Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Derefter utfärdade Kongl. Maj:t i December samma år, 1836, en allmän kungörelse, angående bildande af ett bolag till Trollhätte slussverks ombyggnad, i hvilken kungörelse specificerades alla det blifvande bolagets åligganden och förmåner i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad Stor-Amirals-embetet föreslagit, med den skilnad likväl, att minst 700,000
R:dr, i stället för 600,000 R:dr, aktiekapital borde tecknas, och tillförsäkrades bolaget att årligen, från och med det år, då arbetet påbörjades, af Handels- och Sjöfartsfonden erhålla ett bidrag af 50,000 R:dr Banko, hvilket kommer att fortfara intill dess att allt hvad bolaget, inom ett maximum af en million R:dr, för företaget suceessift tillskjutit eller upplånat utöfver aktiekapitalet, R:dr 700,000 och de tillgångar, som öfverskottet å inkomsten af dåvarande farten genom Trollhättan och Götba-elf lemnade, blifvit till kapital och med 5 procent ränta till fullo återbetaldt; hvilket statsbidrag, enligt uppgjord beräkning, skulle kommit att fortfara i något öfver 30 år, och således motsvarade i helt något öfver 1^ million R:dr Banko.
Inom den i nämnda kungörelse föreskrifna tid skedde likväl aktieteckning endast för en ringa del af det såsom minimum bestämda kapital, R:dr 700,000.
Slutligen och efter det trenne särskilda ansökningar om rättigheten att få öfvertaga Trollhätte slussverks ombyggnad till Kongl. Maj:t under loppet af år 1837 inkommit, utfärdades den 2 Februari 1838 privilegium och reglor för det nu befintliga “Nya Trollhätte kanalbolag.“
Uti nämnda privilegium stadgades, bland annat, i 1 §, att i bolaget skulle hvar och eD, så väl infödd som utländsk man, ega rätt och frihet att deltaga genom att teckna sig för en eller flere, till iunebafvaren ställde aktier å 500 R:dr Banko hvar, på sätt och under iakttagande af de föreskrifter, Kongl.
Maj:ts under samma dag för bolaget utfärdade reglor innehålla; 8 §, att sedan arbetena fullbordats, ålåge bolaget för större reparationer årligen afsätta minst 5,000 R:dr Banko, som skulle ackumuleras med ränta på ränta till dess reparationsfonden vext till 100,000 R:dr samma mynt; 9 §, att så vida arbetskostnaderne icke med 200,000 R:dr
Banko öfverstego den i förslaget beräknade summa af 1,624,000 R:dr, skulle bolaget, efter 25 års förlopp ifrån arbetets början, till Kongl. Maj:t och Kronan erlägga en afgift af 10,000 R:dr Banko årligen, samt i alla fall allt, hvarmed behållna inkomsten öfverstege 100,000 R:dr Banko; § 11, att, utom hvad här ofvan funnes stadgadt, bolaget skulle ställa sig till efterrättelse hvad de af Kongl. Majit för bolaget utfärdade reglor särskildt innehöllo; samt § 12, att så framt förberörde åligganden och förbindelser af nya Trollhätte kanals bolag noggrannt uppfylldes, skulle bolaget ega, att tillgodonjuta, jemte andra förmåner och rättigheter, den Bih. till Ii.
Prot. 1862 fy 1863. 11 Sami. 2 Afd. 27 •210 Motioner i Preste-Ståndet 1862.
