Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Betänkande, i anledning af väckt motion att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Ma.j:t i underdånighet anhålla om aflålande af nådig Proposition om eli nytt Hofslalls uppbyggande.
I memorial, som Högloflige Ridderskapet och Adeln till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterat, har Herr Brakel, M.. framställt angelägenheten deraf att Helgeandsholmen från sitt nuvarande vanprydande skick omskapades till ett utseende, motsvarande dess läge i Sveriges hufvudstad, i granskapet af Konungaborgen, samt då, för vinnande af detta syftemål, vore nödigt att Hofstallet flyttades til! annan plats, föreslagit att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit anmäla sin underdåniga önskan att Kongl. Majit täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig proposition om ett nytt Hofstalls byggande.
I anledning häraf får Utskottet upplysa att Kongl. Majit i nådig skrifvelse den 9 Februari dSöö till Öfver-ståthållaren i Stockholm, jemte det Kongl. Majit, för befordrande af hufvudstadens förskönande, medelst borttagande af de å Helgeandsholmen befintliga hus och byggnader samt holmens planerande, förklarat sig sinnad att, när Hofstallets förflyttning kunde verkställas, låta borttaga samtlige de å holmen belägne, Konungen enskildt tillhörige hus och byggnader samt kostnadsfritt till vederbörande upplåta tomtplatserna, hvarå de äro uppförde, tillika i nåder uppdragit åt en särskild Kommitté att uppgöra och till Kongl. Majit inkomma med förslag såväl till Kongl. Hofstallets förflyttande till annan lämplig plats; som ock till Helgeandsholmens planerande och försköning, hvilka förslag borde upptaga, bland annat, de åtgärder, som kunde erfordras för att komma i besittning af ny tjenlig, tomt för Kongl. Hofstallet, samt projektritningar och kostnadsförslag för det nya Hofstallet; och har Utskottet inhemtat att den sålunda tillsatta Kommittéen ännu icke med förslag i ämnet till Kongl. Majit inkommit.
Besvärs- och Ekon.-Utskottets Betänkande M 13. 7
Då således Kongl. Majit redan vidtagit åtgärd för beredande af den förändring motionären yrkat och saken är beroende på utredning af en för sådant ändamål tillsatt Kommitté, samt Kongl.
Majit icke lärer underlåta att framgent åt saken lemna den uppmärksamhet, densamma må anses förtjena, hemställer utskottet att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Ank. till Exp.-Utsk. deu i Jan. 1860, kl. 2 c. m.
Betänkande, i anledning af vackt motion ali hvarje ledamot af Domkapitlet mätte ei'hålla eli exemplar af Svensk Författningssamling.
Uti en af Högvördiga Preste-Ståndet till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad motion har Herr Prosten Lundholm, enär ledamöter i Domkapitlet icke, lika med ledamöter i Öfver-domstolar och Rikets Kollegier, Domare, Kronobetjenter och flera andra tjenstemän, erhölle hvar sitt exemplar af Svensk Författnings-samling, men förstnämnde ledamöter ganska -ofta vore i behof af tillgång till berörde samling och behöfde rådfråga densamma vid uppsättande af utlåtanden och förklaringar, som af Kongl. Majit eiler Embetsverken från
Domkapitlen infordrades, samt kostnaden för det ökade antal exemplar, som för afhjelpande af denna brist erfordrades vore obetydlig, föreslagit att ett exemplar af Svensk Författnings-samling måtte tilldelas hvarje
Domkapitels ledamot i riket med skyldighet att till efterträdare i befattningen i fullständigt skick aflemna hvad sålunda emottagits.
Utskottet har tagit denna motion i öfvervägande; och sorn, enligt nu gällande bestämmelser, tre exemplar af Svensk Författnings-samling tilldelas hvarje Domkapitel och härigenom behofvet för ledamöterne i Domkapitlen alt till Författnings-samlingen ega tillgång synes vara tillräckligt uppfyldt, samt, i händelse särskildt exemplar af 8 Allm.
Besvärs- och Ekon-Utskottets Betänkande J\s 14.
Författnings-samlingen skulle tilldelas hvarje Domkapitels ledamot, anspråk på enahanda förmån synes med lika skäl kunna framställas af ganska många andra tjenstemän hvarigenom kostnaden för Författnings-samlingens utgifvande kunde komma att till Statsverkets betungande betydligt ökas, hemställer Utskottet vördsamt att förevarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Ante. till Exp.-Utsk. dea i Jan. 1860, kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af vackt motion om stadganden till begränsande af Sockenstämmas beslutande rätt.
