. k.
a l k o v e r d ä r e m o t, knappt h i m m e l s s ä n g m e d s i n a f y r a s t o l p a r, sitt t a k a l n s d j u p a s o m d e äro, k u n n a e j a n s e s a n n a t och inre förhängen rundtorn.
M e n gästar än s å s o m e t t slags dekoration o c h äro van- m a n n å g o t g a m m a l d a g s h e m, där en sådan ligen tillkomna endast f ö r a t t gifva plats b j u d e s e n s o m sofplats — hvilken sällsynta erfarenhet e n g å n g o c k s å varit m i n — s å åt e t t p a r h ö g s t otillräckliga garderober.
är d e t m e d s t o r f ö r n ö j e l s e m a n d r a r till- Men behofvet att omgifva sängen m e d s a m m a n sparlakanen o c h i känsla a f frid f ö r h ä n g e n f a n n s k v a r b å d e efter s p a r l a k a - och ro öfverlämnar sig åt hvilan.
nens o c h alkovgardinernas tider.
D e n Gustav- ianska sängen, såsom denna m ö b e l hos oss D e n n a t y p a f säng tillhör egentligen 15- k a l l a s ä n i d a g, h a r s i n h i m m e l &gt; eller o c h 1600-talen, tider, d å b o n i n g s r u m m e n s » p a v i l j o n g », från h v i l k e n s ä n g o m h ä n g e n a n e d - u p p v ä r m n i n g s f ö r h å l l a n d e n e j v o r o s å ut- falla å t b å d a sidor.
M e n h ä r h a förhänge- vecklade som n u, o c h d å d e tätt samman- dragna sparlakanen v ä l b e h ö f d e s f ö r a t t n a förlorat all praktisk b e t y d e l s e o c h ä r o blott o c h bart draperier, u p p h ä n g d a s å s o m » hålla värmen inne ».
t i d e m a s lopp, m e n i v å r tid, s o m eljes så g ä r n a h ä r m a r f ö r g å n g n a t i d e r s stilar, ä r s ä n g a n o r d n i n g e n — å t m i n s t o n e d å d e n skall v a r a fullt m o d e r n — t e m l i g e n l i k a ö f v e r a l l t.
S a m m a ä n d a m å l h a d e v ä l o c k s å d e n se- nare anordningen a f sofplats m e d sängen i en djup alkov.
S å allmän var denna pläg- sed a t t hela sängkammaren p å 1600-talet rent a f kallades » a l k o v ».
A l k o v e n ger ännu m e r än sparlakan-sängen I d e n n a k ä n s l a a f a f s k i l d h e t från d e n y t t r e världen, a f behaglig v ä r m e, s o m är s å ro- gifvande både i insomnandets och uppvak- nandets stunder.
D e p å s a m m a g å n g be- \ hagligaste o c h bäst anordnade sofrum j a g haft erfarenhet a f äro d e s m å r u m, hvilka, •28 till a n t a l e t, u p p t a g a h e l a d e n s. k.
k a v a l - jersflygeln p å G r i p s h o l m s slott.
D e fullt k v a d r a t i s k a r u m m e n — alla l i k a — h a f v a en d j u p a l k o v, h v a r i d e n h v i t m å l a d e b r e d a g u s t a v i a n s k a s ä n g e n står m e d s i n a s v ä l l a n d e bolstrar o c h m a d r a s s e r o c h sitt m j u k a t ä c k e af g r ö n t p r i c k i g t s i d e n.
Ett gammaldags kattun bildar d e veckrika o m h ä n g e n a f ö r alkoven o c h s a m m a slags t y g kläder rum- m e t s t r e stolar, t v å v a n l i g a h v i t m å l a d e o c h en djup l å g länstol m e d m j u k a d y n o r.
E n vacker gustaviansk byrå är p å s a m m a g å n g toalett, e t t m i n d r e b o r d i fönstret o c h e t t litet t v ä t t s t ä l l i e n v r å a f s l u t a m ö b l e r i n g e n.
