Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med afseende på det förhållande, som äger rum emellan tillgången på näringskällor samt tillfällen till odling och industriel utveckling å ena sidan samt folkmängdens tillväxt å den andra, har en tabell blifvit upprättad för 25 år, som visar att folkökningen under samma tid utgjort öfver 20 procent inom Malmöhus, Kristianstads, Karlskrona, Kalmar, Vestra härad af Jönköpings, Halmstads, Bohus, Elfsborgs, Skaraborgs med undantag af Wartofta härad, Karlstads, Orebro med undantag af Öster-Nerikes fögderi, Finspongs, Bråbo, Memmings, Göstrings, Wifolka, Lysings, Dals och Aska härader af Linköpings, Westerdals fögderi af Kopparbergs samt Gestriklands och Södra Helsinglands fögderier af Gefleborgs län; mellan 10 och 20 ' 17 procent inom den öfriga delen af Jönköpings län, Wartofta härad af Skaraborgs, Oster-Nerikes fögderi af Orebro, den öfriga delen af Linköpings, Nyköpings med undantag af Akers, Daga och Selebo härader, Stockholms med undantag af Långhundra, Seminghundra och Erlinghundra härader, Olands härad af Upsala, Strömsholms, Bergslags och Wäsby fögderier af Westerås, samt de öfriga delarne af Kopparbergs och Gefleborgs län; och slutligen under 10 procent inom återstoden af rikets södra och mellersta delar, hvaribland förekomma större delar af Upsala och Westerås län med endast 2 till 6 procent.
Den största folkökningen på landet förekommer i Skåne, Blekinge, vissa delar af Kalmar och Kronobergs län, på Dalsland samt vestra och norra Wermland, der den utgör emellan 30 och 40 procent.
Med undantag af Skåne och södra delen af Dalsland, visa slättbygderna, i synnerhet der jordbruket förblifvit mera stationärt, den minsta folkökningen, särdeles inom Upland och Westmanland, hvaremot den uppgår till ett medeltal af något öfver 20 procent inom de distrikter, der större tillfällen till nya odlingar erbjuda sig, eller särskilda industrigrenar, såsom trävarurörelse och i mindre mån bergsbruk, gifvit tillfälle till arbetsförtjenst och nya bosättningar. 2.
Landtbruket.
Dels genom de från länen erhållna upplysningar och svar å särskilda af Kommittéen framställda frågor samt deraf föranledda öfverläggningar vid hållna sammanträden i landsorterna, dels genom jemförelse med de af Finans-Kommittéen benäget meddelade dit inkomna uppgifter om areal af odlad jord, belopp af årligt utsäde, skörd och konsumtion af landtbruksprodukter, antal hästar och boskapskreatur m. m., dels ock genom begagnande af Landshöfdingarnes senare Femårsberättelser, i GeneralLandtmäteri-kontoret befintlige sockenkartor, samt af trycket utgifna nyare statistiska landskapsbeskrifningar, har Kommittéen bemödat sig att hufvudsakligen utreda sådana landtbruksnäringens' förhållanden, som vid frågan om anläggning af nya, för hela riket gemensamma kommunikationer, efter Kommittéens tanke i främsta rummet böra ådraga sig uppmärksamhet, nämligen hvarest antingen öfverskotter af produkter förefinnas att försälja eller större konsumtionsbehof att fylla, äfvensom hvarest betydliga odlingslägenheter erbjuda en sådan utvidgning af landtbruket, att antingen framtida öfverskotter af dess produkter kunna emotses, eller en nu tilläfventyrs befintlig brist framdeles bör upphöra.
De resultater, hvartill Kommittéen härutinnan kommit, har den sökt att i allmänna drag åskådliggöra på bilagde statistiska karta öfver mellersta och 3 18 södra delarne af landet, hvarå särskilda trakter blifvit med olika färger utmärkte i mån af spannmålsproduktionens förhållande till konsumtionen, på sätt förklaringen å kartan närmare visar, eller så att ljusgul färg utmärker spannmålssäljande och ljusröd spannmålsköpande samt brun färgläggning sådana distrikter, hvilkas produktion ungefärligen motsvarar det egna behofvet.
Ej mindre svårigheten att noga bestämma gränserna emellan dessa särskilda 'i regioner och sjelfva de uppgifters beskaffenhet, hvarpå omdömet måste stödja sig, än ock anspråken på erforderlig tydlighet hos kartan, hafva hindrat
Kommittéen att utmärka mindre områdens olika natur så detaljeradt, sorn eljest kunde hafva varit önskvärdt.