Denna till Utskottet remitterade motion är, inom Yälloflige Borgare-Ståndet väckt af Herr Hierta, L. J., som anfört att, derest grundlagens bud om Svenska folkets urgamla rätt att sjelf sig beskatta skall blifva en sanning, så bör intrång derå icke få ske genom tillämpning af andra författningar, som angå menigheters rätt att beskatta sina medlemmar.
En sådan författning vöre dock den nu gällande om sockenstämmor och kyrkoråd; ty ej nog att deruti saknades en närmare och noggrann bestämmelse om hvilka ärenden kunde af sockenstämma afgöras; ej heller i afseende på omfånget af tiden för de afgifter sockenstämma kan ålägga, eller på sättet för ärendernas företagande och afgörande funnes någon säkerhet mot öfverraskning och missbruk.
Det enda författningen härom innehölle vöre, att det eller de ärenden, hvarom förslag väcktes, skulle, jemte tiden för sammankomsten, fjorton dagar förut från predikstolen kungöras, och, hvad hufvudstaden anginge, en annons derom införas i , den tidning, som för Ofver-ståthållare-embetetets kungörelser begagnas.
Vore denna Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utshotlels Betänkande M 14. «.) denna formalitet uppfylld så funnes sedermera intet, som begränsade en för tillfället sammanbragt ros t p
I ur a I i te ts maktfullkomlighet.
I sjelfva Riksförsamlingen hade dock grundlagsstiftarne ansett nödigt, att lemna hvarje enskild ledamot rättigheten att fordra ett väckt förslags bordläggning och att föreskrifva en sådan för Utskottens utlåtanden, utan särskildt påyrkande; men i sockenstämma gällde ej ens de mest talande skäl till uppskof, om ej majoriteten förenade sig derom.
Sålunda hade utgifter kunnat, emot talrika församlingsmedlemmars yrkande på uppskof, utan rådrum för mognare öfverläggning, å sockenstämma beslutas samma dag då förslaget blifvit framstäldt, hvarigenom församlingen ådragits en beskattning ej blott för det året utan för många kommande, särdeles i fall företaget erfordrat ett större låns anskaffande, till hvars återbetalning sockenstämman förpligtat äfven en kommande generation.
Faran häraf och af det fält, som sålunda vore öppet för förslagsmakeriet, visade sig än mer ögonskenlig!, om man besinnade att, i följd af det i allmänhet rådande röst beräkningssättet vid sockenstämma och af den myndighets organisation, som förvaltar församlingens angelägenheter, flertalet af församlingsboerne vanligen är frånvarande, emedan de anse sig derstädes intet kunna uträtta; men äfven för de förmögnaste kunde den i nuvarande författning stadgade ordning medföra betänkliga följder, derest en sådan församlingsledamot råkade vara frånvarande några få veckor och en annan ledamot under tiden framkomme med eller lyckades genom öfverraskning genomdrifva något favoritprojekt, hvars kostnad den frånvarande sedermera kunde få till större delen vidkännas i den mån han hade större andel i egendom inom församlingen, äfvensom denna hans egendom kunde blifva för lång tid graverad i och för sådan utgift.
Emot invändningen, att den, som ej passar på sockenstämman, får skylla sig sjelf, kunde erinras, att det vore illa stäldt med ordningen inom ett samhälle, större eller mindre, der hvarje medlem skulle nödgas oupphörligt vara på sin vakt, för att ej, snart sagdt genom öfverrumpling när som helst, blifvauts att lör oväntade tillökningar i sina utskylder, må hända ofta nog till bekostande af föremål, hvilkas nytta kan vara åtminstone tvifvelaktig; och vådan vore så mycket större, som författningen ej ens lagt något uttryckligt hinder för en församling att genom ett sådant knapphändigt beslut, som det nyss omförmälda, skuldsätta en efterkommande generation för återbetalning af ett lån, som en i sockenstämman tillstädesvarande röstpluralitet beslutade upptaga.