R u m m e n s v ä g g a r ä r o i d e flesta fall m å l a d e j m e d enkla b l o m o r n a m e n t p å ljus botten, [k a k e l u g n e n är g r ö n eller b l å o c h h v i t — s e j där d e t hela, m e n e t t trefligare sofrum får &gt; E t t s å d a n t t ä c k e b ö r k u n n a t v ä t t a s lätt- så a t t b ä d d e n alltid g e r e t t i n t r y c k a f ren, h e t, s o m f r a m f ö r allt i d e t t a r u m ä r s å nödvändigt.
D e t k v i n n l i g a handarbetet har h ä r e t t r i k t fält, från d e » g a m l a h e d e r l i g a » i n n e r l i g e n fula s t i c k a d e eller v i r k a d e t ä c - k e n a till d e m o d e r n a s t e a p p l i c a t i o n s b r o d e r i e r i olikfärgadt linne.
S ä n g a r n a s k l ä d s e l i öf- r i g t p l ä g a r m a n, m å h ä n d a m e d e n v i s s kän- sla f ö r d e t b e h a g l i g a i e n l u g n f ä r g s t ä m - n i n g i detta r u m, a t t hålla i s a m m a färg s o m gardiner, portierer o c h möbelöfverdrag, å t m i n s t o n e s ö k e r m a n a t t v i n n a en ö f v e r - v ä g a n d e färg i d e t hela.
M e r ä n i n å g o t a n n a t r u m ä r h ä r re- k o m m e n d a b e l t att gardinerna äro verkliga förhängen, s o m kunna dragas tillsammans, ej blott fastspikade draperier; d e äro v i d m å n g a tillfällen a f bättre v e r k a n ä n e n n e d - hissad ogenomskinlig rullgardin.
E n i öfrigt n ö d v ä n d i g m ö b e l i e n säng- k a m m a r e — d å intet särskildt toalettrum finnes • — ä r t v ä t t s t ä l l e t.
I dess konstruk- tion h a d e renliga engelsmännen gifvit d e l bästa f ö r e d ö m e m e d sina ö p p n a b o r d, p å h v i l k a s e r v i s e n står f r a m m e till o m e d e l b a r t begagnande; » lavoaren » m e d sin osunda instängdhet b ä r vittne o m sin härkomst från e t t l a n d, d ä r s n y g g h e t e n e j ä r s y n n e r - ligen utpräglad.
IDUN 390 Till s ä n g k a m m a r e n hör gärna en skärm i t r e e l l e r n e r e v e c k, e n m ö b e l s o m h ä r är mera praktisk o c h a n v ä n d b a r än i s a l o n g e n, d ä r d e n v a n l i g e n e n d a s t är » t i l l y s t ».
D e n n a skärm b ö r vara lätthandterlig, d e n b ö r ock- så vara k l ä d d m e d ett ljust t y g, öfverens- s t ä m m a n d e m e d r u m m e t s ö f r i g a stoffer o c h l ä t t att a f t a g a f ö r t v ä t t n i n g.
Möbleringen i öfrigt innesluter en hvil- soffa eller e h ä s l o n g s a m t f r u n s b y r å o c h herrns chiffouier.
D e n f ö r r a p l ä g a r allt f ö r o f t a b l i f v a e t t s l a g s » a t h e n i e n n e » eller u p p - lagsplats för j u s t d e fula p r y d n a d e r s o m p å e t t e l l e r a n n a t sätt, v a n l i g e n - &gt;lysningspre- s e n t v ä g e n », k o m m i t till h u s e t.
E n bättre a n v ä n d n i n g f ö r d e n är s å s o m t o a l e t t, d å d e n m e d sin d r a p e r a d e s p e g e l k a n g ö r a e n synnerligen behaglig dekorativ verkan.
Bland alla d e t o a l e t t b o r d i v ä x l a n d e f o r m e r, s o m under tidernas l o p p f r a m k o m m i t, äro d e både enklaste och vackraste dessa helt draperade b o r d m e d löst stående draperad spegel, hvilka v o r o typiska för 1700-talets s e n a r e år o c h ä n n u r ä t t o f t a b e g a g n a s.
