Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr, äfvensom att, derest anslag till uppförande af nybyggnad för pathologiskt-anatomiska institutionen varder beviljadt, ytterligare en vaktmästare med aflöning af 500 Ridr må, när denna byggnad varder till begagnande upplåten, fä vid institutet antagas; — samt att anslaget till vård, underhåll och förökande af samlingarne m. m. varder med 800 R:dr förhöjdt; kommande, så framt framställning i ofvanberörda hänseende af Eders Kongl. Majit till Rikets Ständer aflåtes, den äskade förhöjningen i institutets årliga anslag att uppgå till 17,700 R:dr, jemte ett anslag på allmänna indragningsstaten för Professoren Friherre von Duben af 300 R:dr; hvaremot, i händelse Kongl. Maj:ts redan framställda förslag att den på Carolinska institutets stat upptagna lön åt läraren för barnmorske-eleverna i Stockholm varder uppförd under rubriken: »barnmorske undervisningen och barnbördshusen», institutets stat komme att med 3,000 R:dr minskas.
Departements-chefen ett af honom uppsatt förslag till nådig Proposition i ämnet till Rikets Ständer, och hemställde, att Kongl.
Majit, med gillande af detta förslag, sådant det finnes detta protokoll vidfogadt, Bil.
Litt. A., måtte i nåder tillåta, att nådig Proposition finge, i enlighet dermed, till Rikets Ständer expedieras.
Departements-chefen yttrat och hemställt, och hvaruti Stats-Rådets öfrige ledamöter instämde, täcktes Hans Majit Konungen till alla delar gilla och bifalla.
Ex proiocollo N. Fredr.
Proposition N:o 80. 23 N:o ©O.
Auk. lill Exp.-Utsk. den 2 Wars 1803, kl. 10 I. m. Kongl.
Maj.ts nådiga Proposition till Uikets Ständer i fråga om de till åtskilliga stadsskolor inom Lunds stift äfvensom Hallands län utgående klockare-pensioner samt landtgillen af klockai'ebol; Gifven Stockholms Slott den 13 Februari 1863.
Sedan upplyst blifvit, att utom den till vissa stadsskolor från församlingar inom så väl Lunds stift som Hallands län anslagna s. k. klockare-helgonskylden, hvilken redan blifvit af allmänna medel ersatt oell till församlingarna återställd, äfven andra afgifter från klockare-lägenheter inom nämnda stift och län under namn af landtgillen och klockarepensioner af ålder utgått samt ännu utgå till åtskilliga stadsskolor derstädes, så och efter det framställningar blifvit hos Kongl. Majit gjorda derom, att sagde afgifter måtte få till klockarelägenheternas innehafvare återgå och skolorna beredas ersättning för de inkomster, som de sålunda skulle förlora, har Kongl. Majit anbefallt vederbörande att, i anledning af berörJa framställningar, afgifva underdåniga utlåtanden; och har pä grund häraf utredning blifvit verkställd rörande ej mindre tillkomsten än ock beloppet af ifrågavarande afgifter; af hvilken utredning inhemtas, såsom Stats-Råds-protokollet för denna dag närmare utvisar: dels i förstnämnda hänseende att utgörandet af sagda afgifter, liksom fordom af helgonsky Iden, ytterst grundar sig pä stadgandet i Danska ordinantien af år 1539, att de landtsocknar, som voro belägna på nära afstånd från städerna skulle taga sig klockare bland skolornas lärjungar och låta desse få »den vauiiga räntan till deras studering»; att i följd häraf skolornas lärjungar, i egenskap af klockare i de närgränsande socknarna kommo i besittning ej mindre af den från församlingarna utgående, till klockarelönen hörande helgonskylden, än ock af ränta eller landtgille af klockarebolen der sådana funnos; att sedermera äfven klockarne i de församlingar, som voro belägna på betydligare afstånd från städerna, och hvarest i följd deraf klockaretjensterna ej bestridas 24 Kongl.