Af dessa skäl yrkade motionären en sådan omarbetning af Kongl. Förordningen om sockenstämmor och kyrkoråd, hvarigenom följande försigtighetsmått blefvo iakttagne: 1:o att med undantag af sådane århga mål eller andra kuranta ärenden, som enligt författningen skola å vissa bestämda tider i sockenstämma företagas, intet mål må slutligt afgöras å samma dag, då det första gången der föredrages, så vida icke minst två tredjedelar af de närvarande, så väl efter personernas antal som röstetal räknadt, förklara saken vara af beskaffenhet att ej kunna uppskjutas, hvaröfver dock besvär i allt fall må kunna inom lämplig tid anföras hos Konungens BefallningshafBih. till B.
Prof. 1859 å 18C0. 8 Sami. 3 Haft. 2 10 Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utskottets Betänkande M 14. vande, som, i fall han finner klaganden hafva haft skäl för sig, ege återförvisa må let till ny och lagenlig behandling; 2:o att då ärendet nästa gången förekommer, med en mellantid af minst två veckor, hvarunder förslaget skall hållas tillgängligt för hvarje församlingsledamot, som önskar deraf taga kännedom, må uppskof än en gång kunna ega rum med det slutliga afgörandet, så vida minst en. tredjedel af det närvarande röstetalet, eller minst hälften af de närvarande personerna, sådant yrka; 3:o att någon beskattning för mer än ett år ifrån den tid, då beslutet fattas, eller derpå följande kalender-år, icke må af sockenstämma åläggas församlings-ledamöter, med mindre Kongl. Maj:ts nådiga tillstånd dertill sökes, med uppgift så väl om tiden för beskattningens fortfarande, som angående beloppet samt föremålet, hvartill medlen skola användas; kunnande dock församling genom förnyadt medgifvande för ett år i sender åtaga sig sådan beskattning under flere påföljande år, utan inhem tande af Konungens tillstånd; men att i intet fall beskattning för mer än tio år må kunna på en gång beslutas; 4:o att uti författningen må närmare bestämmas för hvilka slags föremål sockenstämma må kunna ålägga beskattning, så att icke hvilka företag som helst må der komma i fråga under namn af församlingens angelägenheter, och minst sådana, som afse att, medelst ett emot församlingens skuldförbindelse på framtida återbetalning’ anskaffadt förlagskapital åstadkomma produkter till afsättning emot betalning och en deraf uppkommande vinst, elier, med andra ord, sådane spekulationer, hvilka äro underkastade konjunktur och täflan med den enskilda industrien samt följaktligen kunna misslyckas.
Då denna motion blef i ofvanomförmälda Riks-stånd väckt, har derstädes Herr Dahm, 0. E. S., med förklarande det han instämde i det hufvudsakliga af motionen, såsom tillägg föreslagit att sockenstämma i stad alltid borde i laga tid kungöras i stadens tidningar, der sådane finnas, enär eljest lätt kunde inträffa att en vigtig sockenstämmo-kungörelse, som upplästes medan folket strömmade ur kyrkan, möjligen kunde af ingen blifva hörd och uppmärksammad.
Utskottet har tagit dessa förslag i öfvervägande; och som Herr Hiertas motion synes hafva afseende särdeles å förhållandet vid sockenstämmor i Stockholm, så får Utskottet erinra om, huruledes, vid sistförflutna riksdag, blifvit utredt att Kongl. Förordningen om sockenstämmor i Stockholms stad den tö Mars 1847 tillkommit, efter det ej mindre vederbörande embetsmyndigheter, än ock hufvudstadens församlingar blifvit i ämnet hörde, samt desse sistnämnde genom utsedde Deputerade, i samråd med af Kongl. Maji i nåder förordnade Kommitterade, uppgjort underdånigt förslag till förordning; vid hvilket förhållande
Utskottet jemväl nu vidhåller sin vid nämnde riksdag uttalade, af Rikets Ständer då godkända åsigt, att, med afseende å Författningens tillkomst', och då densamma endast är för Stockholms stad gällande, fram - Allm.
Besvärs- och Ekon.-V t skot tels Betänkande M 14. 11 stallning om förändring deruti lämpligast kan af vederbörande lokalmyndigheter och utan Rikets Ständers medverkan till Kongl.
Majit frambäras.