E t t a n n a t s l a g af b o r d m i n s t l i k a b e h ö f - l i g t är » n a t t d u k s b o r d e t ' &gt;, e t t för h v a r j e s ä n g - plats.
B ä s t äro dessa u t a n d e n duk, s o m n a m n e t i n n e b ä r o c h s o m d e n k v i n n l i g a fli- ten så gärna vill förse d e m m e d.
P å de- ras h y l l o r e l l e r p å e n s ä r s k i l d v ä g g h y l l a förvarar m a n d e b ö c k e r, m a n älskar m e s t att l ä s a, d e g a m l a v ä n n e r p å h v i l k a s b l a d m a n finner g l ö m s k a af d a g e n s äflan o c h oro, o c h m e d hvilkas hjälp m a n under några k o r t a s t u n d e r f ö r f l y t t a s från v e r k l i g h e t e n s v ä r l d i n i f a n t a s i e n s, f ö r att, s e d a n d å m a n l a g t b o k e n ifrån s i g o c h s l ä c k t sin l a m p a, få s j u n k a h ä n i s ö m n e n, s o m stillar t a n k a r n a och jagar bort bekymren.
Hvad skall man gifva i drickspengar?
För Idnn af R e s a.
1898 vädret riktigt dåligt o c h gement, händer det ej sällan, att när ekipaget, som man beställt från åkeriet eller gästgifvaregården, kör fram, har den ordinarie kusken eller drängen, eller hvad nu den v u x n e körsvennens titel är, tagit ledigt och låter i sitt ställe den eldiga springaren tyglas af en liten ömkansvärd figur, s o m m e d kutig rygg inom en vidlyftigt tilltagen sorts livrékappa o c h för tidigt allvarliga drag bär vittne o m för hårdt arbete, bristande hvila, ja, nog också o m en be- handling, som ej alltid varit den bästa.
Tag ej tillfället i akt att vara sparsam o c h gifva mindre åt en sådan pojke, än du ansett dig kun- na göra åt en v u x e n karl.
Öfverhnfvud taget, låt ej din drickspennings storlek bero på den mottagandes mer eller mindre imposanta före- teelse, utan på den tjänst han gjort dig.
Denna enkla handling af rättvisa bär belöningen m e d sig, och det är förvånande — det är af egen er- farenhet jag talar — hur den tacksamt öfverraska- de blick, som lyser u p p t. ex. en stackars skjuts- pojkes anlete, när han mottager sin skärf i dricks- pengar, kan följa gifvaren s o m ett godt minne, medan han lyckligt framkommen till sin bestäm- melseort njuter skydd och hvila o c h vet, att hans körsven i ur o c h skur färdas vägen tillbaka.
Många, många återstå ännu, med hvilka man icke enligt gängse bruk kan k o m m a i beröring, utan att låta drickspengarna droppa dem i hän- derna.
Hotellets portier skall efter en eller två dagars uppehåll där ha sin krona o c h två eller tre, o m vistelsen blir något längre o c h han med upplysningar o c h tjänster stått den resande bi.
K y p a r e n på restauranten väntar sin tioöring, sedan han ställt framför gästen en k o p p kaffe, te eller dylikt.
Summan ökas efter beställningens storlek, o c h icke ens ett fruntimmer anses vara fullt honett, om ej likviden för en middag m e d några rätter serverad för fyra, f e m personer, åt- följes af minst en krona för uppassning.
Om därtill, s o m på finare ställen utomlands, — mig veterligen har bruket ännu ej nått Sverige, — särskild inkasserare finnes, som när gästen ön- skar lämna lokalen, på kyparens anmodan in- finner sig för att uppbära betalning för intagna förfriskmugar o c h så väl s o m kyparen väntar sina drickspengar, men i den propotion större, som hans ställning är förmer än den sistnämn- des, är det j u icke underligt att endast utgiften för drickspengar för en resande kan blifva be- tydlig nog.
