Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utl:dc. N.o 94• af nu ifrågakomne serskilda fall, innefattade underdånig begäran, om vidtagande af lämpliga åtgärder till vinnande af allmogens skyndsamma och oviikorliga befrielse från sådane praestationer och tjenstskyldigheter, eller annat betungande under Kungsgårdar, boställen samt andra till allmänna behof anslagna hemman, som, utan att ega sin grund i fÖrfattningarne, således varit olagligen affordrade och utgjorde, Och hafva härmed sig förenat Riksdagsfullmägtige Tuf ve Larsson och Pål Jönsson från Christianstads Län, samt Lars Andersson och A• Johansson Brisman från Skaraborgs Län.
Hvad sålunda anmäldt och yrkadt blifvit , jemte hvad åtskillige Ledamöter af Ridderskapet och Adeln under discussionen i ämnet anfört och upplyst, har Utskottet i öfvervägande tagit.
Och hvad först angår anmärkningarne derom, att conclusionen i Kongl. Resolutionen af den 10 December förlidet år, angående Gudhems härads befrielse från stängsel- och dagsverksskyldighet till Gudhems boställe, till en del skall strida emot prremisserne deruti, samt att det för upphörandet af nämnde tjenstbarheter fästade vilkor , att, derest Kongl. Maj:t och Kronan för samma Kungsgård hjelpe-dagsverken framdeles kunde behöfva, desamma då, emot betalning efter Bcsv. och Oecon.
Utl.cle IV.-o $4- 7 Länets markegångspris, skola utgöras af tle hemman, som sådane dagsverken nu praestera, icke bordt ega rum; så, ehuru det icke kan tillhöra Utskottet, att, i afseende på redactionen af den Kongl. Resolutionen, ingå i något försvar, har Utskottet likväl trott sig böra fästa Rikets Höglofl.
Ständers uppmärksamhet derpå, att hjelpe-dagsverks- och stängsel-skyldigheten till Gudhems boställe grundar sig på Kongl.
Författningar, hvilka jemväl uti rubriken af Resolutionen åberopas, nemligen Kongl.
Resolutionen den 18 Februarii i685, Kongl.
Brefvet den 3o Maji 1749 och Kongl.
Resolutionen den 20 Maji 1752, hvaraf synes följa, att dessa tjenstbarheter, ehuru icke upptagna i Skattläggningen eller Indelnings-verket, likväl ingalunda sakna stöd af lag, samt att desamma, på grund af den förra omständigheten, kunnat eftcrgifvas, under dervid, med afseende på den senare, fästade vilkor, utan att dessa vilkor kunna anses stå i strid med grunden för eftergiften, så mycket mindre, som Kongl. Brefvet den 3 December 1812 uttryckligen skiljer emellan sådana hjelpe-dagsverken tillKungsIlof- och stallängars bergning, som grunda sig på Resolutioner och Författnin - 8 Besv. och Oeeon.
Utl:de N.-o q4- gar, och sådana som tillkommit, utan behörigt tillstånd, från hvilka senare det är Allmogen öppet lemnadt att söka ovilkorlig befrielse, då deremot för de förras upphörande blifvit fästadt vilkoret af dagsverkenas återutgörande emot betalning efter markegång, såsom för kronodagsverke!!, i händelse af Kronans framdeles behof deraf; Och som ett lika förhållande, vid eftergift af hjelpe-dagsverks-skyldighet till Kungsgårdar, kronolägenheter och boställen, synes både billigt och lämpligt, samt äfven uti alla föregående dylika frågor blifvit iakttaget; anser Utskottet någon åtgärd ifrån Rikets Höglofl.
Ständers sida till upphäfvande af meranämnde vilkor icke-vara lämplig eller af behofyet påkallad.
Beträffande dernäst Anders
Danielssons yrkande, att ifrågavarande dagsverken till Gudhems boställe genast borde upphöra och icke på sätt Kongl. Maj:t i nåder förordnat i tvänne år fortfarande utgöras; så emedan , efter hvad redan är upplyst, ifrågavarande tjenstbarheter grunda sig på Resolutioner och Författningar, anser Utskottet de dagsverksskyldige böra vara skäligen belåtne, euär de få tillgodonjuta befrielsen från dags»' Besv. och Oecon.