Proposition N:o 8U. af skolornas lärjungar eller deras vikarier, blefvo ålagda att till skolorna lemna en del af sina inkomster, »allteftersom de kunde åstadkomma», hvilka afgifter, som erhöllo namn af klockarepensioner, likväl för närvarande utgå från ett ganska ringa antal församlingar; dels ock vidkommande beloppet af merberörda afgifter, att detsamma utgör, för Lunds stift, landtgillen: 50 tunnor 33 kappar råg, 133 tunnor 3 kappar korn, 51 tunnor 30 kappar hafre jemte 211 R:dr 68 öre R:mt i penningar, och Idockarepensioner: 30 kappar råg, 58 tunnor 24 kappar korn och 39 R:dr 37 öre R:mt i penningar, tillsammans, efter medeltalet af markegångspriserna å sagde spanmål för de 10 åren 1851—60, i värde motsvarande 5,697 R:dr 8 öre; samt för Hallands län, landtgillen: 8 kappar råg, 8 kappar korn, 1 tunna 16 kappar malt, 24 Lii, 10 # smör, 14 lass bokved och 17 R:dr 32 öre i penningar, i värde motsvarande 540
R:dr 60 öre; varande i sammanhang härmed jemväl upplyst, att pedagogen i Cimbrishamn, såsom tillika innehafvare af klockarebeställningen i Jerrestads församling, i sådan egenskap uppbär 198
R:dr 56 öre, samt af enahanda skäl pedagogen i Falkenberg, af den till klockarebeställningen i Falkenbergs stads- och Skrea landtförsamlingar hörande lön ett belopp af 260 R:dr, hvilka belopp äro i dessa pedagogers å stat uppförda aflöning inberäknade.
I afseende å det ifrågaställa utbytet mot kontant statsanslag af förenämnde, vissa skolor anslagna, inkomster, hvilket utbyte af Domkapitlen i Lunds och Göteborgs stift blifvit i underdånighet förordadt, har Kongl. Maj:ts och Rikets Kammarkollegium, uti sitt i ämnet afgifna utlåtande, underdånigst anfört, att klockarebolet! äro anslagna till boställen och aflöning för klockarne, — att de förhållanden, på grund hvaraf inkomsterna fått och ännu få af skolorna uppbäras, långt för detta upphört, — att helgonskylden, hvilken på enahanda grund skolorna tillkommit, redan blifvit med statsanslag ersatt, — att klockarepensionerna härleda sig från ett frivilligt medgifvande af de vid deras första uppkomst varande klockare, — att det alltid måste innefatta en obillighet, att den ena tjenstemannen skall af den hans syssla anslagna inkomst afstå något för att aflöna en annan, hvilken obillighet i förevarande fall vore så mycket större, som inkomsterna vid klockaretjensterna i allmänhet inom Lunds stift voro mindre betydliga, samt att ett sådant allöningssätt för skolorna, som det nu ifrågavarande, icke kan annat än å ena sidan föranleda tvister och rättegångar och å den andra medföra både mera osäkerhet om skolornas verkliga inkomster och ett mera inveckladt räkenskapssätt, än som med en annan aflöningsmethod skulle ifrågakomma, — med afseende å hvilket allt Kammar-kollegium i underdånighet tillstyrkt, att nådig Proposition måtte till Rikets
Ständer aflåtas om anvisande af statsanslag till ersättning åt skolorna för ej mindre landtgillena af klockarebolen än äfven klockarepensionerna.
Då omförmälda utbyte berör deras rätt, som för närvarande på grund af full magt innehafva dessa inkomster, har Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-kontor, hvars ut låtande - Kongl.
Proposition N:o 80. ‘ib låtande i detta mål jemväl blifvit infordradt, efter det vederbörande lärare blifvit hörde, dervid några förklarat sig villiga att afträda de dem å lön anslagna iandtgillen och klockarepensioner mot ersättning efter deras i staten beräknade värde, andra fordrat ersättning efter årlig markegång samt några yrkat att fortfarande fä oförändrade bibehålla sina ifrågavarande inkomster underdånigst hemställt, att på det frågan sådant oaktadt må kunna i hufvudsaken afgöras utan att någons rätt trädes för nära, följande allmänna grunder måtte vid beräknandet af det erforderliga ersättningsanslaget tillämpas, nemligen: att för de till vissa allmänna kassor nu anslagna belopp i penningar och spanmål, ersättningen bestämmes att utgå med motsvarande permingebelopp oclj, med stöd af 1 § uti nådiga Kungörelsen den 11 Maj 1855, angående sättet för grundräntors och kronotiondes utgörande, för spanmålen efter årligt medel-markegåqgspris; att de lärare, som förklarat sig nöjda att undfå ersättning efter statspriset, uppföras till erhållande af motsvarande kontant belopp; att äter för de lärare, hvilka icke gjörl nyssnämnd-a medgifvande, men dock vilja utbyta ifrågavarande inkomster, ersättningen visserligen, under det nuvarande innehafvare qvarstå vid sina befattningar, bör bestämmas efter årlig markegång; meri att, då det ej kan ifrågakomma, att normalbeloppen å dessa lärarelöner skulle undergå någon förändring, den del af ersättningen, som må komma att ökas öfver nämnda belopp, upptages såsom en för nuvarande lärare personel lönetillökning, hvilken då densamma för öfrigt måste komma att bero af ärligt markegångspris, Stats-kontoret ansett böra skiljas från den öfriga ersättningen och utgå från allmänna Indragningsstaten; samt att de lärare, som helt och hållet vägrat att ingå på något utbyte, måtte för sin tjenstetid bibehållas vid nu innehafvande förmåner, men ersättningsanslag ändock uppföras till det belopp, hvartill deras inkomster äro uti stat beräknade, för att vara disponibla, i händelse dessa lärare skulle, med frångående af nu gjorda yrkandep, medgifva ett sådant utbyte, eller lemna sina innehafvande beställningar, men, intill dess sådant sker, från den tid, öfriga klockare blifva från likartade utgifter befriade, fördelas emellan de klockare, som sålunda fortfarande få vidkännas afgifter till lärare vid elementarläroverk.
