Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För det i nästförestående mom. uppgifna ändamål ega Fullmäktige att använda, utöfver det i (123 §) af Banko-reglementet bestämda maximum för sedelstock, en summa af 2,500,000 R:dr; börande dessa medel fördelas på de sär - Banko-Vtslcollets Utlåtande, M 48.
19 skilda nya låne-inrättningarne i förhållande till det medeltal af utelöpande sedlar efter afdrag af behållningen i riksmynt (o. s. v. i likhet med hvad Utskottet föreslagit).
Så vida detta vinner bifall skall uti mom. 4 siffran »800,000 R:dr» ändras till »2,100,000 R:dr».
2:o 1 stället för Utskottets af ett Stånd redan afslagna och af tre Stånd återremitterade, men nu åter framställda förslag af samma punkt, litt. k. som innehåller en ytterligare inskränkning af den lagliga räntan, föreslås vördsammast lill samtlige Riks-Slåndens antagande Ridderskapet och Adelns beslut, i likhet med gällande Banko-reglemente § 211, litt. m, så lydande: »Filial-banks rörelse bedrifves medelst utlåning, vexel-diskontering, öppnande af upp- och afskrifnings-räkning samt beviljande af kreditiv, på sätt närmare bestämmes genom Reglemente, som kommer att till Kongl. Majrts nådiga pröfning och fastställelse öfverlemnas.»
Om någon motivering vore af nöden, så torde det vara ett tillräckligt skäl, att Utskottet nu i sitt sednare betänkande höjdt räntan, som blifvande Filial-banker skola erlägga till Riks-banken, från två till tre procent på låne-försträckningen. 5:o.
Då det är att förmoda, att Bankoreglemente! hädanefter såsom hittills kommer att vid hvarje Riksdag något , litet ändras, men man i allmänhet ej bör hvarken gifva nya föreskrifter retroaktiv verkan, eller föranleda varande och blifvande Filial-banker, att efter hvarje Riksdag söka ändringar i sina oktrojer, anser jag, såsom hvarken nödigt eller nyttigt, den nu i mom. 4 af Utskottet tillagde punkten, rörande nuvarande Filial-banker, böra utgå.»
Vid samma punkt, morn. 3, litt. d: af Herr Professor Agardh, som ansåg sednare afdelningen af detta mom. böra ändras till: »men åtnöjes Filial-bank med försträckning, ej öfverstigande 100,000 R:dr, må sådan försträckning till hela beloppet såsom kreditiv utgå.» af Herr P. H. Hesselgren: »Emot Utskottets beslut, hvarigenom uti mom. 3, litt. d, af den paragraf som kommer att motsvara 210 och 211 §§ af nu gällande Banko-reglemente, blifvit föreslaget alt till Filial-bank, som åtnöjes med försträckning, motsvarande 25 procent af tecknings-summan och ej öfverstigande 125,000 R:dr, må sådan försträckning till hela beloppet såsom kreditiv utgå, löraulåtes jag mig reservera.
Det är nemligen att befara, derest ett sådant beslut af Rikets Ständer fattas, att den åsyftade fördelen endast komme några få personer till godo, i det att på särskilda orter bolag bilda sig, hvartdera bestående af minst 50 personer, hvilka genom lika beskaffade reglementen, som det för Filial-banken i Gefle stadfästade, förskaffa sig rättighet 3It för V3:delar af hvarderas teeknings-summa, erhålla kassakreditiv, och således kunna absorbera hela försträckningen från Riks-banken, utan att derför ställa annan säkerhet än sina egna . aktier i Filial-banken.
# 20 Banko-Utskollels Utlåtande, Jtä 48.
Utom den ränteförlust, sorn denna kreditiv-rörelse skulle förorsaka Riks-banken, derigenom att en högst obetydlig del af kreditivet på en gång användes, under det assignationerna kunna löpa man och man emellan ute såsom mynt, ehuru Banken icke kan få räkna ränta å belopput förr än de presenteras, har saken också en annan sida, alt nemligen stänga denJstora mängden, som eljest af försträckning skulle komma i åtnjutande, från erhållande deraf till något betydligare belopp.