Utsk. verksskyldigheten efter denna tid, helst endast ett nödvändigt rådrum blifvit lemnadt Indelningshafvare!!, att vidtaga de förändrade anstalter för boställets behöriga skötsel och häfd, hvartill saknaden af de nu begagnade tjenstbarheter ovilkorligen föranleda; och tror Utskottet således ingen anledning vara för handen, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om förändring i hvad uti denna del är vordet föreskrifva, I afseende åter å dagsverks-skyldigheten till Boställena Kungslena, Ettack och Orreholmen, får Utskottet meddela den upplysning, att, till följd af Kongl. Maj:ts Kådiga Resolution den i5 Februarii 1814» och io October 1815, dagsverks-skyldigheten till Kungslena och Ettack, vid nuvarande Innehafvarens afgång, kommer att upphöra, och att, då Orreholmen ännu innehafves på arrende, någon rubbning med hjelpedagsverkena till detta boställe för närvarande icke kan ega rum; hvaraf Utskottet tror följa, att någon åtgärd af Rikets Höglofl.
Ständer, hvad nyssnämnde boställen beträffar, för närvarande icke erfordras.
Vidkommande förslagen att i underdånighet måtte hemställas, att alla sådana jo Besv. och Oecon.
Vtl:de.
N.-o QJj.. hemmans onera, som icke grunda sig på lagligt tillkommen rätt eller på skattläggning eller Indelnings-verk, utan alla vilkor och förbehåll, måtte af Kongl.
Maj:t genast upphäfvas; så och då Utskottet icke kan ega kännedom om alla de hemmans onera, sorn utgöras, utan att vara i skattläggning eller Indelningsverk bestämda, samt således icke är i tillfälle att yttra sig öfver deras laglighet; då en underdånig skrifvelse, hvars syftning vore, icke att begära rättelse uti ett uppgifvet bestämdt fall, hvarmed förhållandet, enligt Rikets Höglofl.
Ständers tanka, vore oriktigt, utan att anhålla om sådan rättelse i hvad som i allmänhet, i afseende å hemmans onera, kunde finnas olagligt, synes Utskottet mindre lämplig; och då hvad hjelpedagsverken angår, dels uti Kongl.
Brefvet den 3 December 1812 redan är i Nåder förklaradt, att sådana lijelpe-dagsverken, som icke grunda sig på Resolutioner och Författningar, böra upphöra, enär anmälan derom i behörig ordning göres, dels förhållandet med dessa dagsverken är så olika, att serskild undersökning och pröfning för hvarje fall nödvändigt måste ega rum, kan Utskottet icke tillstyrka bifall till hvad sålunda blifvit föreslaget.
Utl.-de N.-o q4- i i Då Utskottet nu tror sig hafva öfver de gjorda anmärkningarne fullständig förklaring afgifvit, återstår endast att vördsamt tillkännagifva, att
Utskottet anser sig icke kunna från sitt i ämnet redan aflåtne, af Högvördige Preste- samt Vällofl. Borgare-Stånden hifallna Betänkande afvika.
Slutligen har det så mycket mindre kunnat undfalla Utskottet, att Lars Andersson från Skaraborgs Län till Hederv.
Bonde-Ståndets protocoll den 6 sistlidne Februarii tillkännagifvit sin förundran deröfver: ”att Utskottet säj utan minsta eftertanka, kunnat behandla ämnet’, som det Hedervärda Ståndet å detta yttrande fästat sin uppmärksamhet; dock som Utskottets Ledamöter anse sig icke kunna förnärmas af ett så beskaffadt enskildt ofördelaktigt omdöme om det sätt, hvarpå de fullgöra deras Riksdagsmannapligter , önskar Utskottet, för sin del, att all vidare fråga om Lars Anderssons förenämnde yttrande må förfalla.