I betraktande- derjemte af de årliga förändringar, som jordbruksnäringen är underkastad till följd af de stora både intellektuela och materiela ansträngningar, hvilka för närvarande uppbjudas till dess utvidgande inom alla delar af landet, har det förefallit
Kommittéen såsom mera ändamålsenligt att kunna,' så tillförlitligt som de erhållna upplysningarne medgifvit, åskådliggöra landets olika allmänna beskaffenhet i afseende på spannmålsproduktionen inom vidsträcktare områden, än att lägga vigt på förefallande relativt obetydliga och föränderliga undantagsförhållanden på enskilda punkter, hvilka i alla fäll ej kunna utöfva något hufvudsakligt inflytande på kommunikationernas blifvande rigtning.
Ehuru Kommittéen vid jemförelse emellan de uppgifter, som direkte till Kommittéen inkommit och dem som från Finans-Kommittéen blifvit meddelade rörande produktion och konsumtion af landtbruksprodukter, funnit dessa från ett större antal län och socknar betydligt afvikande från hvarandra, i det att i allmänhet uppgifterna till Finans-Kommittéen upptaga en lägre produktion och en större åtgång än de förra, förmodligen till följd af olikheten i ändamål, för hvilka de infordrats, och afsigter, förhoppningar eller farhågor, i hvilka de afgifvits, så har Kommittéen likväl genom noggrann granskning, rådfrågande af enskilda sakkunnige personer, upplysningar lemnade från handelsplatserna, jemförelser med Landshöfdingarnes Femårsberättelse!' samt med de uti General-Landtmäteri-kontoret befintliga beskrifningar till soékenkartor, hvaraf alltid flera från hvarje län varit att tillgå, särdeles uti förhållandena emellan den uppgifna arealen af odlad jord inom de flesta härader eller socknar och folkmängden samt totala jordområdet funnit en så vidt möjligt tillförlitlig grund för omdömet, hvilken gäller temligen regelmässigt för hela riket och, med tillbörligt fästadt afseende på jordens olika naturliga bördighet, klimatet, kulturens ståndpunkt samt folkets lefnadssätt och öfriga näringskällor, kunnat begagnas vid landets indelning uti sådana med afseende på spannmålsproduktionens förhållande till konsumtionen utmärkta distrikter, som den bilagde statistiska kartan utvisar; 19 samt att upprätta de i vidfogade bihang uppställda beräkningar öfver de qvantiteter af spannmål, som inom särskilda orter sannolikt omsättas.
Kommittéen har sålunda funnit följande större områden i allmänhet producera spannmål utöfver sitt behof för den egna konsumtionen, då dertill blott räknas den qvantitet, som åtgår för befolkningens och kreaturens underhåll samt till utsäde, nämligen: l:o.
Den Skånska slättbygden, innefattande nära hela Malmöhus och en stor del af Kristianstads län, hvarmed sammanhänger Blekinges kustland. 2:o.
Det inre af Småland, utgörande mellersta och östra delarne af Kronobergs och Jönköpings län. 3:o.
Större delen af Kalmar läns kust jemte Oland. 4:o.
Hallands och Bohus läns kust emot Kattegat, samt med den senare sammanhängande 5:o.
Wenerns bassin eller slättbygden omkring denna sjö, utgörande en betydlig del af Elfsborgs och Skaraborgs län samt den närmast sjön belägna mera uppodlade södra delen af Wermland. 6:0, Östergötlands slättbygd emellan Wettern och Östersjön. 7:o.
Mälare- och Hjelmare-dalen, utgörande
Nerikes slättbygd med en smalare landsträcka emellan denna och Wetterns norra ända, större delen af Södermanland, Westerås län emellan Mälaren i söder, samt bergslagen och den skogsbygd, sorn' följer
Dalelfvens nedra lopp igenom Upsala och Stockholms län, med undantag af den norra brukstrakten och en del af skärgården; samt slutligen 8:0.
En mindre del af Stora Kopparbergs län, utgörande trakterna omkring sjön Runn och Dalelfven emellan Avesta, Falun och Gagnef. Såsom i allmänhet icke frambringande spannmål motsvarande behofvet har Kommittéen utmärkt: l:o.
Spridda, mindre vidsträckta trakter på gränsen emellan Kronobergs och Jönköpings län å ena sidan, samt östra delen af Skåne, Blekinge, Kalmar län och Östergötland å den andra, blandade med sådana sorn dels hafva öfverskotter, dels * jemt fylla sitt behof. 2:o.