Vid beslutet uti samma moment, litt. g, der räntan blifvit bestämd till 3 procent både för lån och kreditiv, har jag ej eller kunnat instämma.
Jag föreställer mig nemligen att om, såsom här ofvan blifvit förutsatt, ett större belopp utlemnas endast i form af kreditiv, Riks-banken, för att erhålla någon ersättning för krediti vets tillhandahållande, bordt få beräkna 4 procent å de belopp, som på kreditivet lyftas, helst det redan visat sig att de större kreditiven i allmänhet lemna en ganska ringa ränte-inkomst, hvarå såsom exempel må anföras, alt Filial-banken i Gefle, som under år 1853 haft ett kreditiv på Banken af 100,000 lt:dr Banko, under samma tid derför såsom ränta erlagt endast 416 R:dr 35 sk. 4 r:st.
Banko, under det att ett så betydligt belopp varit skrinlagdt och undandraget den öfriga lånerörelsen.»
Vid samma punkt, mom. 4, slutet: af Herr Friherre Tersmeden, W. F.
STOCKHOLM, THYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1854.
I lianko-Ulskoltcts Utlåtande.
A:a 49. 1 i'
M:o 49.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 9 Aug. 1854, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af Riks-Ståndens återremisser af Utlåtandet N:o 14, Öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition och inkomna motioner, angående decimal-systernets tillämpning på Rikets mynt.
Uti Utlåtandet N:o 14 hade Utskottet, jemte tillstyrkande att decimalsystemet må, i afseende å Rikets mynt, tillämpas, afgifvit i öfverensstämmelse dermed uppgjordt förslag till allmänna räknesättet i handel och vandel samt vid bokföring, äfvensom till utmyntning af silfver och koppar.
Sedan, på sätt Utskottet, i Memorialet N:o 38, anmält, Ridderskapet och Adeln, Preste-Ståndet och Borgare-Ståndet redan den 18 och 22 nästlidne
Fe bruari ifrågavarande Utlåtande till behandling förehaft, har detsamma den 12 innevarande månad jemväl af Bonde-Ståndet blifvit pröfvadt; Och får, på grund af inkomna Protokolls-utdrag, Utskottet nu meddela att Ridderskapet och Adeln återremitterat
Utskottets hemställan om mynt- och räkne-enhetens bestämmande till enahanda värde, men i öfrigt bifallit Utlåtandet, med de förändringar och tillägg, hvarför här nedan närmare redogöres; att Preste- och Borgare-Stånden återremitterat Utlåtandet i sin helhet; samt /lik.
Pfot. 1853 4 1854. 6 Sami 1 A fp. 19 Hafi 1 o Kanko-lJlskoltets Utlåtande, A:o iO. att Bonde-Ståndet godkänt Utskottets tillstyrkande att deciinal-systemet ma, i afseende å Rikets niynt, tillämpas, meli till förnyad behandling af Utskot tet hänvisat Utlåtandets öfriga delar.
Då Utskottets nyssberörde tillstyrkande 0111 decimal-systemets tillämpning på Rikets mynt blifvit af 2:ne Riks-Stånd, nemligen Ridder,skåpet och Adeln samt Bonde-Ståndet godkändt, och Borgare-Ståndets återremiss i denna del synes vara föranledd hufvudsakligast af några ledamöters yrkande, att decimal-systemets tillämpning på Rikets mynt- och räkne-förhållanden borde ske samtidigt med nämnde systems antagande för mått-, mål- och vigt-beräkningen, hvarom, vid den tidpunkt, då förevarande ärende af Borgare-Ståndet behandlades, Nådig Proposition var från Kongl. Majit att förvänta; så, och enär denna Nådiga Proposition sedermera till Rikets Ständer ankommit och Rikets Ständer, i anledning deraf, redan fattat sitt beslut om tiotals-räkningens införande i mått och vigt, anser Utskottet sig böra förnya den hemställan, att decimal-systemet må, i afseende å Rikets mynt, tillämpas.