Slockholm den 2 Maji 1829, 12 Bcsv. och Occon.
Ankom lill Expcd, Utskottet d. 6 Maji 1829.
Betänkande, i anledning af väckt fråga om förändring i stadgandet, rörande Läste-afgift för Fartyg, som förses med Turkiska pass m. m.
Uti ett till det Vällofl. Borgare-Ståndet ingifvet, samt derifrån till Utskottets handläggning remitteradt anförande, har Herr B, H.
Santesson sökt ådagalägga olämpligheten af det vite, Två R:dr Specie per Läst, som, uti Kongl. Commerce Collegii, den 24 Julii i8o3, på grund af Kongl. Kungörelsen den 19 April samma år och Kongl. Brefvet den 22 i förstnämnde månad, utfärdade Kungörelse, är stadgadt för den händelse, att Rederier af sådane Fartyg, som vid utgåendet, i anseende till fartygens destination å hamn hitom Gibraltars Sund, erhållit Turkiska pass, emot en afgift af endast 16 sk.
Specie per Läst, men hvilkas destination blifvit, under resan, ändrad till någon hamn i Medelhafvet, underlåta att, genast efter derom erhållen kunskap, eller sist inom 3 månader efter Fartygens hemkomst, erlägga ytterligare 32 sk.
Specie till Convoij-Cassan.
Motionairen har yttrat den tanka, att Tullens Tjenstemän vid den hamn, der fartygen, Besv. och Occon.
Utsk. ofta efter licie års förlopp, inkomma, och hvilka för öfrigt dagligen stå i närmaste beröring med Skepparne, samt således bäst äro i tillfälle att anmärka den bristande inbetalningen af Läste-afgiften, borde om ett sådant förhållande erinra Rederiet, men att de underlåta sådant, emedan de icke genom någon Författning äro dertill förpligtade, utan tvärtom finna sin fördel dervid, att prEescriptions-tiden för nämnde afgifls erläggande löper till ända.
Deremot kunde en Skepps-redare lätteligen glömma hvad honom i omförmälde afseende åligger, i synnerhet om Skeppet återkommer lill annan Svensk hamn, än hvarifrån det utlupit, eller der Redaren sjelf bor; anseendes för öfrigt Motionairen ifrågavarande böter vara fastställde till ett belopp, som med billighetens fordringar vore oförenligt.
I följd af hvilket allt Motionairen har hemställt, det Rikets Höglofb Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att vites-stadgandet i Kongl.
Commerce-Collegii ofvanberörde Kungörelse måtte sålunda ändras, att Rederierne föreläggas ett vite af ytterligare 16 sk.
Specie per Läst, om, efter det räkning af Tullkammaren i den hamn der skeppet inkommer, blifvit Redaren eller Skepparen tillställd, den återstående afgiften icke inom en månad varder gulden, samt alt i4 Bcsv. och Oecon.
Utl-de.
N.-o gS.
Jetta vite ökas till i R:dr Specie per Läst, om Redare eller Skeppare, till undgående af nämnde utbetalning, vid hemkomsten och på vederbörandes efterfrågan, fördöljer, att Fartyget under tiden besökt hamn i Medelhafvet.
Detta har Utskottet i öfvervägande tagit; och hvad först angår förslaget, att Tullkammaren i den hamn, der Fartyget vid hemkomsten inlöper, borde upprätta och Redaren eller Skepparen tillställa räkning öfver den bristande inbetalningen af Läste-afgiften; så skola, i Utskottets tanka, svårigheter möta för verkställigheten af detta förslag, helst, i fall Redaren är aflägse boende, Tullkammaren, å ena sidan, ej alltid kan erhålla kunskap om hans namn och vistelseort, då Fri-Brefvet, den enda handling, deri sådant finnes uppgifvet, ofta är gammalt och, i anseende till möjligen inträffade och äfven för Skepparen okända förändringar, icke tillförlitligt, eller ock utlupet eller saknadt, och, å den andra, ona Redaren är känd, skulle vara föranlåten, att antingen i vittnens närvaro låta tillställa honom oinförmälde Räkning, eller ock söka erhålla hans skriftliga erkännande att hafva räkningen emottagit, hvarförutan lagligt kraf, i afseende på de stadgade böterne för underlåten betalning, icke skalle Besv. och Oecon.