N:o 104. e) att i 25 år, från och med år 1838 till och med år 1862, af Handels- och Sjöfarts-fonden erhålla ett årligt bidrag af 60,000 R:dr Banko; hvarförutan i ofvannämnde bolagsreglor förordnades, bland annat, i 1 §, att kanalbolaget vore sammansatt af egare till aktier ställde till innehafvaren, hvarje aktie på 500 R:dr Banko; att aktiornes antal utgjorde 1,500, svarande alltså mot ett kapital al 750,000 R:dr Banko, hvilket, om bolaget så pröfvade lämpligt, kunde ökas med ytterligai-e 500 aktier å 500 R:dr Banko, så att hela aktiekapitalet då blefve 1,000,000 R:dr Banko; och i §, att hvarje aktiebref skulle åtlöljas under lika nummer af aktieutdelningskuponer å 5 procent, hvilka komme att utfärdas för 5 år i sender; dock blef det stadgande att, i öfverensstämmelse med 9 § i bolagets privilegium, högre årlig utdelning än 5 procent på det tillskjutna bolagskapitalet icke finge utbetalas, förr än 25 år förflutit från arbetets påbörjande d. v. s. från och med år 1863, ändradt genom Kongl. Brefvet den 19 November 1845 derhän, att beloppet af utdelningen för hvarje särskildt år egde bolaget att bestämma vid ordinarie eller extra bolagsstämma.
Det bolag, som skulle åtaga sig Trollhätte slussverks ombyggnad, borde, enligt hvad här ofvan blifvit anfördt och tillgängliga handlingar i öfrigt ådagalägga, anskaffa medel för l:o) inlösen af gamla Trollhätte-bolagets aktier med Banko R:dr 419,375: — 2:o) ombyggnadsarbetets utförande, enligt kostnads förslaget „ ,, 1,624,000: — 3:o) upprätthållande af farten under ombyggnadstiden, genom det gamla slussverket, jemte förvaltnings- och underhållskostnad; 4:o) utdelning af ränta å de aktie-kapital, bolagsmännen ålåge kontant tillskjuta; samt 5:o) amortering och ränta å det lån som erfordrades, för att kunna ombyggnadsarbetet inom 7 år verkställa, De tillgångar, bolaget för dessa ändamål dels hade till pligt att anskaffa, dels af Kongl. Maj:t tillförsäkrades, utgjordes af l:o) aktiekapitalet, hvilket, på sätt här ofvan är nämndt, först bestämdes till 600,000 R:dr. derefter till 700,000 R:dr, och slutligen i bolagsreglorna af den 2 Februari 1838 till minst 750,000 R:dr, allt Banko; 2:o) kanalinkomsterne och den afkastning slussverkets öfriga tillhörigheter kunde lemna, jemte diverse andra intrader; och 3:o) bidrag af statsmedel, slutligen bestämdt i 1838 års privilegium till 60,000 R:dr Banko årligen i 25 år, eller tillsammans 1,500,000 R:dr Banko.
Det säger sig sjelf, att om bolagets hufvudsakligaste inkomst, eller den, som kanalfarten inbringade på 1830-talet uppgått, eller för framtiden då med säkerhet kunnat beräknas, till ett så ansenligt belopp, att denna och bolagets öfrige beräknelige intrader af sin egendom m. m. förutsatts skola lemna skälig ränta på det aktiekapital, bolaget borde tillskjuta, äfvensom tillgång till amortering och ränta af det lån, som behöfde upptagas, sedan dessförinnan förvaltnings- och underhållskostnaden m. m. utgått, så borde Statsverket naturligtvis, för ombyggnadsarbetets utförande, icke behöft tillsläppa ringaste bidrag.
Men förhållandet var denna tiden ingalunda sådant, enär kanalinkomsterne under de 5 åren 1832— 1836 i årligt medeltal uppgingo allenast till 60,800 R:dr Banko.
De uppgjorda beräkningarne visade, alltså på sätt 1836 års Kongl. Kungörelse innehöll, att för företagets utförande ansågs ett lån på En million R:dr Banko blifva erforderligt, Motioner i Preste-Ståndet 1862.
211 hvilket lån Statsverket åtog sig till kapital och ränta infria medelst nyssberörde årliga bidrag i 25 år från Handels- och Sjöfarts-fonden, derest nemligen bolaget å sin sida till alla delar fullgjorde de förbindelser, hvartill 1838 års privilegium och reglor bolaget tillförbundo.