I stället för det af Utskottet för räkne-enheten föreslagna värde af Odels R:dr silfver, motsvarande 32 sk.
Biko eller 1 Ridr R:gs, har inom Preste-, Borgare- och Bonde-Stånden yrkats, att räkne-enhetens värde måtte bestämmas antingen till 24 sk.
R:gs, jemlikt det af Herr Friherre Wrede vid 1840 års Riksdag väckta förslag; eller, i enlighet med Herr Wallenberga motion, till 40 sk.
B:ko, eller ock till 50 sk.
R:gs, hvarigenom lOÖidelen af enheten komme att blifva jemnt i skilling, då deremot om ett värde af 24 eller 48 sk. fastställdes såsom räkne-enhet, dennas lägsta under-afdelningar hvarken motsvarade de hittills varande minsta eller kunde med dem jemföras, utan att bråktal uppkomme.
Öfver förslagen om räkne-enhetens bestämmande till ett värde af dels 24 sk.
R:gs, dels 40 sk.
B:ko, hvilka förslag vunnit understöd, det förra inom Preste-Ståndet och det sednare inom Borgare-Ståndet, samt jemväl hos någre af Bonde-Ståndets ledamöter, har Utskottet i det återremitterade Utlåtandet redan sig yttrat, och Utskottet åberopar hvad der är vordet anfördt.
Genom räkne enhetens fastställande till ett värde af 50 sk.
R:gs, hvilket egentligen inom Bonde-Ståndet blifvit yrkadt, skulle visserligen den fördel vinnas, att nuvarande under-afdelningar: skilling, 2 styfver och styfver komme, utan någon bråk-reduktion, att jemnt inpassa i det nya systemet, men denna fördel synes Utskottet blifva af föga betydenhet i jemförelse med all den oreda, som ofelbart skulle uppstå derigenom, att sjelfva enheten icke motsvarade något för närvarande allmänt antaget räknevärde, utan blefve lika med 1 Ridr 2 sk.
Rigs, så att icke Ilanko-Utskollets Utlåtande, N:o 49. mindre än 4 procent skillnad i värde uppkomma emellan den föreslagna nya enheten och den nuvarande Riksgälds-riksdalcrn, hvilken, enligt Utskottets öfvertygelse, lämpligast bör till laglig räkne-enhet antagas.
Med afseende härå, och då såväl Kongl. Maj:t, sorn Rikets Ständer, redan vid 1844—1845 arens Riksdag, till räkne-enhet för Svenska myntet antagit ett värde, motsvarande 1 R:dr riksgäld, och Utskottets, i öfverensstämmelse med Kongl, Maj:ts Nådiga Proposition nu derom afgifna lika beskaffade förslag blifvit af ett Iiiks-Stånd, eller Ridderskapet och Adeln, gilladt, får, på grund af förut anförda skäl, Utskottet ånyo tillstyrka, att räkne-enheten måtte fastställas till ett värde af Rdels R:dr silfver, motsvarande 32 skillingar banko, eller En R:dr riksgäld.
Emot Utskottets hemställan, att mynt- och räkne-enheten må till enahanda värde bestämmas, är vid åt erremissen från Ridderskapet och Adeln anmärkt, att den nuvarande mynt-enheten, Riksdaler silfver, icke borde, såsom Utskottet syntes hälla före, utgöra en mångfald af räkne-enheten; att då myntbestämningslagen, såsom orubblig grund för invexling af Bankens sedlar och för inlösen af dess öfriga förbindelser, hvilka med Bankosedlar fullgöras, stadgade, att 128 sk. eller 2f:dels
R:dr specie i sådana sedlar eller förbindelser skola gälla lika med En R:dr silfver, så borde denna R:dr silfver bibehållas; att Kongl. Maj:t, uti dess Nådiga Proposition, jemväl ansett Riksdaler silfver specie böra hädanefter, såsom hittills, förblifva rätta och verkliga mätaren af alla värden, och den enhet, hvilken antages för beräkningar och liqvider i allmänhet, böra deraf utgöra en viss, i jemnt tal bestämd andel; samt att Utskottets ofvanberörde förslag häntydde på afsigten af en framtida myntförsämring.