Med tillämpning af dessa hufvudsakliga grunder har Stats-kontoret, uppå skäl, som i ofvan omförmälda Stats-Råds-protokoil finnas upptagna, funnit till ersättande af nu utgående Iandtgillen och klockarepensioner erfordras, för Lunds stift ett anslag af dels kontant 2,957
R:dr 31 öre och dels oindelt spanmål 303 kubikfot 4 kannor med ett beräknadt förslagsvärde af 606
R:dr 80 öre, eller tillsammans 3,564 R:dr 11 öre, hvilket anslag, enligt hvad Stats-kontoret tillika föreslagit, borde vid uppförandet å Riksstaten upptagas: lith. till R.
Prot. 1802 bi 1803. t Sami. 1 Afil. 2 Iland. 13 Haft 4 26 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 80. å 7:de Hufvudtiteln, under anslaget till städers friheter (till Helsingborgs stad) med ett belopp af R:dr 340: 20. å 8:de
Huf vudtiteln, under anslaget till elementarläroverken, med » 2,960: 92. och under anslaget till pedagogier och folkskolor, med ....
» 42: 99. samt å 9:de
Huf vudtiteln och allmänna Indragningsstalen, med » 220: — och för Hallands län ett anslag af 302 R:dr 37 öre, hvaraf borde uppföras å Rikssta— tens 8:de
Hu fvudt it el under anslaget till pedagogier och folkskolor R:dr 262: 57. samt å 9;de Hu/vudtiteln och allmänna Indragningsstalen, med » 40:
— I anledning af hvad sålunda förekommit vill Kongl. Maj:t, uppå de skäl Kammar-kollegium anfört och med gillande af hvad Stats-kontoret hemställt, af Rikets Ständer äska ett anslag af 2,957
R:dr 31 öre samt 303 kubikfot 4 kannor oindeld spanmål med ett förslagsvärde af 606
R:dr 80 öre eller tillhopa 3,564 R:dr 11 öre för Lunds stift och 302 R:dr 57 öre för Hallands län, att, pä sätt Statskontoret föreslagit, å Riksstaten uppföras såsom ersättning för omförmälda algifter, på det dessa till klockarelönerna ursprungligen hörande inkomster må oafkortade få utgå till tjensternas innehafvare; hvarjemte och då skäligt synes att klockarebelättningarne i Jerrestads samt i Falkenbergs stads- och Skrea landtförsamlingar skiljas från de pedagogbeställningar, hvarmed de ännu äro förenade, och klockarne i nämnda församlingar få komma i åtnjutande af enahanda förmåner som deras vederlikar, Kongl. Maj:t tillika, på det sådant må kunna ske, vill i nåder föreslå Rikets Ständer att å Riksslatens 8:de Hufvudtitel under anslaget lili pedagogien och folkskolor anvisa ett ytterligare belopp af 458 R:dr 56 öre till betäckande af den brist i vederbörande pedagogers fastställda aflöning, som genom berörda inkomsters upphörande mäste uppstå.
De till ärendet hörande handlingar skola tillställas det Utskott, hvartill samma ärende varder hänvisadt; och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med ali Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen.
C A11L. C. J. Thyselius.
Proposition N:o 80 27 Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 13 Februari 4863.