Främst bland dessa åligganden var det, att, då ombyggnadskostnaden blott obetydligt öfversteg den beräknade, och behof således icke förefanns för bolaget, att utsträcka aktieteckningen till En million R:dr, hvartill bolaget eljest varit både förpligtadt och berättigadt, tillskjuta och således i verkligheten utbetala 750,000 R:dr Banko för de af bolaget sedermera utfärdade 1,500 aktier, hvardera lydande å 500 R:dr samma mynt.
Har nu nya Trollhätte kanal-bolag verkligen fullgjort detta sitt ovilkorliga åliggande, innan de 1,500 aktiebrefven utfärdades; så inträder Svenska Statsverkets rätt att få erfara, om hela det bidrag af En och en half million R:dr Banko till ombyggnadsarbetets utförande, som Statsverket, under nyssberörde och flere andra, här ofvannämde vilkor, utfäst sig vilja lemna, och hvilket bidrag innevarande år, 1862, till fulla beloppet blifvit erlagdt, behöft för ändamålet utgå.
Härmed förekommer, att då, på sätt här ofvan är vordet förmäldt, Trollhätte slussverks behållna kanalinkomst för do 5 åren 1832—1836 allenast uppgick, i årligt medeltal, till Banko R:dr 60,800, eller i R:mt 91,200: — samt år 1837 till B:ko R:dr 69,443 eller „ 104,163: — hafva deremot dessa inkomster i årligt medeltal lemuat från och med år 1838, då nva Trollhätte kanalbolag kom till stånd och öfvertog slussverket, Åren 1838—1842 „ 126,858: — „ 1843—1847 176,962: — „ 1848—1852 , 209,334: — „ 1853—1857 279,282: — „ 1858—1861 „ 309,407: — så att desamma i jemnt och betydligt stigande nu för tiden uppgå till mer än tredubbla beloppet mot hvad som kunde beräknas, då bolaget undfick sitt privilegium jemte reglor.
Under åren 1838—1861, hafva alltså kanaliu komsterne utgjort • . R:mt R:dr 5,199,822: — och lägges dertill för 1862, eller sista året för Statens bidrag till ombyggnadsarbetet, kalkylationsvis . . . „ „ 335,000: — har bolaget under dessa 25 år haft i kanalintrader . . R:mt R:dr 5,534,822: — i stället att, om berörde inkomster hållit sig vid medeltalet åren 1832—1836, desamma för meranämnde 25 år uppgått allenast till „ 2,280,000: — Öfverskott R:mt R:dr 3,254,822:
— Häraf visar sig påtagligt, å ena sidan att derest nya Trollhätte kanalbolag, likmätigt privilegiet och bolagsreglorna, i verkligheten inbetalt sitt tillskott för ombyggnaden med 750,000 R:dr Banko, så har Statsverkets bidrag till denna byggnads utförande icke behöft utgå till fulla beloppet med 1,500,000 K:dr samma mynt, utan redan för flere år sedan kunnat och bort upphöra; och på andra sidan, att derest bolaget icke utgifvit full valuta för sina 1,500 aktier, så har, 212 Motioner i Preste-Ståndet 1862.
N:o 104. jemlikt 12 § i 1838 års privilegium, det afslutade kontraktet å bolagets sida icke blifvit fullgjordt.