Den inre delen af Halland, vestra delen af Jönköpings och södra delen af Elfsborgs län; 3:o.
Den egentliga skogsbygden på gränsen af Linköpings, Örebro och Nyköpings län; samt 4:o.
Hela den öfra delen af landet, begynnande ifrån sjöarne Unden och Skagern, sträckande sig öfver Örebro och Westerås läns bergslager samt omfattande 20 vestra, norra och östra delarne af Wermland, nästan hela Dalarne och Gestrikland jemte en del af Uplands bruksdistrikt.
Af dessa distrikter erfordra likväl endast de tätare befolkade delarne al södra Westergötland, norra Wermland och öfra Dalarne spannmålstillförsel i större partier och från aflägsnare orter.
De delar af landet åter, som kunna anses med egna skördar för närvarande jemt fylla sitt spannmålsbehof, utgöra, såsom kartan visar, mindre sträckor på gränserne af ofvanbeskrifna spannmål säljande eller köpande större distrikter.
Dervid bör dock icke lemnäs oanmärkt, att, liksom
Kommittéen funnit de spannmålssäljande distrikternes områden under senast förflutna decennier hafva betydligen utvidgats, så utvecklas också jordbruket för närvarande inom de spannmålsköpande trakterna, så att dessas vidd med hvarje år förminskas och mindre områden derinom efter hand uppstå, hvilka ej allenast producera tillräckligt för det egna behofvet, utan ock kunna förse den närmare omgifningen med dess förnödenheter.
Dit kunna isynnerhet räknas Wermland, nedra delen af Dalarne, Gestrikland, öfra delen af Westmanland, skogstrakten på gränsen af Nerike, Södermanland och Östergötland, gränsdistrikterne emellan Östersjökusten och det inre af Småland, samt norra delen af Skåne och Blekinge, äfvensom vissa delar af det vestra Småland och södra delen af Elfsborgs län.
För öfrigt får Kommittéen i afseende på detaljerna i underdånighet åberopa den i korthet uppfattade speciela beskrifning öfver hvarje län, som är detta betänkande särskildt bifogad. 3, Skogsnäringen.
På enahanda sätt, som blifvit begagnadt i afseende på landtbruket, har Kommittéen sökt att utröna skogstillgångarnes förhållande dels till behofvet för byggnader och bränsle, dels med hänsyn på deras användande för särskilda industriela ändamål.
Af lätt insedda skäl har det dock härutinnan ännu mindre lyckats att vinna detaljerade upplysningar om areal, qvantitet af produkter samt konsumtionsbelopp.
Det sistnämda kan med någorlunda noggrannhet endast beräknas för bergsbruket.
Qvantiteten åter af olika skogsprodukter, som för närvarande åstadkommas eller framdeles kunna påräknas, är beroende af' alltför många derpå inverkande tillfälliga och oregelbundna omständigheter, för att kunna med någon säkerhet angifvas, då upplysningar i allmänhet saknas om arealen af den skogbeväxta marken och dess beskaffenhet. 21
På kartan äro endast sådana vidsträcktare trakter medelst brun streckning utmärkta, som i allmänhet sakna tillräcklig egen skogstillgång för byggnader och bränsle.
Till sådana distrikter, som på längre afstånd behöfva hämta fyllnad i dessa behof och således egentligen kunna sägas lida skogsbrist, anser Kommittéen endast böra räknas den Skånska slättbygden, Hallands och Bohusläns kust, Elfsborgs och Skaraborgs läns samt Östergötlands och Uplands större slätter.
Dessutom förekomma i Småland, Södermanland, Nerike och Westmanland närmast Mälaren mindre trakter, som visserligen behöfva tillförsel af skogsprodukter, men likväl kunna erhålla dessa från det närmare grannskapet, der tillräckliga tillgångar finnas.
Inom de trakter, der bergsbruk i större omfattning bedrifves, användes skogarnes afkastning utöfver befolkningens direkta behof, hufvudsakligen till kolning.
Sådant är uteslutande förhållandet i bergslagsdistrikterne emellan Wenerns norra kust och Gefle, samt delvis inom de öfriga bruksdistrikter, som på kartan äro utmärkta.
Trävarurörelse i större skala för export idkas förnämligast på Dalsland, i vestra och norra Wermland samt Dalarne, der vattendragen medgifva timmerflottning.