Hans Excellens Herr Slatsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld, Härefter yttrade Departements-chefen, Statsrådet Thyselius:
Sedan med anledning dels af Kongl. Maj:ts oell Rikets Kammar-kollegii uti underdånigt utlåtande den 17 December 1858, angående Helgonskylden till vissa stads— skolor inom Lunds stift, gjorda hemställan om upphörande af den till åtskilliga skolor i samma stift utgående afgift under namn af klockarepensioner, dels ock af en utaf P. H. Hansson, II.
Nilsson m. 11. klockare inom nämnda stift framställd underdånig anhållan, att dä arrenden eller landtgillen af åtskilliga klockareboställen till lärdomsskolorna utgöras, Kongl. Maj:t täcktes i nåder af Rikets Ständer äska till betäckande häraf erforderligt anslag, på det att klockarne måtte komma i fullt åtnjutande af de boställs—jordar, som äro dem af ålder anvisande — Kongl. Maj:t uti nådigt
Bref den 17 September 1856 anbefallt
Domkapitlet i Lund ej mindre att inkomma med fullständig utredning rörande beloppet af klockarepensionerna och de handlingar, på hvilka de grunda sig, än äfven att i sammanhang dermed afgifva utlåtande öfver den väckta frågan om de af ålder till klockaretjensterna anslagna boställs-jordar och de från dem utgående iandtgillen, så har till fullgörande af denna befallning
Domkapitlet, uti skrifvelse deri 30 November 1859, dels redogjort för såväl tillkomsten af dessa från klockarne utgående afgifter, som ock hvarifrån och till hvad belopp de för närvarande erlades, dels äfven i fråga om ofvannämnda af vissa klockare gjorda ansökning, uppå 28 Konr/l, Maj:te Nåd.
Proposition N:o 80. anförda skäl till densamma tillstyrkt nådigt bifall; och har sedermera Kammar-kollegium blifvit i ämnet bordt samt, efter granskning af de från Domkapitlet inkomna uppgifter samt infordrande af nya sådana och deras jemförande med staten och öfriga handlingar, underdånigt utlåtande den 8 April 186i afgifvit, hvarjemte Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-kontor, beträffande det anslag, som med afseende å deras rätt, hvilka nu innehafva ifrågavarande inkomster, skulle erfordras i händelse Rikets Ständer medgåfve afgifternas upphörande mot ersättning af statsmedel, efter vederbörande lärares hörande med infordradt underdånigt yttrande den 29 nästlidne Januari till Kongl. Maj:t inkommit.
Vidare hafva, då jemväl inom provinsen Halland, förutom den Helgonskyld, som genom nådiga Brefvet den 17 September 1856 blifvit till församlingarne återställd, åtskilliga andra afgifter i egenskap af ränta eller landtgille utgått och ännu utgå från klockarebolen till vissa stadsskolor, Anders Gudmundsson och Anders Nilsson, begge Riksdagsfullmägtige från Hallands län, sedan de erfarit att fråga om upphörandet af dylik ränta och landtgille, hvad Lunds stift anginge, blifvit väckt och berodde på Kammar-kollegii utredning, uti skrifvelse den 29 Oktober 1860 underdånigst anhållit, att, såvidt sådant kunde ske, en likartad utredning måtte verkställas äfven för Hallands län samt berörda räntor och landtgillen för lägenhetsinnehafvarne upphöra på samma sätt, som för Lunds stift kunde i nåder varda stadgadt.
I anledning hvaraf och sedan Kammar-kollegium, anbefaldt att häröfver afgifva underdånigt utlåtande, i frågan hört Domkapitlet i Göteborgs stift samt med ledning af ej mindre de Domkapitlets skrifvelse åtföljande yttranden från vederbörande rektorer och klockare, äfvensom de ytterligare upplysningar, Kollegium funnit skäl infordra, än och andru för Kollegium tillgängliga handlingar, under den 22 Augusti 1861 meddelat utredning rörande detta ärende, jemväl Stats-kontoret i afseende å det till ersättande af sistnämnda afgifter erforderliga statsanslag under den 27 December näsllidet år sig i underdånighet utlåtit.
Af handlingarne i detta mål inhemtas följande:
Hvad angår sjelfva tillkomsten af ifrågavarande landtgillen och klockarepensioner inom Lunds stift, så grundar sig, enligt hvad Domkapitlet i nämnda stift anfört, de lärda skolornas rätt att under en eller annan titel uppbära inkomsten af klockarelägenheter ytterst på stadgandet i Christian III:s ordinantie af år 1539, alt de landssocknar, som voro belägna något nära köpstäderna, skulle taga sig »sokndeigner» bland skolpiitarne och låta dessa få den »vanliga rentan» till deras »studering».