Under sådana förhållanden, ocb då i fråga varande bolag, i motsats till alla andra, före och efter detta organiserade Svenska kanalbolag, hvilka åtnjutit större statsbidrag, befriats från åliggandet, att i bolagets direktion och bland revisorerne för granskning af förvaltningen och räkeuskaperne hafva ombud från Statens sida, till följd hvaraf bolagets alla finansiella angelägenheter, allt ifrån dess stiftelse, förblifvit för Statsmagterne och allmänheten okända, inträder desto heldre nödvändigheten, att å detta ämne påkalla Rikets Ständers uppmärksamhet, som
Statsverket i alla händelser är berättigadt från och med nästa år uppbära öfverskottet af bolagets årliga inkomster, sedan detta kommit i åtnjutande af den i privilegiets 9 § stadgade “behållna inkomst.11
På grund häraf föreslås vördsamt, att det må behaga Rikets Ständer besluta: l:o) att vederbörliga åtgärder genom Justitie-Ombudsmannen, eller annan ordning måtte vidtagas, för att förmå nya Trollhätte kanalbolag med sina, efter bolagsreglorna reviderade, böcker ådagalägga, vid hvilka tider full valuta med 750,000 R:dr Banko lemnats och kommit bolagets kassa till godo för de af bolaget utsläppte 1,500 aktier å 500 R:dr Banko stycket, eller, om sådant af bolaget skulle förvägras, saken då till vederbörlig domstol låta instämma, med framställning af de påståenden, hvartill omständigheterna kunna föranleda, äfvensom af förpligtelse för bolaget, att med sina böcker och säkerhetshandlingar visa, det bolaget fullgjort förbindelsen, enligt 8 § i privilegiet, att afsätta 100,000 R:dr Banko till reparationsfond; samt vidare 2:o) hos Kongl. Maj:t göra den underdåniga framställning, det behagade Kongl. Majit från och med nästkommande år 1863 årligen utse tvänne personer med uppdrag, att efter delfående och granskning af nya Trollhätte kanalbolags afslutade böcker, i hvad desse angå bolagets inkomster och utgifter, tillse, att den andel af nämnde inkomst för året, som Statsverket tillkommer, varder, jemlikt 9 § i 1838 års privilegium, rätteligen beräknad, hvarefter berättelser härom till Kongl. Maj:t borde aflemnas.
Om remiss af denna motion till Stats-Utskottet framställes vördsamt, Stockholm den 28 November 1862. J. J. Nordström.
213 Mio 105.
Af Prosten J. Janzon :
Om af giftens för minuthandel med och utskänkning af bränvin ingående till Staten.
Genom nykterhetsföreningarnes ihärdiga och mångåriga bemödanden blef ändtligen opinionen bruten, på sätt att det blef skam att vara drucken och icke ansedt nödvändigt, hvarken att bjuda eller taga aptitsup, för att anses för god värd och duktig karl.
Med berömligt nit och endrägt hafva konung och folk under en följd af år på lagstiftningens väg sökt hämma superiet, genom att flytta bräuvinspannan ur köket i bränneriet, genom högre beskattning på och bättre kontroll öfver tillverkningen af bränvin.
Bränvinet fördyrades; med husbehofsbränningen upphörde husbehofssupningen.
Det blef fridfullt hem, lugn och stilla på landet, hvarest hela socknar funnos, der knappast någon yngling fanns, som smakade bränvin.
Krogarne stängdes — dagsverkaren förde hem sin veckopenning, huset fick bröd, barnen kläder.
I lagstiftningen öfver bränvinet begick man dock ett fel, men detta af den beskaffenhet att det håller på att förstöra allt det goda man vunnit; man anslog inkomsten af minutering med och utskänkning af bränvin till kommunerna, icke till Staten.
— Här fick egennyttan ingång i rådslagen och aldrig hafva orden: litet surdeg försyrar hela degen, klarare besannats.
Nu blef det en vinst att hålla krogar i städerna; landtbon lemnade der sina penningar och for sin väg.
Men då landet, som bekostade vinsten, blef i sin tanke lidande i delningen af dessa blodspenningar, hvilket icke kan nekas, så har denna inkomst alltid varit och skall alltid blifva ett trätofrö mellan stad och land.
— Landtboen klagar med skäl öfver de frestelser, som under bilden af krogskylt vinkar åt honom i hvarje gatuhörn, dit mången bär hvad som vexte på haus åker eller täppa, veckopenningen för hans svett.
När han ser huru krögaren och stadskassan blifva rika, men det omgifvande landet blir osedligt och utarmadt, proletärerna ökas, fattigtaxan årligen vexer; hvem undrar på att, då han rensat hort krogarne i sin socken, han harmas öfver deras tillvext i staden och öfver en vinst, som hufvudsakligen är vunnen på landtmannens bekostnad.