Då Kongl. Förordningen angående sockenstämmor i riket den 29 Augusti 184-3 föreskrifver, i dess 4:de §, att sockenstämma skall från predikstolen i socknens kyrka å helgedag pålysas 14 dagar eller minst en vecka förut, och, derest helgedag till Sockenstämman är bestämd, derom skall å stämmodagen påminnas; att väl angående ärenden, som fordra skyndsam handläggning, sockenstämma må hållas efter kortare kallelsetid och äfven å samma dag, då den pålyses; men att beslut om afgifter ej må i dessa begge sednare fall fattas; samt att kungörelse om sockenstämman skall innehålla bestämd uppgift om öfverläggningsämnen vid sammankomsten; i 5:te §:ns Gite moment, att röstegande må genom fullmakt till annan öfverlåta sin talan och rösträtt å sockenstämma; i 10lde §, att alla afgifter, hvarom sockenstämma besluta, skola utgå efter den bestämda grunden för rösträtt i sockenstämma, så vida ej särskildt derom blifvit stadgadt eller särskild öfverenskommelse derom träffad; i 11 :te §, att sedan sockenstämmoprotokoll och beslut blifvit justeradt och underskrifvet, beslutet jemte besvärshänvisning skall nästa sön- eller helgdag, då gudstjenst hålles, från predikstolen uppläsas och, der det angår viss person, honom ofördröjligen tillställas; samt att den, som med beslutet är missnöjd, eger deröfver anföra besvär inom 30 dagar från beslutets kungörande, eller deraf bevisligen erhållen del; synes i dessa stadganden innebäras stora garantier mot öfverrumplingar och förhastade beslut, mot förnärmande af bortavarandes rätt och mot obilliga afgifters -åläggande, samt tillfälle och godt rådrum till ändrings vinnande vara beredt.
Om någonsin ock folket kan sägas ega att sjelf sig beskatta, lärer det väl vara fallet vid sockenstämma, der rösträtten är så vidsträckt och der afgifterna i allmänhet utgå i proportion till rösträtten.
Med skäl torde äfven kunna ifrågasättas, huruvida ej de af Herr Hierta föreslagna stadganden väl mycket afvika från nyare tiders'åsigter om olämpligheten af en mängd frågors hänskjutande till Kongl. Maj:t att i administrativ väg pröfvas, om kommunernas sjelfstyrelse och om fördelarne af att gifva lif och kraft åt de kommunala institutionerna.
Föreskriften att sockenstämmas beslut om beskattning, utsträckt till mer än ett år, erfordrade Kongl. Maj:ts nådiga medgifvande, skulle lemna i Konungens skön att, äfven när hela församlingen vore om beslutet ense, samma beslut ogilla; den skulle föranleda tidsutdrägt med beslutets verkställande samt öka centralisationen och den förut öfverklagade mängd af ärenden, som till Kongl. Maj:ts afgörande öfverlemnas.
Bestämmelsen, att i intet fall beskattning för mer än tio år må kunna på en gång beslutas, synes hota att på ett betänkligt sätt lägga svårighet i vägen för större allmänna företag, såsom gas- och vattuledningar, kyrko-, hamn- och brobyggnader m. fl., som för en stads- elier landt-församling kunnna medföra behofvet af uppta - 12 Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utskoltcts Betänkande M 14. gande af ett amortenngslån för lungre tid än tio år, eller att genom årliga tillskott under en längre utsträckt tid verkställas.
Det synes fara värdt ätt, genom den föreslagna bestämmelsen om bordläggning, det redan förut ej synnerligen starka nitet och interesset för sockenstämmans angelägenheter skulle på ett betänkligt sätt än ytterligare afkylas.
Öfvertvgelsen att de till öfverläggning kungjorde frågor ej komme att samma dag till slut förhjelpas, skulle måhända afhålla mången från sockenstämmans besökande och sålunda, mer an livad nu är fallet, lemna fältet öppet för ett slutet partis afsigter.
De ständiga uppskogen och deraf tätare påkommande sockenstämmorna skulle sannolikt i sin mån bidraga att utledsna församlingsboerne.
Vådliga följder af detta stadgande kunde jemväl uppstå då en utbrytande farsot, eller annan anledning, erfordrade skyndsamma åtgärder.
Den omgång och tidsutdrägt samt den kraftlöshet, som sannolikt, på dessa sätt, blefvo sockenstämman utmärkande egenskaper, skulle måhända för en längre tid betaga nationen all håg och allt förtroende för kommunala institutioner, samt föranleda dertill att all administration lemnades i tjenstemännens händer.