Innan jag afslutar mitt vanskliga försök att bringa ett sorts metod i drickspenningsystemet, vill jag nämna några ord o m, hvarför jag ej sökt lösa frågan g e n o m det enkla sättet att för- orda, att drickspengarna helt o c h hållet afskaffa- des.
F ö r s ö k härtill ha gjorts, föreningar ha .till o c h med, om jag ej missminner mig, varit på förslag att bildas m e d detta mål i sikte, men när intet resultat har följt, t3 der det på att den stora allmänheten hvarken vill eller kan fullt biträda ett sådant förslag.
Den vill det icke i hvad s o m gäller privatheminen, där drickspengarna, eller hvad man m e d ett bättre ord vill kalla denna uppmuntran till tjänarna, är det enda sättet for gästen att visa dem erkänsla för det ökade besvär, hans uppehåll i ett främmande hem medför.
Ty det är ökadt besvär, g l ö m m e n det icke I fruar o c h fröknar, edra besök hos vänner och bekanta åsamka, i bästa fall endast tjänarna, o c h det är ej mer än rätt, att någon ersättning lämnas därför, ja, jag tror till o c h m e d de flesta af oss icke ens skulle vilja slippa därifrån.
Vidare, den stora allmänheten förstår, att på ett hotell eller en restaurant skall natur- ligtvis uppassning så väl som allt annat betalas, o c h det sker o c h skall ske i drickspenningens godtyckliga form, ända till dess tålamodet brister o c h man får ögonen ö p p n a för det odrägliga i detta system.
Då kanhända en fast majoritets påtryckningar skall förmå ' rörelseidkarnas ' skrå att till alla kunders tillfredsställelse begära er- sättning för uppassning liksom för allt annat efter viss bestämnd taxa.
Skulle detta vara ut- förbart?
Ja, o c h jag hänvisar till det förträffliga hotell Hospiz i Dresden, där alla drickspengar äro förbjudna, men afgift för uppassning utgår m e d tio procent af den öfriga utgiftssumman.
Skola vi i Sverige någon gång hinna därhän?
H v e m vet, m e n under väntan därpå är det emeller- tid vår fulla rätt att söka ordna drickspennings- fråsran för oss pä bäsia sätt o c h på en rådvill fråga: hvad skall jag gifva?
söka k o m m a till und- sättning m e d råd efter bästa förmåga.
r (Forts, o.
Till kusken beräknas femtio öre för skjutsning från o c h iika mycket för skjutsning till station, s o m sammanslaget ' lämnas vid sistnämnda till- fälle, då det är en privatkusk det gäller.
Har han haft extra körning, hämtning o. s. v. för en gästs räkning, gifves naturligtvis mera.
Att där- emot, s o m många för sed hafva, lämna kusken drickspengar, när någon af husbondefolket bju- dit på promenadåkning o c h själf medföljer, är ofint, så väl å den gifvandes sida som ännu mer af ägaren att låta det ske.
Den höflighet, s o m förbjuder sådant, förslå sig engelsmännen på, o c h det skulle kunna ges e x e m p e l på, huru de vid inbjudan till sitt hem ej ens tillåtit gästen att anskaffa järnvägsbiljetten — ej därför att ö m m a n d e ekonomiska förhållanden förelegat, utan endast af änkänsiig önskan, att ett besök, s o m gjorde d e m själfva ett nöje att mottaga, ej skulle si allas i förbindelse med någon penningeulgift för gästen.
Tankegången är onekligen vacker och värd att taga vara på — för den s o m kan, men det är n o g ofta så, att de flesta af d e m, som äro i en ställning s o m,, låter en dylik fri- kostighet, begagna den icke, o c h för andra, s o m nog gärna skulle vilja utöfva dan, faller det sig för dyrbart.
Jag talade något o m drickspengar till kusken, låt mig i sammanhang därmed fälla ett gorit ord för hans närmaste man, skjutspojken.