Nu älskar icke någon fylleriet för dess egen skull utan för den vinst det gifver.
Snart skulle uppasserskan tröttna vid en gäst, som är bullersam, osnygg och ostädad, om hon icke finge så hederliga drickspenningar.
Jag ville dock ingenting högre än att hon måtte tröttna och vämjas vid tjensten, genom att förbjuda henne att sjelf behålla drickspenningarne utan lemna dem åt husbonden och af honom få sin lön.
Eller jag vill borttaga frestelsen för en enskild kommun att ockra på det moraliskt onda i samhället, och för att vinna detta mål ville jag föreslå: l:o att hela afgiften för utminutering och utskänkning af bränvin så i stad som på landet indroges till Staten. ‘214 Motioner i Preste-Ståndet 1862.
2:o att städerne i ersättning för ofvanbemälda inkomst måtte få, i likhet med landet, sine styres- och uppbördsman, såsom Borgmästare, nu af staden lönade magistrat, stadskassör, stadsbokhållare, magistratssekreterare och stadsfiskal lönade af Staten.
Stockholm den 28 November 1862. J. Janzon.
Hisö f ©«.
Af Domprosten C, 0, Björling:
Om normalritnings upprättande för folksJcolebyggnader.
Hvar och en, som haft någon befattning med folkskolorna, vet väl att på ganska många ställen skollokalerna äro mycket otjenliga, så att barnens helsa och undervisning deraf lida.
Att afhjelpa denna olägenhet är af största vigt, och alla, som nitälska för det uppvexande slägtets uppfostran, erkänna detta.
Tiden är inne att Staten, så vida den vill att dess uppoffringar för folkskoleväsendet skola bära önskad frukt, gör något för att rätta nämnda förhållande, som till ej ringa del härleder sig från okunnighet om huru skollokalerna böra uppföras för att motsvara ändamålet.
Behofvet af ett åtgörande från Statens sida i denna angelägenhet vitsordades af de här i hufvudstaden samlade Folkskole-inspektörerna, enligt § 6 af protokollet för deras sammankomst den 27, 28 och 30 Juni samt den 1 Juli detta år, der orden lyda: “Sedan med afseende å frågan, hvilka åtgärder borde vidtagas för att få “lämplige och mot behofvet i hvarje skoldistrikt svarande undervisningslokaler “uppförda, uttalade mötet den bestämda öfvetygelsen att det för undervisningens “framgång är alldeles nödvändigt att lämpliga skollokaler uppföras å hvarje “station, der skola beböfver hållas. — — — — — — — — — “Mötet önskade att en normalplan för skolhusens allmänna beskaffenhet och “minimidimensioner i förhållande till barnens antal borde uppgifvas och att “intet skolhus borde få byggas förr än ritning till detsamma blifvit af vederbörande myndighet granskad och godkänd.
“Med afseende å denna normalplan ville mötet för sin del endast uttrycka “den önskan att skolhusens höjd borde bestämmas till minst 5 alnar, ocb att “dimensionerna i öfrigt borde vara sådana att minst 160 kubikfot luft komme “på hvarje barn med beräkning tillika af något öfverskott af rum för den fram lida tillökningen af skolbarnens antal.
Med anledning häraf får jag vördsamt föreslå, Motioner i Pr esle-Ståndet 1862.
N:o 107. 215 att Rikets Ständer måtte aflåta en underdånig skrifvelse, i hvilken begäres att Kongl. Maj:t ville dels låta genom Sitt
Öfverintendentsembete upprätta en normalritning för folkskolors uppbyggande, hvarvid, med iakttagande af den största möjliga sparsamhet, afseende fästades så väl på barnens helsa, som på deras undervisning; dels låta utfärda en författning, i hvilken förordnades att öfverallt, der nya folkskolehus skola uppbyggas, dessa böra efter ofvannämnda ritning uppföras, samt att för detta ändamål, innan skolhusbyggnad verkställes, förslag till dess uppförande måtte uppgöras samt underställas vederbörande domkapitel till granskning och stadfästelse.