I anledning häraf får Utskottet fästa uppmärksamhet derå, att ändamålet med decimal-systemets tillämpning på Rikets mynt icke kan anses vara i fullständig grad vunnet, om ej de blifvande enheterna komma att, så vidt sig göra låter, passa in i det nya systemet, men att detta ändamål naturligtvis skall i sin mån förfelas, derest mynt- och räkne-enheterne blifva af olika värden.
Utskottet, som likväl funnit det vara af vigt, att ett silfvermynt, motsvarande en R:dr specie eller 4 R:dr riksgäld, kommer att fortfarande finnas, har derföre föreslagit prägling af ett sådant mynt, samt anser förhållandet med Bankens skyldighet att sina sedlar och andra förbindelser med silfver inlösa blifva alldeles oförändradt, vare sig mynt-enheten bestämmes till Rdel af den nuvarande, eller lika med denna, hvadan myntbestämnings-lagen icke lärer innefatta något 4 lianko-Utskottets Utlåtande, N:o 49. hinder ‘ for antagandet af Utskottets förslag, likasom någon rimlig anledning till farhåga för framtida myntförsämring ej eller kan vara af samma förslag att hemta.
Och då dessutom inom Preste-, Borgare- och Bonde-Stånden anmärkning ej blifvit framställd mot ifrågavarande punkt, hvilken endast för sitt sammanhang med öfriga delar af Utskottets utlåtande synes hafva blifvit af dessa Riks-Stånd återremitterad, finnér Utskottet sig föranlåtet att härmed förnya sin hemställan, att mynt- och räkne-enheten må till enahanda värde bestämmas.
I öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition hade Utskottet i det återremitterade Utlåtandet föreslagit, att mynt- och rwAvie-enheten måtte benämnas »Riksdaler Riksmynt»; hvilket förslag Ridderskapet och Adeln i så måtto gillat, som bemälda Riks-Stånd ansett räAvee-enheten böra erhålla omförmälda benämning.
Enär Kongl. Maj:t och Rikets Ständer vid 1844—184-5 årens Riksdag gemensamt beslutat, att den då antagna räkne-enheten, till värde lika med den af Utskottet nu föreslagna af 1 R:dr riksgäld, skulle benämnas endast Riksdaler, så torde det tillägg af ordet Riksmynt', som Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition innefattade, vara föranledt förnämligast deraf, att Kongl.
Maj:t ansett en särskild mynt-enhet, af olika värde med räkne-enheten, böra för framtiden bibehållas.
Men om mynt- och räkne-enheten till samma värde fastställes, erfordras icke något tillägg till benämningen Riksdaler.
Missförstånd eller förvillelse af denna benämning synes icke kunna uppstå då, på sätt Banko-Utskottet vid ett föregående tillfälle anfört, beräkning i banko-mynt, hvarmed en förvexling möjligen torde kunna förutsättas, icke är särdeles gängse bland den större allmänheten, hvilken redan vant sig vid att med Riksdaler betecknas och förstås R:dr riksgäld, eller det räknevärde, som motsvaras af den nya enheten, hvars förblandning med R:dr silfver specie ännu mindre bör kunna befaras.
Af dessa anledningar, och i enlighet med hvad som vid återremissen blifvit yrkadt, hemställer Utskottet, att mynt- och räkne-enheten må benämnas »Riksdaler»; dock torde det stadgande i sammanhang härmed böra meddelas, att, då i författningar, aftal, räkenskaper, skuldsedlar eller handlingar af hvad slag som helst, hvilka efter viss bestämd tid utfärdas, benämningen Riksdaler utan tillägg förekommer, Hanko-lilskoltcts Utlåtande, N:o 49. så förstås dermed alltid den här ofvan omförmälda Riksdaler, hvaraf en i värde motsvarar pdels R:dr silfver, enligt MyntOrdningen den 9 Maj 1835.