Den Danska national-synod, som var samlad på Antwortskow år 1546, upprepade detta stadgande och tiliade i detsamma hufvudsakligen intet annat, än alt til skolorna skulle anslås klockarelägenheterna företrädesvis i sådana socknar, som voro ej längre frän städerna belägna, än att »skoledeignerne (Scholastici aeditui) kunde efter förrättad tjenst i kyrkorna redan söndagsqvällarne återkomma till staden.
Det vur först Fredrik II:s mandat den 23 Mars 1568, som föreskref 2 mil såsom det afstånd, Kongl. Majus Nåd.
29 inom hvilket skolorna hade att disponera öfver klockarelägenheterna.
I det skolorna till följd af dessa anordningar, genom sina mera försigkomna lärjungar, i en mängd församlingar hade att ombesörja kyrkosången och den klockarne eljest åliggande skyldigheten att åtminstone en gång i veckan undervisa allmogens barn i kristendomen, kommo de i åtnjutande af de klockaretjensterna i samma församlingar anslagna löneinkomster, hvartill också hörde »slädsmål» och ränta af klockarebolen, der eljest sådana funnos.
Att dessa skoleklockare (skoledegne), äfven kallade »Löbedegne», till skilnad från »Saededegne», eller »bosiddende, residerende Degne», skulle frestas, ja nödsakas att försumma sin skolgång, var i ögonen fallande.
Det dröjde derföre icke länge, innan man allmänneligen i stället för desse »Löbedegne» anställde fasta såkallade »Substituter».
Lundensiska synodal-anteckningar från åren 1620—1630 och Christion lV:s Recess af år 1643 omtala sådana, utan att antyda, att de kyrkobetjente, som så benämnas, vore någonting nytt.
Genom antagande af dylika substituter upphörde skolornas rätt till inkomsterna af klockaretjensterna att vara förenad med motsvarande skyldighet att samma tjenster bestrida; och det ålåg skolorna numera endast att af berörda inkomster afstå någon del till substituternas aflöning, hvartill likväl, enligt synodal-anteckningar från 1650-talet, äfven församlingarne skulle uppmanas att bidraga.
Att klockarebolen på flera ställen åt dessa substituter utan städja eller annan afgift upplätos, är sannolikt redan af den omständigheten, att antalet af sådana klockarebol, från hvilka för närvarande boställsränta lill skolorna utgår, är ganska ringa i förhållande till antalet af de pastorater i hvilka skolorna uppburit klockare-helgonskyld.
Sedan, efter det Skåne och Blekinge kommit under Svenskt herravälde, skolornas rättigheter i afseende på klockarebolen i allmänhet blifvit stadfästade genom samma Kongl.
Resolutioner, hvarigenom deras rätt till klockare-helgonskylden tryggats, gjordes år 1798 någon inskränkning i skolornas fria dispositionsrätt öfver de förra, i det nemligen genom nådiga Brefvet till Kammar-kollegium den 9 Januari nämnde år förordnades, att vid inträffande klockareledighet — rättare substitutledighel — i de församlingar, der skolebetjeningen funnes ega städsmålsrätt till klockarebolet, den som till klockare antoges, skulle vara berättigad att klockarebolet nyttja och bruka mot årlig ränta, hvarom i händelse densamma ej redan till något visst belopp af ålder varit stadgad, klockaren hade att för sin tjenstetid med vederbörande skolebeljente ingå öfverenskommelse, hvilken Landshöfdingen med Biskopen egde pröfva och gilla; samt, att, när vederbörande ej kunde förenas om vilkoren, desamma af Landshöfdingen och Biskopen dem borde föreläggas; och skulle ett sådant slutet kontrakt endast gälla för den klockares tjenstetid, som deruti ingått, och således den vid hvarje klockareledighet träffade öfverenskommelse af Landshöfdingen och Biskopen ånyo pröfvas.
Hvad särskildt vidkommer de så kallade klockarepensionerna, så måste benämningen »pension» här tagas i samma betydelse, hvaruti den i äldre handlingar all - 30 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 80. manneligen förekommer, nemligen i den af afgift, vare sig i penningar eller annat; och med klockarepension
(Degnepension) förstod man en afgift, som klockare till någon lärdomsskola erlade.
Otvifvelaktigt är, att det var de s. k. »bosiddende» eller »saededegnene» och icke substituterne, som mäste vidkännas utgörandet af dylika pensioner.