Stockholm den 28 November 1862. C. O. Björling. r\:0 107.
Collén; Om JörtJarande anslag för Kamereraren Garl Sandberg.
Yid tvänne föregående riksdagar hafva Rikets Ständer beviljat Kamereraren Carl Sandberg 500 R:dr R:mt årligen, för vårdandet och förökandet af hans, i följd af Kongl.
Maj:ts, på Ständernas hemställan fattade beslut, för Statens räkningar inköpta, historiska och kameralistiska samlingar.
I den säkra förhoppning att denna ringa ersättning icke vid innevarande riksdag skal! undandragas den nitiske och utmärkte forskaren, får jag vördsamt föreslå, att ofvan sagda belopp, 500 R:dr Runt, äfven under näst ingående statsregleringsperiod, må anvisas på Riksgälds-kontoret, att, för samliDgarnes vårdande och förökande, till Kamereraren Sandberg årligen utbetalas.
Stockholm den 28 November 1862. J. Collén, 216 Motioner i Preste-Ståndet 1862.
Mio 108.
Om de 13 seminariernas re duktion till 5.
När folkskolelärare-seminarierna upprättades på 13 särskilda punkter, så var det en nödvändighet, emedan folkskolan påbjöds liktidigt.
Alla 13 seminarierna hade ock då ett stort antal elever.
Men redan efter 7 års förlopp, 1850, kunde man säga, att den första stora uppsättningen var färdig med de 2,200 folkskolelärare, som då voro i verksamhet.
Sedan den tiden har elevernas antal beständigt af tagit med dot. minskade behofvet af nya lärare, så att flera seminarier haft ett högst obetydligt antal, hvilkas bildning, eftersom anslaget till seminarierne ökats, blifvit Staten oskäligt dyr.
Redan vid 1856 års riksdag, då folkskolelärarne voro två och ett halft tusen, fullt motsvarande då upprättade folkskolors behof, sökte jag derföre i afgifven motion visa nödvändigheten af att centralisera den bildningsanstalt, som var utminuterad på tretton punkter, eller att till ett lämpligare antal reducera seminarierna; ty för ett land, som vårt, måste det alltid blifva en misshushållning öfver förmågan att splittra krafterna, der nödvändigheten icke bjöd det.
Conjuncta valent borde äfven här få gälla, särdeles om man önskade att sätta inrättningen i ett mot ändamålet svarande högre och bättre skick.
Att de folkskolor, som nu finnas, nära 2,800, äro med lärare försedda, att alla eleverne på de 13 seminarierna nu icke uppgå till 400, är en känd sak.
Att 13 bildningsanstalter för ett så ringa antal elever skola fortfarande af Staten bekostas och med ytterligare högre anslag understödjas, torde derföre nu böra på allvar ifrågasättas.
Majit, har ock i Proposition till Rikets Ständer, med äskandet af högre anslag, ändå för möjligheten af en förbättring i seminariernas organisation och verksamhet föreslagit en indragning af tre, med upprättande af ett nytt i Luleå, alltså en reduktion af 13 till 11.
Jag vågar på, som jag tror, goda grunder gå något längre mot hvad som i reduktionsväg förr eller sednare måste komma.
Jag vågar anse att 5 seminarier äro till antalet flera, än vi behöfva för den närmaste tiden, men måhända det antal, till hvilket man kan önska att nu komma, med hopp om Rikets Ständers bifall.
En enkel kalkyl visar oss fördelen af 5 framför 11.
Med de 65,000 R:dr, som Kongl. Majit äskat för seminarierna, skulle på 11 komma 5,000 Ridr för hvartdera, men på fem 13,000 Ridr.
För de 11 seminarierna skulle erfordras, med blott två liufvudlärare för hvarje, 22 sådane lärare, 11 instruktörer för musik, 11 lärare för ritning, 11 lärare för gymnastik och 11 lärare för trädgårdsskötsel, eller tillsammans 66 lärare.