Vid Utskottets förslag om enhetens fördelande i 100 lika delar och 100:dedelens benämning
Ore är väl anmärkt, att, för införande af ett rätt ordnadt decimal-system, fordrades, att enheten skulle delas i 10:de- och icke, såsom Utskottet hemställt, i 100:de-delar, hvarigenom hela systemet förlorade sin egentliga karakter och betydelse, samt att, till lättnad vid detsammas tillämpning, vore nödigt, att ett förmedlande tal å 10 med särskild benämning, t. ex. Tilinge funnes mellan enheten och dess T^:del; men Utskottet hyser fortfarande den öfvertygelse, att en enhetens delning i 10:de-delar icke är af verkligt behof påkallad, blott mynt till värde motsvarande 10:de-delen, efter det nya systemet, kommer att präglas och blifva i allmänna rörelsen att tillgå, hvilket Utskottet också föreslagit.
Tvärtom håller Utskottet före, att, derest åt enhetens 10:dedel gåfves särskild benämning — och en dylik fullt lämplig och således värdet bestämdt angifvande benämning torde icke så lätt kunna utfinnas — skulle sådant leda mera till förvillelse än fördel vid decimal-systemets tillämpande och dessutom sannolikt förorsaka, att 3:ne kolumner fortfarande komme att begagnas vid räkenskapsföring, hvilken dymedelst crhölle en vidlyftighet, som nämnde systems införande just afser att borttaga.
Utskottet tillstyrker alltså, att, i enlighet med Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, enheten må fördelas i 100 lika delar och 100:de-delen benämnas Ore.
Utskottets i följande 2:ne punkter afgifna förslag, dels »att, efter det nya systemets verkställighet, all offentlig räkenskap må föras i två kolumner, riksdaler Riksmynt och öre, med undvikande af alla brutna tal, så att hvad som understiger ett halft öre, uteslutes, men, då det stiger till ett halft eller deröfver, utföres för ett öre,» dels ock »att taxan å allmänna afgifter undergår skälig jemkning till öfverensstämmelse med det nya mynt-systemet, så att, på sätt i nästförestående punkt är föreskrifvet, bråktal af öret undvikas,» har Ridderskapet och Adeln ansett böra sålunda förändras, att slutet af förra punkten erhölle denna lydelse: »med undvikande af alla brutna tal, så att de, som öfverstiga ett halft öre, utföras för helt, och de, som ej öfverstiga ett halft öre, uteslutas,* samt att sednare punkten, i enlighet med Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, komme att lyda som följer: »att taxor å allmänna afgifter undergå skälig jemkning till öfverensstämmelse med det nya mynt-systemet, så att bråk, öfver- eller understigande i öre, undvikas.» 6 Banko-UtskoUets Utlåtande, N:o 40.
•Då likväl den af Utskottet förordade uppställning af förenämnde 2:ne punkter lärer instämma med hvad som uti utfärdade taxor och påbud å allmänna utgifter för närvarande i allmänhet tjenar till efterrättelse i afseende å runstycksbräks beräknande, bar Utskottet ansett sig icke ega skäl att biträda Ridderskapet och Adelns beslut, utan hemställer, att ofvanberörde 2:ne punkter måtte gillas, sådana de blifvit af Utskottet föreslagne, med endast den förändring, att de i förra punkten förekommande orden: a Riksdaler Riksmynt,” utbytas mot benämningen: »Riksdaler.»