Vihde N.o gS. i5 tunna emot honom anställas.
Vid hvilket förhållande och då det icke i någotdera fallet synes vara billigt eller rättvist, alt ett sådant bestyr varder vid ansvar Tullkammaren ålagdt, finner Utskottet sig ega grundade skäl, att å merberörde Förslag, sådant det blifvit framställdt, afstyrka bifall.
Det af Motionairen åsyftade ändamål, eller förekommandet af en Redares oförvållade förluster i förevarande afseende, tror dock Utskottet kunna vinnas på annan väg, och hvarigenom man också skulle förebygga sådane underslef, med hvilka Tullverkets Revision någon gång beträdt Skeppare, den der antingen efter utgåendet låtit, vid inloppsorten eller under ankring å Redden, afmönstra, inför vederbörande Magistrat, sin besättning och påmönstra en ny, samt sålunda erhållit nytt folkpass, eller namn-lista, hvarmed Skepparen, utan anmälan hos Tullkammaren, fortsatt resan till utrikes ort, eller ock, vid Fartygets återkomst, förevisat Tullkammaren ett af vederbörande Magistrat utfärdadt folkpass, med utsatt destination till Medelhafvet, hvilken handling bibringat Tullkammaren den öfvertygelse, att Lästeafgiften, vid utgåendet, blifvit, med anta - i6 Besv. och Oecon.
Ut ide.
N.o gS. gande och beräkning af en sudan destination, behörigen erlagd.
Utskottet får derföre vördsamt föreslå, att Fartyg icke må till utrikes ort expedieras, förrän det erhållna folkpasset blifvit å Tullkammaren uppvisadt, samt den utsatta destina tionens rigtighet, enligt öfriga angifnings- och clarerings-handiingar, derå intygad, äfvensom att Skepps-besättningar icke må af Magistrat afmönstras, innan Tullkammaren, genom anteckning å det nya folkpasset, bestyrkt, att passet blifvit granskadt och fartyget journaliseradt.
Derigenom skulle Tullkammaren alltid komma i tillfälle, att genast controllera de Läste-afgifter, som borde för Fartyget erläggas, emedan uppgiften af destinations-orten å det begagnade passet utvisade, hvart Skepparen vid första utgående ämnat sig, och Svenske
Consulernes eller andre vederbörande autoriteters anteckningar upplyste, vid inkommandet, hvar han varit, och om han, t. ex. destinerad till Cadix, inlupit i Medelhafvet och besökt någon af dess hamnar; och då Tullkammaren, hvilken, på sätt berördt är, nu finge en säker grund att följa för controllerandet af de i Författningarne stadgade Läste-afgifter, är lagligen både befogad och pligtig, att dem af Skep - B c. sv. och Oecon.
Sk oppa ren uppbara, kan, i Utskottets tanka och derest nu föreslagne föreskrifter godkännas och blifva iakltagne, fråga om böter för underlätet erläggande af meranämnde afgiftcr aldrig uppstå, helst Skeppare ej får afsegla förrän de blifvit belalde.
Skulle åter den händelse inträffa, alt Skeppare, som efter återkomsten anlöper en hamn, der Tullkammare finnes, ej kan förete folkpass, och icke eller på annat sätt förmår visa, att han ej seglat längre än till uppgifven deslinations-ort, hemställer Utskottet, alt en sådan Skeppare må af Tullkammaren anses hafva besökt Medelhafs-hamn, samt Läste-afgifterna derefter debiteras och af honom utgöras; dock att Rederiet öppet lemnades, att, derest ett motsatt förhållande kan sedermera i bevis ledas, eller alt Skeppets kosa varit med uppgiften om destinations- och anlöpningsort öfverensstämmande, söka och erhålla restitution afhvad sålunda i Lästeafgifter befunnits vara för högt debiteradt och erlagdt.