Derjemte finnas timmerskogar på temligen vidsträckta områden i norra och vestra delen af Jönköpings län samt på gränsen deremellan och Elfsborgs län ned emot Halland, i södra delen af Östergötland samt inom gränstrakterna af Kalmar, Jönköpings, Kronobergs, Karlskrona och Kristianstads län, på Tiveden i Skaraborgs län samt i södra delen af Nerike, norra Östergötland och en del af Södermanland.
Trävarurörelsen inom här uppräknade distrikter försvåras dock genom brist på flottleder och andra kommunikationer, så beskaffade och belägna, att större massor af timmer kunna derå, såsom på Dalslands, Wermlands och Dalarnes vattendrag, uppsamlas till försågning på ett och samma ställe, De speciela uppgifterna för särskilda län äro intagne uti förut omnämde bihang. 4.
Bergsbruket, Fabriks- och Binäringar. lill vinnande af upplysningar rörande bergsbruket har Kommittéen hufvudsakligen begagnat Bergs- och Kommers-Kollegiernes jemte Bergmästarnes senaste årsberättelser.
Då jerntillverkningen utan tvifvel är den vigtigaste i vårt land bedrifna bergverks-industri, har Kommittéen ansett sig böra på den statistiska kartan utmärka såväl de ställen der verkstäderna äro belägna, som beloppet af deras produktion i medeltal under åren 1855 till 1857, hvarigenom en åskådlig öfversigt vinnes af dess utbredning och fördelning öfver landet, äfvensom af näringens förhållande till nuva - 22 rande och ifrågasatta allmännare transportleder.
Sålunda äro masugnar utmärkta med blå och stångjernsverk med röda cirklar, samt medelbeloppet af åstadkommen årlig tillverkning utsatt med siffror inom cirklarne, utmärkande nyläster om 100 centner.
Likaså är medelbeloppet af årligen bruten jernmalm inom de vigtigaste grufvedistrikterna medelst siffror angifven, på sätt kartan närmare visar.
Enligt hvad såväl oftanämde karta, som den i bihanget intagna detaljerade beskrifning ådagalägger, finnas landets rikaste jernmalmstillgårigar inneslutne inom en krets, sträckande sig från sydvest till nordost af 15 mils längd från och med Filipstads bergslag i Wermland till och med Svärdsjö socken i Dalarne och Thorsåkers i Gestrikland, samt 6 mils bredd, innefattande, utom förenämde distrikter, norra delen af Orebro, nordvestra delen af Westerås samt sydöstra delen af Kopparbergs län.
Den årliga jernmalmsbrytningen inom denna krets har i medeltal de senare åren utgjort i rundt tal 7,100,000 centner, eller nära 84 procent af hela rikets samtidiga malmvinst, som uppgått till 8,457,417 centner.
Då denna krets och dess närmaste grannskap till följd af sin bergiga natur dels icke egnar sig till odling för ett större åkerbruk, utan mera för skogsproduktion, dels inom sig äger parallelt med malmgångarne strykande kalkstenslager, har tackjernstillverkningen likaledes derstädes koncentrerat sig, så att dess belopp inom samma krets, med utsträckning allenast åt vester närmare Klarelfven i Wermland, åt söder till Nerikes slättbygd och åt öster till Gefle, eller till 19 mils längd med 5 till 11 mils bredd, samtidigt stiger till 3,084,000 centner, utgörande 80 procent af hela rikets tackjernsproduktion, som samma år i medeltal varit 3,840,336 centner.
Inom samma gränser har stångjernstillverkningen utgjort omkring 1,080,000 centner, eller något öfver 37 procent af produktionen inom hela riket, hvilken uppgått till 2,891,262 centner.
Af den erhållna malmen kunna ungefär 6,600,000 centner antagas hafva blifvit använda till tackjern inom den ifrågavarande kretsen, och således omkring 500,000 centner varit disponibla för tackjernstillverkning på andra orter.
Till stångjernstill verkningen hafva omkring 1,350,000 centner tackjern inom samma område konsumerats, hvadan öfverskottet utgör omkring 1,734,000 centner, deraf dock 134,000 centner torde hafva åtgått till andra ändamål i grannskapet af produktions-orten.
De qvantiteter, som blifvit transporterade till orter utom det egentliga bergslagsdistriktet, utgöra således il runda tal:
Malm 500,000 centner.
Tackjern ......