Sedan det en gäng kommit derhän, att klockarelägenheterna ansågos som ett slags beneficier för skolungdomen, läg det också nära till hands, synnerligast vid den tid, då skolorna började låta kyrkosång och barnaundervisning ombesörjas af substituter, men ändock bibehöllo klockare-inkomsterna, att till skolornas basta beskatta äfven de lägenheter, som icke träffats af ofvan anförda stadganden i 1559 års ordinantie och i 1568 års mandat.
Det första spår till påbud om utgörandet af dylika pensioner, som i Domkapitlets arkiv kunnat påträffas, funnes i Christian IV:s Bref den 28 Juli 1618 till Biskopen i Lund, i hvilket Bref det heter: »eftersom Wl erfarit att »bosiddendes deigner» der uti Lunds stift hitintills intet hafva contribuerat till skolorna der uti stiftet, oaktadt sådant efter ordinantzen borde hafva skett, så bedje WI eder och vilje, att I med prostarne tillhållen enhvar »bosiddendes deign», till hvilken WI eller värt Clerici der uti Lunds stift jus patronatus hafva, en part af deras inkomst, allteftersom de kunna åstadkomma, till skolorna, som samma kyrkor med deigner eljest borde förse, att contribuera.»
Att detta Bref i vanlig ordning blifvit publiceradt på Prostmötet (Landemödet) i Lund samma år och att beslut om dess befordrande till verkställighet dervid fattats, utvisade i Domkapitlet befintliga synodal-anteckningar för året, i hvilka det omförmäles, alt alla landtklockare, som lydde under Konungen eller Kapitlet, skulle med tiondedelen af sina inkomster bidraga till närmast belägna skolas underhållande.
Att emellertid ofvannämnda Kongl, föreskrift och det beslut, som på grund deraf på berörda möte fattats, icke fullständigt blifvit satte i verkställighet, torde kunna slutas af den omständigheten, att åtminstone under sednast förflutna 150 år pensioner icke på långt när crlagts af alla de klockare, som enligt stadgandet varit dertill förpligtade, såvida man icke heldre ville antaga — hvartill också något skäl funnes för handen — att afgifterna till en början allmänneligen utgått, men sedermera, af en eller annan anledning, på flera ställen upphört.
Hvad ofvan blifvit anfördt i afseende å tillkomsten af de från klockarebol inom Lunds stift till stadsskolor derstädes utgående afgifter, eger tvifvelsutan, enligt hvad Kammar-kollegium meddelat, i hufvudsakcn tillämpning äfven på provinsen Halland, utom derutinnan att föreskrifterna i nådiga Brefvet den 9 Januari 1798, hvilka föranleddes af en framställning från Domkapitlet i Lund, aldrig blifvit delgifna hvarken Konungens Befallningshafvande i Hallands län eller Biskopsembetet i Göteborg, och i följd deraf, såsom för dessa myndigheter helt och hållet obekanta, icke blifvit inom nämnda provins tillämpade.
Vidkommande åter beloppet af ifrågavarande landtgillen och klockarepensioner, så utgå för närvarande under sådana benämningar — enligt hvad vid verkställd Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 80. 31 pröfning al de från vederbörande lemnnde uppgifter blifvit utredt — till nedan omförmälda läroverk följande afgifter:
Lunds högre elementarläroverk.
Klockarepensioner: 30 kappar råg, 4 tunnor 12 kappar korn, tillsammans 32 kubikfot 5 kannor spanmål samt 3 R:dr 5 öre i penningar; varande denna inkomst anslagen till bekostande af reparationer.
Något landtgille utgår icke till denna skola.
Malmö högre element ar läroverk. a) Land/gillen: 48 tunnor 30 kappar korn jemte 83 R:dr i penningar; b) Klockarepensioner. 27 tunnor 12 kappar korn; således tillsammans kontant 83 R:dr, samt 76 tunnor 6 kappar (479 kubikfot 8 kannor) korn.
Denna spanmål är, enligt nu gällande stat, på lärarnes löner sålunda fördelad:
Rektor 39 kubf. 9 kannor. l:ste Adjunkten 136 » 5 » 2:dre d:o 137 » 3 » 3:dje d:o 73» 6 » 4:de d:o 44 » 1 » Kantor 46 » 2 »
De kontanta medlen, 83 R:dr, utgöra nuvarande afkomsten af en klockarelägenheten i Husie socken tillhörig äng, och hafva i staten icke blifvit upptagna.