Ej den ' snaksame ', oförbrännerliga norska skjutspojken, som guppande dagen lång på karriolens baksäte pratar med all världens fuik o m all världens ting o c h når en fast otrolig slagfärdighet o c h tillför- sikt, — den håller sig nog framme, — m e n för vår egen svenska skjutsgosse, som man någon gång råkar på, när man tagit af från de stora stråkvägarna, där järnbanan stryker fram, o c h färdas landsvägen efter med häst o c h vagn.
A r Juveleraf e Jsttotjstorjf 1 Ringar, Broscher, j ^r A n^iixjxs^ [lÄSEKRETS^ ' - Från en af våra norska läsarinnor — ty Idun har äfven sådana — ha vi mottagit följande hjärtliga rader: flilsen og t a k fra en n o r s k ks / inde.
Det er undertegnede en hjcertets träng at sende » Iduns » asrede redaktion en hiisen o g en inder- lig tak for det åndelige udbj^tte, der er tilflydt h e n d e gjennem bladets spalter.
— Idun har i nere år ved en bekjendts i m ö d e k o m m e n h e d vseret h e n d e en stadig gjEest.
— Men en gjssst, selv den kjsereste, ved vi j o — en gjasst har vi intet krav på, ingen ret til at b e h o l d e hos o s; altfor snart lukkes dören efter det glade samveer, o g — den er borte.
Derfor vil hun nu lukke o p for » Idun » s o m for en af sine egne, og lade den fasate bo i huset, så den altid kan vssre at finde der, så hendes opvaksende u n g d o m gjennem den kan la ?re at kjende o g skatte sine frfender hin- sides Kjöle ' n, således som hun selv har kert det, lsere at g t e d e sig i fostbroderskabet folkene imellem, det åndelige fostbroderskab, denne af G u d engang givne fselles grundvold, s o m ikke kan rukkes, og hvorpå så mangen herlig byg- ning kan reise sig.
— Og ikke mindst tak for de svenske kvinders » billedgalleri »!
— D e har fasstet sig i hendes hu, disse åsyn, som — hvert af dem — basrer s j ä l e n s fuldlödige adelsstempel på sin pande.
— De har faestet sig i hendes hu, disse sagaer o m kvinders m o d o g bramfri fterd, o m kjerlighedens kamp og seier, så skjönne i sin enkelhed, hvad enten de har rullet o p for livets fest, når den går höiest under jubeltoner eller for dets travle, jsevne arbeidsdag, hvad enten de så lunt o g let har åbnet dör til fyrste- bolig, eller givet lov at titte ind i stillest jomfru- kammer.
Hiisen o g tak til den svenske kvinde for det lysende e x e m p e l hun har skjcenket sin norske söster!
Hiisen og tak!
N o v e m b e r 1898.
En nm-slc Ester.
Frtiken Esehelsson — profrs * or.
Sedan professor Ernst Trysrger anmält att han såsom ledamot af riksdagens första kammare icke ön- skade under tiden den 1 februari till den 15 maj 1899 uppehålla professorsämbetet i processrätt, har juridiska fakulteten beslutit hos kanslers- ämbetet anhålla o m förordnande för docenten juris doktor Elsa Eschelsson att under ofvan- nämnda tid uppehålla den med professorsämbe- tet i processrätt förenade undervisnings- o c h exa- mination sskyldigheten.
Kvinnan som skolrådsledamnt.
Antalet kvinnliga skolrådsledamöter i n o m hufvudstadens församlingar utgör nu icke mindre än sex eller en i hvarje territoriell församling utom Nikolai o c h Ulrika Eleonora.
Den första kvinna, s o m hedrats med detta uppdrag härstädes, är fröken Lilly Engström, fortfarande skolrådsledamot i Hedvig Eleonora församling.