1,600,000 » Stångjern , 1,000,000 » 23 efter afdrag af hvad som sannolikt förbrukats inom orten, under det att transporterna i och för jernhandteringen inom den ifrågavarande kretsen omfattat nära 8,000,000 centner malm och tackjern, utom en qvantitet af vid pass 900,000 läster kol från skogarne till hyttor och stångjernsverk, i vigt utgörande omkring 6,750,000 centner, eller sannolikt närmare 90 millioner kubikfot vedmassa, motsvarande i vigt 40 millioner centner och fordrande en skogsyta af 70 ä 80 qvadratmil, — ett förhållande, tydligen hänvisande på den nödvändighet, som åstadkommit den svenska jerntillverkningens fördelning i många spridda mindre verkstäder, då brännmaterialet dels måste sammandragas från vidsträckta ytor, dels är i proportion både tyngst och mest skrymmande för transporter.
Dessa betydliga transporter inom bergslagsorterna verkställas merendels i alla sina spridda rigtningar vintertiden med dragkraft och hafva hittills endast på få ställen kunnat medelst andra kommunikationer sammanföras i större massor, der nämligen sådana transporter med större eller mindre fördel kunnat förenas om samma rigtning, som utförseln af de produkter fordrat, hvilka skolat till andra orter försändas.
Från dessa behof, skilda eller förenade, härleda sig båtlederne eller jernvägarne i östra delen af Wermland, jernvägen från Nora till Orebro och Arboga, Stribergs jernväg i Nora bergslag, Grängesbergs jernväg och Hörkens kanal i Grangärdes socken, Strömsholms kanal med Norbergs och Wessman-Barkens jernvägar i Westerås och Kopparbergs län, samt i någon mån Gefle-Dala jernväg.
På sådana behof grunda sig ock de uttalade önskningarne om mindre jernvägar vesterut från Filipstads bergslag till Klarelfven, från trakten af Nora till sjön Möckeln och Timselfven i Karlskoga, från Linde till den färdiga delen af KöpingIdults jernväg, från Skinskattebergs och Heds socknar utmed Hedströmmen till Köping, från sjön Wessman i Grangärde till Dalelfvens och Siljans vattensystem, från Norbergs bergslag till Gestrikland, samt af en större jernbana från Dalarne mot Westerås.
De effekter, som för närvarande transporteras från ofvannämde stora bergslagsdistrikt till orter utom detsamma, äro, så vidt sådant kunnat summariskt utrönas, i runda tal följande:
Jernmalm från Nora bergslag till sydvestra Nerike, direkte på vintervägar 80,000 centner. * » till sydöstra Nerike öfver Örebro . 150,000 » 8 8 » till Mälaren för vidare försändning*) 50,000 » ')
Under innevaran^ jr börjad afsättning. 24 Jernmalm från Grangärde <j>ch Norrberke till öfra Dalarne . . . 150,000 centner, från Norberg till!Mälaren för vidare försändning sjövägen 40,000 » » » lill andra orter utom distriktet landvågen 30,000 » em från Filipstads bergslager dels direkte landvågen vesterut, dels öfver Kristinehamn och Wenern samt på transportlederna i vestra Wermland och på Dalsland . från Orebro läns n orra och mellersta bergslager till samma trakter öfver Kristinehamn samt till Westergötland . från d:o d:o till södra Nerike, samt en del af Södermanland och Östergötland öfver Orebro från d:o d:o till de nedra bruken i Fellingsbro härad samt vestra delen af Westerås län från WFsterbergslagen i Dalarne direkte till bruken vid och omkring Hedströmmen från d:o jemte Norbergs bergslag till verken omkring Strömsholms kanal från d:o till Mälaren för vidare försändning .... från Westerbergslagen till öfre Dalarne från d:o till trakten af Gefle 440.000 270.000 70.000 100.000 150.000 100.000 350,000 60.000 60,000 Stångjärnet från bergslags-distriktet, utgörande omkring 1 million centner, afsändes från östra delen af Wermland och vestligaste delen af Orebro län samt Wester-Dalarne öfver Karlstad, Kristinehamn eller Hult till Göteborg, till belopp af ungefär 350,000 från nordöstra delen af Örebro län öfver Arboga till Stockholm 100,000 från öfra delen af Hedströmmen, Skinskatteberg och en del af WFsterbergslagen till Stockholm öfver Köping 130,000 från Norbergs bergslag, Wester- och Österbergslagen öfver Strömsholm eller Westerås till Stockholm . 250,000 från Österbergslagen i Dalarne och Gestriklands bergslag till Gefle 170,000 » sammanträffande på alla dessa vägar med samma slags effekter från flera jernverk, belägna emellan det egentliga bergslags-distriktet och de stora vattendragen.