Med gillande i öfrigt af Utskottets tillstyrkande, att den genom MyntOrdningen den 9
Maj 1835 bestämda utmynta ingsgrund måtte oförändrad bibehållas, har llidderskapet och Adeln likväl beslutat det undantag, att minsta silfvermyntet, eller 10-öre-stycket bör, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts förslag, utmyntas af 8-lödigt silfver och således bestå af lika delar silfver och koppar; hvarjemte llidderskapet och Adeln bifallit G:te punkten af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, som innehåller: »att, i sammanhang med beslutet om präglingen af det föreslagna nya skiljemyntet, hvartill räknas såväl det minsta silfvermyntet på 10 öre, som de nya kopparmynten, bör, i öfverensstämmelse med hvad nu är stadgadt, förklaras, att ingen är pligtig i betalning eller vexling på en gång emottaga mera af detta skiljemynt än 1 R:dr Riksmynt;»
Och hafva dessutom vid Utskottets framställning om bibehållande af nu gällande utmyntningsgrund anmärkningar blifvit gjorda, dels af en Ledamot inom Preste-Ståndct, hvilken påyrkat bifall till det af Utskottet afstyrkta förslag om nedsättning af silfver-innehållet i specie-myntet till likhet med Hamburger Banko samt Danska och Norrska specier, dels inom Borgare-Ståndet derom, att mynt-silfret måtte förses med ringare koppar-tillsats, än Mynt-Ordningen bestämmer.
Under åberopande af de skäl, Utskottet, till vederläggning af sistberörde anmärkningar, tillförene utvecklat, får Utskottet, i anledning af Ridderskapet och Adelns beslut, fästa uppmärksamhet derå, att, efter hvad upplyst blifvit, mynt af 8-lödigt silfver är utsatt för hastigare förnötning, än det som präglas af 12-lödig halt, samt, i följd af den större koppar-tillsatsen, under begagnandet i rörelsen erhåller ett sämre utseende; att det föreslagna 10-öre-stycket, ehuru i värde något understigande nuvarande Hulr sp., dock icke torde behöfva blifva till omkretsen mindre och sålunda svårare att handtera än detta, enär 10-öre-stycket kan utpräglas tunnare; samt att, då Utskottet fortfarande anser sistnämnde mynt äfven böra blifva 12-lödigt eller af lika linhet med öfriga gångbara silfvermyntsorter, Utskottet icke kan instämma i Ridderskapet och Adelns mening om be - Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 49. 7 höfligheten af den föreskrift, att ingen skulle vara pligtig i betalning eller vexling på en gång emottaga mera af ifrågavarande sil iver mynt, än 1 R:dr; och upprepar Utskottet, pä grund häraf, sin hemställan, att den, genom Mynt-Ordningen den 9 Maj 1835, bestämda utmyntningsgrund må oförändrad bibehållas.
Ridderskapet och Adeln har beslutat att, jemte de af Utskottet föreslagna kopparmynt, äfven ett om i öre Riksmynt borde präglas och, lika med 2- och 1-öre-styckena, utmyntas efter 600 R:dr Riksmynt pr skeppund viktualievigt, äfvensom inom Preste-Ståndet yttrats den åsigt, att prägling af ^-öre-stycken borde ega rum; men då, enligt Utskottets, af samtlige Riks-Stånden i liufvudsaken biträdda förslag, i öre icke skulle i offentlig räkenskap eller i taxor å allmänna afgifter upptagas, och ett mynt å denna låga valör, utom det att detsammas prägling kornme att innefatta afvikelse från ett på 10-tals-räkningen grundadt system, synes ingalunda vara för allmänna rörelsen behöfligt, särdeles vid betraktande af varu-värdenas stigande, har Utskottet funnit sig desto mindre ega skäl att nu tillstyrka utmyntning af t-öre-stycken, som något yrkande derom hvarken inom Borgare- eller Bonde-Stånden blifvit framstäldt.