En he-tydelsefull familjofest firades den 29 n o v e m b e r på Drottningholm, då en skara barn, barnbarn o c h anförvanter i festligt lag hyllade den samma dag 80 åriga fru Memea von Schoultz, änka efter expediiionschefen i riksmarskalksäm- betet W i l h.
v o n Schoultz.
Följande hyllningsdikt, författad af den gamles dotterson, upplästes där- vid vid middagen o c h har sedan tillsändts I d u n: Till f m Begär prisuppgift den När vår o c h sommar svunnit Och hösten flytt sin kos, K a n vintern dock o « s skänka Från södern än en r o s!
Den b l o m m a n saknar doften, Som vårens k n o p p oss b j ö d; Den b l o m m a n saknar prakten, I sommarsolen sjöd.
Siifveraj beten, Sordsilfver.
Kedior.
Nålar, innan uppköp göres på.
annat Sehoultz 29 n o v.
Resa, Armband, Kedjearmband, JVTemea v o n på hennes åttioårsdag, håll.
Moderna, at!
Solidast I Billigast
IDUN 1898 fick ett godt utförande af fröken Jansson, fru By- ström samt hrr Personne o c h Hansson.
Bissons därpå följande lustspel i tre akter, » Svartsjuk », är ett äkta barn af sin kvicke mä- stare o c h målar g e n o m en serie lifliga o c h oemot- ståndligt skrattretande scener allt det spektakel en ung fru kan ställa till g e n o m sin oresonliga svartsjuka.
Det är inte mindre än tre lyckligt afslutade o c h två tillämnade äktenskap, som äro på väg att ohjälpligt omintetgöras g e n o m denna fula benägenhet hos en vacker liten fru, m e n allt slutar dess bättre m e d försoning, harmoni o c h kyssar.
F r ö k e n Widell g ö r den svartsjuka lilla ofridstifterskan så lustigt o c h intagande lifligt, att man egentligen aldrig kan bli riktigt ond på henne, o c h hr Palme sekunderar henne ypperligt som den stackars plågade mannen.
Föröfrigt må nämnas fruarna Fahlman o c h Byström, fröken Bäckström samt hrr BaicJcström o c h Ekelund, hvil- ka samtliga göra sin sak förträffligt.
Stycket är onekligen bland de muntraste i sin muntra genre.
Och likväl skall den blifva Oss alla dubbelt kär, Ty midt i snön den minner Om vårens dag så skär!
Du, gamla, är den b l o m m a n, Du var vårt släktes vår, Din k n o p p n i n g g ö m t vår b a r n d o m, Och — du är ännu vår!
Haf För För När tack för k n o p p e n s löfte, allt hvad b l o m m a n höll, allt hvad frukten skänkte, kalkens blomprakt föll!
Haf tack Haf tack Haf tack I hvilken från barn o c h barnbarn, du Farmors M o r!
— du vinterns b l o m m a, våren b o r!
Jane Hilding m o t t o g s i tisdags middag i audiens af konungen, s o m till h e n n e öfverläm- nade såväl medaljen Literis et artibus som ko- nungens fotografi, försedd med smickrande på- skrift.
K o n u n g e n u p p e h ö l l sig m e d madame Hading i öfver en half timme o c h förde h e n n e själf o m k r i n g i olika rum, visande k o n s t v e r k m. m.
Jane Hading-föreställningarna.
D r a m a t i s k a t e a t e r n s nya program k o m m e r helt visst att vinna publikens tycke s o m källa till en angenäm rekreation i dessa trist gråa december- dagar.
Den lilla enaktskoniedi af Paul Alexis, som inleder detsamma och bär det långrandiga n a m n e t: » Den man inte gifter sig m e d », är emel- lertid en både spirituel o c h känslig utläggning af det äkta parisiska temat, hur en » fri » förbin- delse g e n o m vanans och kärlekens makt till sist kan smidas till en » äkta b o j a ».
Stycket, lifslang A / Ö V ffffn d u ll T rri ^ ull Yl O O J IVIll It l d l d + ~ m i n n e s, hur förbluffad j a g blef d å j a g för e t t år s e d a n f ö r f ö r s t a g å n g e n t r ä d d e i n p å hans atelier.