Då Utskottet ej heller anser tillräcklig anledning vara för Rikets Ständer alt, beträffande de frågor, för hvilka sockenstämma må kunna ålägga beskattning, söka hos Kongl. Majit utverka inskränkning i den myndighet Kongl. Majit funnit böra denna kommunala institution tillkomma; och då Utskottet har sig bekant att Kongl. Majit, med anledning af Rikets Ständers vid sednaste riksdag derom gjorda framställning, nedsatt en Kommitté för utarbetande af förslag till stadgar för en fullständig kommunal-styrelse, hvilka stadgar, om de vinna gillande, måste till väsendtlig del inverka på nu gällande bestämmelser rörande sockenstämmor, får Utskottet således vördsamt hemställa att Herr Hiertas motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Dahms förslag om sockenstämmas kungörande i städernas tidningar synes visserligen medföra fördel; men då det står hvarje stadsförsamling öppet att, genom öfverenskommelse med sockenstämmans ordförande eller genom formligt sockenstämmobeslut, härom föranstalta, samt det föreslagna tillägget i lagen om sockenstämmor således ej är i högre mån af behofvet påkalladt; — vid hvilket förhållande tätare påkommande lagstiftningsåtgärder torde böra undvikas — hemställer
Utskottet vördsamt att ej heller detta förslag må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Besvärs- och Ekon.-Utskottets Betänkande M 15.
Ank. till Exp.-Utsk. den 4 Jan. i860, kl. 2 o. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om tillstånd all alla lider af året fortsätta auktioner å landet till klockan 9 på aftonen.
Inom Hedervärda Bonde-Ståndet har Erik Hansson från Gefleborgs län andragit att, då Kongl. Kungörelsen den 22 September 1848 stadgade det auktioner å landet finge fortgå till klockan 9 på aftonen under tiden från den 1 Mars till den 15 Oktober, och blott till kl. 7 under den öfriga delen af året, så hade likväl erfarenheten sedermera länge visat olägenheten af den inskränkning i tiden, som sålunda för den mörka årstiden egt rum, helst allmogen, mån om sin arbetstid, sällan förr än på eftermiddagarne infunne sig vid auktionerna, och desamma således först vid middagstiden kunde begynnas.
Men då numera spirituosa ej finge hållas till salu vid auktionstillfällen, samt allmogen derföre på ett tillfredsställande sätt iakttoge nykterhet, så att oordningar sällan föreföllo, borde det lända till köpares och säljares ömsesidiga fördel, om auktioner på landet finge fortgå till klockan 9 på aftonen under alla tider af året; hvilket motionären således yrkade.
Förändringen, ehuru ringa, skulle för den, som nödgades försälja sin eller myndlingars lösa egendom, dock medföra besparing af kostnader, som härflöto af förrällningens afbrytande på ett klockslag, då kanske blott få utrop qvarfunnos att lemnäs till följande dagen.
Allmänna Besvärs- och I^konomi-Utskottet, till hvars behandling deuna motion blifvit öfverlemnad, har jemväl vid förutgångna riksdagar förehaft motioner i liknande syfte, men då afstyrkt desamma, dels emedan de utbjudna varorna borde vid utropen kunna behörigen skådas och till sitt värde uppskattas; dels emedan önskligt ansågs att kronobetjeningen måtte, så vidt sig göra läte, vid auktionsförrättningen närvara, till förekommande af oordningar och oloflig bränsvinsförsäljning, inen kontrollen härvid, sedan mörkret inbrutit, för kronobetjeningen försvårades och I 1 \
Besvärs- och Ekon.-Utshottets Betänkande M 15. ileras göromål ej heller medgåfve qvardröjande vid auktioner under en längre på aftonen utsträckt tid.
Utskottet kan emellertid nu ej undgå att finna, det de ofta förnyade framställningar rörande utsträckningen af den för auktioners förrättande å landet bestämda D I O tid, hvilka sålunda förekommit, vittna det allmoden anser en sådan utsträckning vara C? ö för sig gagnelig.
Polismaktens ingripande i den enskildes förfoganden synes ock, fastän välgörande då eljest sannolikt inträffande lagöfverträdelser, oordningar och rättsförnärmelser derigenom förekommas, ingalunda önskvärdt då skälig anledning till farhåga härutinnan ej längre förefinnes, och då det derföre lätteligen kan förr motverka iin befrämja sitt ändamål.