Med Med afseende på skogarnes beskaffenhet inom detta distrikt kan antagas, att tackjerns- och stångjerns-produktionen, efter nu begagnade metoder, föga kommer att ökas, om icke den ena på den andras bekostnad, hvaremot jernmalm utan tvifvel kan brytas till ett vida högre belopp än hitintills, om afsättning sådant föranleder.
Dock gäller detta omdöme företrädesvis Nora, Lindes, Norbergs och Grangärdes jernmalmsfält, hvarest godartade malmer om 50 procent jernhalt och deröfver vid en del grufvor brytas för jemförelsevis lägre priser än annorstädes i mellersta delen af riket.
Till större delen belägna i grannskapet af redan färdiga jern- och vattenvägar, som alla leda till Mälaren, äro de för närvarande tillgängliga att för billigt pris transporteras till alla nära Östersjökusten och en del af de inre stora vattendragen befintliga skogstrakter.
Deremot saknas så billiga transportmedel från de närmast belägna grufvefälten till öfre Dalarnes vidsträckta skogsmarker, att en jerntillverkning, motsvarande skogarnes möjliga afkastning, derstädes ännu kunnat uppkomma.
Dannemora och angränsande jernmalmsfält i Upsala län lemna endast material för de spridda verkstäderna deromkring och i Stockholms län, jemte några grufägarne tillhöriga masugnar i Norrland.
Jernmalmslagren inom den öfriga mellersta och södra delen af landet äro, så vidt ännu kändt är, med undantag af Taberg i Småland samt en och annan fyndighet på Östersjökusten, ej af större omfång, än att deras afkastning konsumeras vid grufägarnes egna verkstäder, helst desamma, med få undantag, ej brytas till sådant pris i förhållande till deras beskaffenhet som medgifver längre transporter.
Hvad åter Tabergs malmfyndighet beträffar, så lägger dess ringa jernhalt, oaktadt det låga brytningspriset, oöfverstigliga hinder i vägen för ett vidsträcktare användande deraf, helst för tillverkningen af 1 centner tackjern erfordras till och med 4 centner bruten malm och nästan hela afkastningen af 1 tunnland ordinär skogsmark.
Den på Tabergsmalm grundade tackjernstillverkningen i Jönköpings län af ungefär 60,000 centner årligen, erfordrar således en skogsvidd af lika många tunnland samt öfver 200,000 centner malm, och kan följaktligen endast äga rum på spridda lokaler inom en, af de i alla händelser betydliga transportkostnaderna sammanräknade för skog och malm begränsad, krets omkring malmberget.
De orter, der tackjernstillverkning, till följd af billigare kommunikationer från de förut beskrifna ymnigare malmtillgångarne i bergslagsorterna, möjligen skulle kunna uppstå eller utvidgas inom de sydligare delarne af landet, synas, med afseende på skogstillgångar och om andra förhållanden dertill gifva anledning, vara södra delen af Nerike och norra delen af Skaraborgs län, vestra Wermland och Dalsland, norra delen af Kalmar län jemte några skogsrikare trakter af Östergötland och möjligen inre 4 26_ delar af Småland, derest icke förbättrade kommunikationer derifrån till hafvet och derigenom öppnade afsättningsvägar för tiävaror så höja värdet af återstående skog, att det pris sorn jerntillvcrkuingcn kan betala för kol ej ersätter det dermed förenade jemförelsevis kostsammare skogsarbetet.
Söder om det egentliga bergslagsdistriktet finnes ingenstädes, med undantag af Tabergs bergslags ringa produktion, någon tackjernstillverkning i större skala eller koncentrerad inom någon trångare krets för försäljning till andra orter.
Endast de spridda sjömalmsmasugnarne i Småland afyttra dels gjutgods inom orten, dels gjuttackjern till de stöiTe gjuterierna flerestädes inom och utom riket, ehuru till mindre betydande qvantiteter.
Då de flesta sjöar inom nämde provins äga tillgångar på jernmalm, är anledning att antaga, det en i någon mån ökad produktion skulle blifva följden af de utvidgade afsättningstillfällcn, som nya kommunikationsmedel kunna erbjuda, ehuru den likväl alltid kommer att inskränkas inom det belopp, som tillgången på brännmaterial medgifver.