Häraf uppkommer följande: 11 förste Motioner i Preste-Ståndet 1862.
217 11 förste seminarie-lärare, med lön 2,500 R:dr 27,500: — 11 andre d:o, med till en början 1,000 „ 11,000: — 44 instruktörer, med minsta arfvode 400 17,600: — hyra, ved, ljus, materiel m. m. för 11 seminarier; lika fördeladt på hvarje 809,0 9* 8,900: - Summa R:dr 65,000:
— Häraf visar sig, l:o att hufvudlärarne ej kunna blifva flera än två vid hvarje seminarium; 2:o att andre hufvudläraven med detta anslag icke kan få den löneförhöjning, successivt till 2,500 R:dr, som Kongl. Maj:t önskar; 3:o att arfvodena för öfriga lärarne blifva små; och 4:o att resten till hyra, ved, ljus m. m. blir litet, hvadan, med bifall till Kongl. Maj:ts förslag, nya förhöjda anslag måste motses såsom af behofvet påkallade, snart nog efter denna riksdag.
Häremot vore mindre att anmärka, om 11 seminarier vore af behofvet påkallade, om ej 5 sådana numera vore mera än tillräckliga, och om de 11 seminarierna med detta kunde höjas till hvad de böra.
Men då seminarie-kursen är beräknad för tre år med tre skilda slutna årsklasser, så kan icke undervisningen i dessa såsom vederbör, skötas af blott två hufvudlärare, utan böra de vara tre.
Att anställa tre lärare och fyra instruktörer för ett seminarium med mindre än kanske tjugo elever, kan icke heller gå an, ehuru detta skulle ske, om seminarierna vore 11 och alla skulle hafva samma organisation.
Med samma anslag och fasta löner för lärarne vid 5 seminarier skulle saken få följande utseende:
För ett seminarium i Luleå: 1 seminarii-föreståndare 2,000: — 1 andre lärare 1,000: — 3 instruktörer i musik, ritning och gymnastik å 400 R:dr 1,200:
— För fyra större seminarier: 4 föreståndare å 2,500 R:dr 10,000: — 4 andre lärare å 1,500 „ 6,000: — 4 tredje lärare å 1,000 „ 4,000: — 16 instruktörer i musik m. m. å 400 R:dr , . . 6,400:
— Summa lärarolön 30,600: — som med icke mindre än 25,500 R:dr årligen understiger lärarelönen vid de 11 seminarierna, ehuru dessa forn seminarier fått den lärarekraft som de hehöfva, och ehuru andre läraren genast får 500 R:dr högre lön, än Kongl. Maj:t föreslagit.
De 8,900 R:dr, som af anslaget 65,000 R:dr äro öfver lärarc-aflöningen, för att betäcka de 11 seminariernas utgifter för hyra m. m. med blott 809 R:dr för kvartdera, blifva fördelade på 5 seminarier, mera än dubbelt, eller 1,780
R:dr för hvartdera.
Ändamålet med bildnings-anstalten kan således på detta sätt vinnas i vida högre mått med besparing på lönestaten af 25,500 R:dr årligen och med hopp, att seminarierna kan fortgå med 39,500, säkrare och bättre än med 65,000
R:dr, utan att för hvarje riksdag påkalla högre anslag.
Ännu mera slående blir jemförelsen, om de tretton seminarierna skulle bibehållas.
När två akademier med sina två fakulteter äro mera än tillräckliga, för att bilda hela rikets presterskap, så borde väl fem seminarier kunna anses tillräckliga, för att bilda bela rikets folkskolelärare.
De torde ändå cj behöfva få 100 elever Bih. till R.
Prot. 1862 & 1863. 11 Sami. 2 Afd. 28 218 Motioner i Preste-Ståndet 1862.
N:o 109. hvartdera, för att med tre års kurs kunna bilda så många elever, som behöfvas för de folkskolor, som härefter uppstå, och för att kunna rekrytera, de afgående lärarne.