Brot. 1828 och 1829. 8 Sami. 2 ig.e H. t. i8 Besv. och Oecon.
Ut lule, IV. o g6, Ankom till Exped.
Utskottet d. 6 Maji 1829 N:o 96.
Utlåtande, angående yrkade förändringar i stadgandet om utkröningars beviljande å Härads - Allmänningar.
Hedervärda Bonde-Ståndet har till Utskottet remitterat det Memorial, hvaruti Riksdagsfullmägtigen från Upsala Län, vice Häradshöfdingen Casper Wijkman omförmält det hitintills icke sällan inträffade förhållande, att den undsättning i ved och timmer, hvartill Hemmans-innehafvare varit från Härads-Allmänning berättigad, icke blifvit honom beviljad till det belopp, sorn. svarat mot hans, i behörig ordning, vid Härads-Rätten pröfvade behof, och fördenskull föreslagit, att, till de anmärkte olägenheternes afhjelpande, vid utkröningar å de Härads-Allmänningar, som hädanefter förblifva under allmän vård och tillsyn, stadgas måtte, det hvarje till utkröning berättigad Hemmans-innehafvare, som sig dertill vederbörligen anmält, skall af de för året fastställde anslag, efter i Häradet upprättad ordning, på en gång erhålla fulla beloppet af det för hans behof vid Härads-Rätten B av. och Occon.
Utsk. nödigt ansedde virke, åtminstone i gärdsel oell vedbrand.
Utskottet, som, i anledning af denna framställning, tagit noga kännedom om de föreskrifter, Kongl.
Maj:ts Nådiga Förordning af den 1 Augusti i8o5, jemförd med 10 Cap. Byggninga-Balken innehåller, i afseende på ej mindre vården och tillsynen öfver Härads-AUraänningar, än sältet och ordningen, hvarefter utkröning af Skogscffecter skall verkställas till sökande, hvilkas behof deraf vederbörligen styrkt blifvit, har ansett dessa föreskrifter så fullständiga och väl beräknade, att ulkröningssökande derigenom försäkras om allt det understöd från Allmänningen, som är förenligt, dels med andre Häradsboers rättvisa anspråk i enahanda hänseende, dels med nödig omtanka för skogens bestånd; hvadan alltså Utskottet icke funnit den ifrågavarande
Motionen böra föranleda till någon förändring uti ofvanberörde, nu i ämnet gällande Nådiga Förordning.
Utskottet d. G Maji 183g.
Förnyadt Utlåtande, rörande klagan deröfver, att Lif - Grenadier - Rege - 20 Desv. och Occon.
Utsk. mentenas Musik-Corpser blifvit förlagde i Linköpings stad, och skola betunga dess Fattigvårds-anstalter.
T_jti den 3 sisth Januarii afgifvet Betänkande N:o i3, hade Utskottet, på anförde skäl, ansett sig icke kunna understödja Herr Lundmans inora Vällofl. Borgare-Ståndet väckte Motion, deruti han yrkat förhud emot Lif-Grenadier-Regementenas MusikCorpsers bosättning i Linköpings stad, hvars Fattigförsörjnings-anstalt komme att mot all billighet betungas med underhållandet af bemälte Corpsers fattige, de der rättvisligen borde tillhöra församlingarne, hvarinom de till Musikens aflöning anslagne rotar vore belägna.
Vid föredragning af samma Betänkande, jemte Herr Dom-Prosten Lidmans dervid gjorda reservation, har detsamma föranledt serskilda yttranden af flere värde Ledamöter inom Högv.
Borgare-Ståndet, på grund hvaraf målet blifvit till Utskottet återförvist.
De emot
Betänkandet gjorda anmärkningar hafva till hufvudsakiigt syftemål, dels att understödja den i Motionen yrkade befrielsen för Linköpings stad från skyldigheten att underhålla Musik-Corpsernas * fattige, dels ock att gifva åt Motionen en JJt.sv. och Occon.