Förbudet mot bränvinsförsäljning å auktioner har nu redan flera år varit gällande och tillämpadt; auktionsmenigheten bör sålunda hafva förlorat vanan att vid dessa förrättningar finna spirituosa sig till förtäring erbjudna, och lockelserna till lönnkrogen vid auktionsstälien böra, tillika med de oordningar, hvilka genom starka dryckers försäljande vid auktioner framkallats, under dessa år blifvit i betydlig mån begränsade; — ett förhållande, som jemväl för särskilda orter blifvit af flere Utskottets ledamöter vitsordadt.
Tiden torde således nu vara kommen, då den af allmogen önskade förändringen kan ega rum och då ett lagstadgande bör upphäfvas, som, derest det qvarstode sedan behofvet deraf försvunnit, måhända snart blott skulle öka antalet af lagar, som ej vinna tillämpning.
Utskottet hemställer derföre vördsamt, det måtte Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om utfärdande af en författning, hvarigenom medeilves D ’ O u att auktioner å landet må alla tider af året forleå till klockan O 9 på aftonen.
Stockholm den 3 Januari 1 SCO.
Reservation anmäldes af:
Herr Silfverstolpe, F. O. »Emot Utskottets beslut att tillstyrka utsträckning af tiden för auktioners hållande på landet till klockan 9 om aftonen, äfven den mörka årstiden från den 15 Oktober lill den 1 Mars, får jag vördsamt mig reservera.
Jag anser att motionen icke bör till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, och det på följande skäl: 1:0 att nu gällande Kongl, kungörelse, af den 22 September 1848, är utfärdad Allm.
Besvärs- och Ekon.-U(skottets Betänkande, M 15.
15 i full öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid 1847 och 4 848 årens riksdag aflåtne underdåniga skrifvelse i ämnet, och att inga förtindrade förhållanden inträffat, som böra föranleda rubbning i hvad då ansågs riktigt; 2:0 att nu medgifna tid för auktioners hållande i allmänhet blifver fullt tillräck lig, om auktionsförrättarne iakttaga att börja auktionerna vid lämplig tid på förmiddagen, och icke dermed uppskjuta, såsom nu ofta sker, ända till 12, 1 å 2 på dagen; 3:o alt kontrollen mot utskänkning, vid auktioner, af bränvin eller andra brända eller distillerade drycker blifver betydligt svårare, då auktionstiden får utsträckas till sent på aftonen, sedan mörkret inträffat; 4:0 att äfven andra oordningar, dels på stället, dels vid hemfärden från auktionen, mycket lättare inträffa om nätterna, samt då äro mycket svårare både att fö rekomma och att upptäcka, än om folksamlingen åtskiljes tidigare om aftonen; 5:0 att ett till alla delar alldeles lika förslag, hvilket vid sista riksdagen framställdes och då af Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet behandlades i dess betänkande As 4 5, då ansågs icke böra föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd; och slutligen el 6:o ått frågan, enligt min tanke, är af alldeles för liten vigt för att böra föranleda till någon förnyad framställning af Svenska folkets representanter.»
Häruti instämde: Grefve Lewenhaupt, C. 31., Herr af Geijerstam. 0., Kontraktsprosten Falck och Kyrkoherden Ternström. 16 Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utskottets Betänkande M 10.
Ank. till Exp.-Utsk. den i Jan. 1800, kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning a/ väckta motioner om tillägg till 5 § i Kongl. Förordningen den 29 Augusti '1843 angående sockenstämmor i riket.
Dessa till
Utskottet remitterade motioner äro väckta inom Hedervärda BondeStåndet af Håkan Olsson från Christianstads län samt Joseph Oscar Almqvist från Norrbottens län.
Håkan Olsson har andragit, att å flera orter den åsigt gjort sig gällande att löntagare, fabrikant, handtverkare eller annan näringsidkare, som innehar eller eger fastighet, borde vid sockenstämma utöfva rösträtt endast efter fastighetens mantal och ej efter den bevillning, efter 2:dra Artikeln han i sin andra egenskap erlägger, genom hvilken lagtolkning denne således, till men för andre, mindre förmögne, åtnjöte-obehörig minskning i de kommunala afgifter, som efter berörde rösträtt beräknades.