Då Rikets Ständer ansett det af dem vid innevarande Riksdag antagna nya mått- och vigt-system böra af hvar och en enskild få i handel och rörelse användas från och med 1856 års början, eller samma tid, som för tillämpningen af det nya mynt-systemet är vorden af Utskottet föreslagen, torde det af några Ledamöter framställda yrkande om ett längre uppskof med sistnämnde systems införande icke böra till något afseende föranleda, särdeles som berörde yrkande grundats egentligen derpå, att de båda systemen borde samtidigt bringas till verkställighet; och får Utskottet, efter att sålunda hafva till besvarande upptagit de anmärkningar, som vid frågans återremitterande blifvit inom Riks-Stånden gjorda, till Rikets Ständers pröfning och godkännande härmed afgifva följande:
Förslag lill allmänna räknesättet i handel och vandel samt vid bokföring, äfvensom till utmyntning af silfver och koppar: l:o att, med fastställande af mynt- oeh räkne-enheten till värdet af en fjerdedels Riksdaler silfver, enligt Mynt - 8 Banko-Utskottets Utlåtande, A'.o Ordningen den 9 Maj 1835, denna mynt- och räkne-cnhet, motsvarande En Riksdaler riksgäld eller 32 sk. banko, benämnes Riksdaler; 2:o att mynt- och räkne-enheten indelas i 100 lika delar, benämnde Öre, deraf alitsa hvar och en i värde motsvarar lrVtj rst. silfver, eller 3TVir rst. banko, eller 5TVo rst. riksgäld, eller nära en half skilling sistnämnde mynt; 3:o att, då i författningar, aftal, räkenskaper, skuldsedlar eller handlingar af hvad slag som helst, hvilka efter viss bestämd tid utfärdas, benämningen Riksdaler utan tillägg förekommer, så förstås dermed alltid den i lista punkten här ofvan omförmälda Riksdaler, hvaraf en i värde motsvarar \
R:dr silfver, enligt Mynt-Ordningen den 9 Maj 1835; 4:o att, efter det nya systemets verkställighet, ali offentlig räkenskap föres i två kolumner:
Riksdaler och Ore. med undvikande af alla brutna tal, så att hvad som understiger ett halft öre uteslutes, men då det stiger till ett halft eller deröfver, utföres för ett öre; 5:o att taxor å allmänna afgifter undergå skälig jemkning till öfverensstämmelse med det nya myntsystemet, så att, på sätt i nästförestående punkt är föreskrifvet, bråktal af öret undvikas; 6:o att, vid tillämpningen af det nya räknesättet, följande mynt af silfver och koppar må präglas, till skrot och korn, som här nedan bestämmes, nemligen: A.)
S il fv er myn t. a) Utmyntningen. 2tt st. om 4 R:< » » » 2 » » » » 1 » » » » i » » » » 1 * n a » » 1 TU n » 200 »
Alla ofvan uppräknade silfvermynt skola, i enlighet med Mynt-Ordningen den 9 Maj 1835, innehålla
Tre delar fint silfver mot
En del koppar och således vara Tolflödiga, af hvilken blandning, som benämnes Mynt-silfver skola utmyntas : af Två skålpund viktualievigt sådant silfver: 25 st. om 4 R:dr
Remedium i vigt får utgöra: på 4 R:dr, deraf 25 — 2 il. vikt.-v. myntsilfv., öfver eli. under pr il. ,, 2 ., ,, 50
UU It.
G Sami. 1 Afd. lä Haft. 2 10 lianko-Ultkottcls Utlåtande, N:o i9. på 50 Öre-st., deraf 200
Ett st. af 5 öre utmyntas efter 1,000 Riksdaler pr skeppund koppar viktualie-vigt och skall i nu gällande mynt motsvara . . . 1 sk. 7| rst B:ko
Ett st. af 2 öre D:o 600 dito . — ,, )> y — — ,, 1 lil y y Ett st. af 1 öre D:o 600 dito . — „ „ - „
Kopparmynten präglas af en legering, bestående af 95 delar koppar, 4 delar tenn och en del zink: 7:o att, i sammanhang med beslutet om präglingen af det nya koppar-skiljemyntet, det förklarande bör, i öfverensstämmelse med hvad nu är stadgadt, meddelas, att ingen är pligtig i betalning eller vexling på en gång emottaga mer af detta skiljemynt, än En Riksdaler; samt Banko-Vtskoltels Utlåtande, N:o 49. 11 8:0 att det nya räknesättet må träda i verkställighet från och med början af år 1856.