Utsk. större utsträckning, till beredande af allmänna föreskrifter i afseende å uppstående andra dylika förhållanden, och har i dessa hänseenden blifvit andraget.: alt främmande personer, hvilka, utan församlingens hörande, dit inflyttat och till dess fattig-cassa icke contribuerat, ej eller höra till understöd från samma kassa vara berättigade; alt de i fattigdom efterlemnade enkor och barn höra lemnäs understöd, der deras män och fäder åtnjutit inkomst och underhåll; för hvilket ändamål ock redan, genom vederbörande Chefs berömliga omtanka, åtgärd skall i afseende å Lif-Grenadier-Regementenas Musik-Corpser blifvit vidtagen till beredande af dertill nödig fond, m. m, att emedlertid Linköpings stads nu öfverklagade lidande borde desto hellre förekommas, som, i motsatt fall, prejudicatet lätt kunde leda till lika beskaffadt onus för andra stads- eller lands-församlingar; samt att, i händelse Musik-personalen icke skulle kunna bo kringspridd på Rotarne, densamma måtte caserneras, och i alla fall alltid skattskrifves vid Rotarne, då Fattigförsörjningen skulle åligga vederbörande lands-församlingar, der Rotarne äro beläg - 22 Besv. och Oecon.
Utlcle.
N-o f)j. lie, äfvensom att det med Linköpings stad inträffade förhållande visade angelägenheten deraf, att Författningarne, rörande Fattigvårds- inrättningarne i allmänhet, blefve granskade och ändamålsenligt rättade.
Efter noggrant öfvervägande häraf, får Utskottet, jemte tillkännagivande, det vördsamt yttrande, angående Fattigförsörjningen i allmänhet, skall afgifvas vid besvarandet af de remisser, som uti härmed gemenskap egande ämnen ankommit till Oeconomieoeh Lag-Utskottens samfällda handläggning, nu vördsamt förklara, att Utskottet desto mindre kan frångå sitt förra utlåtande rörande Linköpings stads öfverklagade onus vid försörjningen af den i staden bosatte Regements-Musik-personalens fattige, som, utom det, att samma onus förminskas i den mon fonden för Regements-Musikens, enligt hvad inom Högvördige Preste-Ståndet upplyst blifvit, redan påbegynta pensioneringsanstalt hinner formeras, frågorna om stadens Fattigvårds-inrättning, huru bidrag dertill skola lemnäs, och hvilka personer deraf må vara delaktige, utgöra ämnen, hvilka rätteligen torde hänföras till ordningsmål, ankommande på vederbörande autoritelers åtgärd, och kunnande sålunda icke blifva föremål för speciel behandling af Rikets Högloft.
Ständer, till hvilkas be - Hav. och Occon- (Jtsk. pröfvaiide alltså denna åsigt å ny o vördsamt öfverlemnas.
Åtskilliga Ledamöters reservalioner i ämnet bifogas.
Reservationer Af Professor Gruvander: Om Kgl. Majit Nådigst afgjort, att Östgötha Regementenas Musik-Corpser skola vara förlagda i Linköping, så skall ett sådant Nådigt Förordnande gälla till efterlefnad, och upphörer då för mig all pröfning.
I annat fall tvekar jag icke att yrka, det Kongl. Förordningen af den 5
December 1788 gäller äfven för Musik-Corpsernes inflyttning, om ej försäkran ar gifven, att de inflyttande ej skola besvära Fatligverket på stället.
Desse Corpser hafva med stadslifvet intet att skaffa; men Musikanterne sjelfve blifva vid afskedstagande!, till åtminstone eli del, en börda för Fattigvården, och likaså deras hustrur och barn.
Desse RegeinentsMusici tillhöra hela Länet, icke Linköpings stad.
För nödig öfning kunna de årligen för vissa veckor inkallas, och derefter återvända till sina hemvist.
Så vet jag, att det i många år tillgått uti Upsala och Nyköpings Län.