H e m s k a d r a k a r o c h alla m ö j - liga konstbesynnerliga odjur grinade e m o t mig från v ä g g a r n a.
Landskap m e d gula himlar, r ö d s t a m m i g a träd m e d gredelina b l a d — f ä r g s a m m a n s ä t t n i n g a r så s k r i k a n d e, att till o c h m e d e n W i l l u m s e n s k u l l e k ä n n t sig frapperad.
M e n några äldre kamrater hade sedermera tagit h o n o m under behand- l i n g o c h » b r a g t h o n o m till f ö r n u f t ».
Nu målade han m e s t svårmodiga, ensliga land- skap, då o c h d å ett intressant kvinnohuf- v u d i affekterad b e l y s n i n g.
D e t v a r f r a m f ö r ett d y l i k t h a n s t o d d e n - n a h ö s t m o r g o n m e d p e n s e l n i hand, kritisk min o c h en r y k a n d e cigarett, s o m h ä n g d e slappt n e d i ena m u n g i p a n.
H a n hade varit borta en m i n d r e tid p å landet » för studier », och d e t v a r första g å n g e n j a g träffade h o - nom sedan dess.
S ö d r a t e a t e r n har under veckan bjudit på nytt p r o g r a m: » Fröken Y r v ä d e r » (Mademoiselle Tour- billon), fars i tre akter af Curt Kraatz o c h Hen- rik Stobitzer.
D e tvänne tyska författarne hafva här försökt sig på att skrifva en pjäs i den äkta franska lustspelsgenren o c h så till vida lyckats däri, s o m det hela är rätt roande o c h bjuder på ett par ganska originella figurer, m e n man mär- ker d o c k - väl, att stycket ej är ett verk af den spirituelle fransmannen.
A n d r a o c h tredje akterna bjuda emellertid på flere roliga scener, hvilka spe- la i en fransk kasern, där en hel Dreyfusaffär i miniatyr utvecklar sig, under det att publiken fägnar sig åt anspelningarna på moderna fran- ska militärförhållanden.
I titelrollen excellerar fru Lambert s o m en veritabel yrhätta, o c h i den på chokladpraliner och stora sedlar så frikostige chokladfabrikantens roll tog hr Gustaf Bergström oemotståndligt skrattarne på sin sida.
H r r E. Wagner, Lambert och R. Wagner skötte förtjänst- fullt öfriga mera framträdande roller, och ehuru premiérepubliken var fåtalig, " hade den dock ro- ligt.
* De m e d så stort intresse m o t s e d d a Jane Hading-kvällarne på Svenska teatern äro nu ett minne blott — men ett vackert, ett betagande m i n n e!
Det bevisade sig, att den parisiska stjär- nan kunde både glänsa o c h värma.
Ljusstrå- larne sågo vi först — vi funno d e m briljanta, men kalla, ty vi v o r o ännu icke n o g känsliga att f ö r n i m m a de bleka, oändligt tina värmestrå- larna i detta ljus.
Och så hette det efter de första föreställningarna: en öfverlägsen teknik, det är sant, i hvarje detalj m e d v e t e n o m sina medel o c h utnyttjande d e m med en fenomenal säkerhet, men d o c k endast medeibarhet, en glän- sande yta utan djup!
Men vi k o m m o igen, o c h vi fängslades allt m e r.
Efter hand började där vakna s o m ett nytt sinne i n o m oss, o c h vi blefvo mottagliga äfven för de osynliga vibra- tionerna från detta sällsynta konstnärskap.
V i började läsa allt tydligare o c h djupare b a k o m detta nervöst skälfvande ansiktsspel, i de smart- fullt veka dragen kring dessa bleka läppar, i det tårade skimret öfver dessa vemodiga ö g o n.
Det var något obeskrifligt af smekande ljuf kvinn- lighet, som tog oss, tog oss o c h höll oss fast med allt flere o c h finare spunna trådar.