Igenom en sådan arrangering tillhörer hvarje Regements - Musicus a4 Bcsv. och Occon.
Ull.clc N.-o ,97, gS, med de sina den församling, der han bor, och hvilken församling det då åligger alt sörja för desse, i händelse af behof, likasom för andra fattige. Dom-Prosten Lidman: Mot Utskottets ofvanföre fattade Beslut, får äfven jag reservera mig, och åberopar vördsamligen dervid min afgifne reservation vid Utskottets förra i ämnet afgifna Betänkande.
Utskottets samtlige närvarande Ledamöter af Yällofl.
BorgareStåndet, Ankom till Exped.
Utskottet den 6 Maji 1829.
N:o 98, Ytterligare utlåtande i fråga om hemmansdelars utaf olika numer sammanslående under en rök.
Då Utskottet den 3 sistlidne Januarii lill pröfning förehade den inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckta motionen, att rättigheten, enligt Författningarne, att sammanslå under en rök serskilda delar af samma hemman inom en by, måtte få sträckas Besv. och Oecon.
Utsk. jemväl till delar af olika hemman eller skiljde numer i hy, i händelse de inom ett och samma skifteslag belägna olika hemmansdelar vore så små, att de tillsammans icke öfverstiga ett fjerdedels mantal, kom det härvid tillika i betraktande bvad så väl Skiftes-stadgan af den 4 Maji 1827 i i2:te Capitlets g §, som Kongl. Förordningen den 1 g
December samma år, rörande detta ämne, innehålla, och ansåg Utskottet sig kunna den gjorda Motionen sålunda vilkorligen understödja, som Motionairens förslag icke vore mot Skiftes-stadgan stridande, eller motte hinder i locala förhållanden samt funnes förenligt med den ordning, som i afseende å controllerna vid jordeboken vore nödvändig; och hvarom allt Kammar-Collegii närmare underdåniga yttrande i alla fall komme att infordras, innan ärendet kunde till Kongl.
Maj:ts slutliga Nådiga afgörande förekomma.
Betänkandet af förstnämnde dag, hvilket bifallits bos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. Borgare-Ståndet, har deremot från de tvänne andra respective
Stånden blifvit återremitteradt, med följande dervid gjorda anmärkningar, nemligen : Hos Högvördige Preste-Ståndetj alt den ifrågaställde hemmunsdelarnes sam - j6 Bcsv. och Oecon.
TJtsk. manslagning skulle röra tredje mans rätt, i det derigenom skulle åstadkommas rubbning i påräknad aflöning, och Hos Hedervärda B onde-Ståndet, att det så väl i Motionen som
Betänkandet förekommande uttrycket
Rök icke vore i alla Rikets orter brukligt och derföre borde, till tvetydighets förekommande, mot något bestämdare ord eller en tjenligare benämning utbytas.
Hvad nu den förra anmärkningen angår, tror Utskottet alt, om sammanslagningen af hemmansdelar utaf olika numer i öfrigt blifver, under de redan föreslagna vilkoren, verkställbart, denna sammanslagning icke bör hindras genom den obetydliga förminskning, som sådant kunde i tredje mans aflönings-förmon åstadkomma, serdeles som en slik, mera sällan inträffande löneförminskning rikligen ersättes genom den tillökning i löne-förmoner, som föranledes af oftare skeende söndcrdelningar af hemman.
Beträffande åter benämningen Rök, finner Utskottet lämpligt att, till förekomrhande af den anmärkta tvetydigheten, det tillägg vid förra Betänkandet N:o 12 nu vördsamt föreslå, att i fråga om det of vanomförmälda, vilkorligt tillstyrkta Besv. och Oecon.
Utsk. hemmansdelarnes sammanslående, må nyttjas uttrycken: sammanslagning under en rök eller en hemmansdel, i stället för sammanslagning under en rök.
Utskottet d. 6 Maji 182g.
Memorial, med vördsam anmälan, rörande Utskottets Utlåtande N:o 62.
Sedan Utskottet, under den 18 sisllidne Februarii, öfver en inom Höglofl.