Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sednare momentet af 81 §, som ensamt angår Konungens propositioner, hvaremot det första afser af Konstitutions-utskottet väckta förslag, visar ock, att ej heller Riks-slånden, sedan Utskottets utlåtande till dem inkommit, ega annan rättighet, än att, efter omständigheterna, antingen antaga eller ogilla förslaget.
Att dervid föreslå ändringar eller jemkningar är dem der icke medgifvet.
Den föregående pröfning, Konungens propositioner i Stats-rådet böra underkastas, utgör ett vigtigt motiv för denna behandlingsform.
Ett förslag, dessutom, framlagdt af Konungen, men af Rikets Ständer ändradt eller jemkadt, upphör derigenom att vara Hans, då deremot ett antingen af enskild riksdagsman, eller af Konstitutions-utskottet, såsom en delegation af Riks-stånden, väckt eller beredt förslag, ehvad det med eller utan ändringar antages af Rikets Ständer, dock, en gång godkäudt, alltid är deras till Kongl. Maj:ls pröfuing framlagda förslag, som väl kan ogillas, men icke heller af Konungen, modifieradt, antagas och fastställas.
På dessa grunder och i enlighet med den praxis, som, i afseende å behandlingen af Konungens propositioner i grundlags-frågor, oafsedt hvad derutinnan genom det nyare stadgandet i 56 § regerings-lörmen må hafva varit åsyftadt, företrädesvis gjort sig gällande inom Riks stånden, anser Utskottet, lika med Koustitutions-utskotten af år 1823, 1829 och 1845, någon annan ordning vid behandlingen af Konungens grundlags-propositioner icke erfordras eller böra egt rum, än den vid regeringsformens stiftande uti 2 moni. 81 § föreskrifna, och att derföre, till upphäfvande af den villrådighet och osäkerhet i tillämpningen, som i följd af 2:a mom.
56 § regeringsformen härvid kunna uppkomma, orden: ”eller utlåter sig
Utskottet med till- eller af styrkande å en af Konungen i lika ändamål gjord proposition” från nyssnämnde § bora utgå, och 1 slutet af samma § en anvisning till 81 § för behandlingen af Konungens grundlags-förslag deremot ingå; att dessutom ett tillägg om ståndens rättighet att genast, vid föredragningen af Utskottets betänkande angående ifrågavarande Konungens propositioner, derom yttra sina tankar, borde, för större tydlighets skull, uti 81 § införas, och alltså följande lydelse gifvas åt: 1* Konstitutions-Utskottets Memorial, N'.o 21.
Re g e r in gsfo r men. § 56. 2:a mom.
Frågor om förändringar af stadganden i grundlagarne, sorn i Konstitutions-utskottet väckas, varda på följande sätt bthandlade: tillstyrker Konstitutions-utskottet hvad en liksdagsman hos detsamma i sådant afseende föreslagit, varde Utskottets yttrande derom — — — — som ofvan saedt är.
Om behandlingen af Konungens grundlags-förslag stadgas i 2:a mom. 81 §. § 81. 2:a mom.
Vill Konungen hos Riksens Ständer — — — — afgifva.
Tillstyrker Utskottet hvad Konungen föreslagi ; livi le förslaget til! nästa riksdag, då Riksens Ständer skola sitt beslut derom tott»; oförkränkt deras rätt att om förslaget genast sina tankar yttra.
Alstyrker — — — — sammanstämmande beslut.
Dessa tvänne förslag äro i förestående måtto uppställda, på det de, oberoende af hvarandra, mätte kunna behandlas.
Vinner det första Rikets Ständers godkännande, blifver det andra öfverflödigt och kommer alltså att förfalla.
Blifver å nästkommande riksdag Kongl. Maj:ts förslag till ny riksdagsordning m. m. af Rikets Ständer antaget, komma båda ifrågavarande förslag, såsom då mera öfverflödiga, att förfalla.
Reservation anmäldes af riksdagsfullmägtigen Bengt Gudmundson.
Herr doktor Broman ville hafva antecknadt, att han ej förenat sig i dessa grundlags-ändringsförslag på de skäl, han till Utskottets protokoll anfört.
Herr rådmannen Billström ville hafva antecknadt, det han ej deltagit i Utskottets beslut.
Konstituiions-Utskoilets Memorial, N:o 22. 13 N:0 22.
Ank. till Exp. Utsk. den 3 Juli, kl. 2 e. m.
Memorial j i anledning af ett stånds återremiss å memorialet, N:o 14, rörande representations-rättigheten för Fahlu bergslag.
Äf det protokollsutdrag, hvarmedelst de Höglofl.
Riks-stånden meddelat Konstitutions-utskottet de beslut, hvaruti dé stadnat, i anledning af Utskottets memorial N:o 14, angående föreslagen ändring uti föreskrifterna om représentations-rättigheten för Fahlu bergslag, har Utskottet inhemtat, att Preste-, Borgare- OGh Bonde-stånden den 17 dennes antagit nämnda förslag att hvila till grundlagsenlig behandling å nästkommande riksdag, men Ridderskapet och Adeln deremot, som under den 15 dennes förehaft frågan derom , funnit godt att såsom ståndets gemensamma tanka till Utskottet hänvisa den anmärkning, att ”de uti den föreslagna nya redaktiouen vid slutet af 5 momentet 14 § intagne orden: och är inom länet bosatt, borde ur förslaget uteslutas.”
I betraktande deraf, att trenne stånd godkänt Utskottets förslag och en sammanjemkning af meningar, af hvilka den ena vill utesluta hvad den andra vill bibehålla, icke är verkställbar, finner Utskottet sig härvid ej kunna tillgöra annat, än att, enligt 2 mom.
56 § regeringsformen, de oförenliga skiljaktigheterna anmäla, och derjemte hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln vördsamt hemställa, huruvida ej ståndet ville frångå sin mening och foga sig efter de trenne andra stånden, som antagit det framstälda förslaget att hvila till grundlagsenlig behandling å nästföljande riksdag.
Bih- till Ä- öt.
Prot. 184-7 ocå 1848, 3 Sami. 12 Haft.
STOCKHOLM, ecksteinska roktr yckert et, 1848.
Konstitutions-Utskottets Utlåtande, N:o 23. 1 JM 23- Ank. till Exp.-tJtsk. den 5 Juli, kl. 12 midd.
Alem nr ial till Rikets Ständer, med förslag till ändringar och tillägg uti 11 meni. 1 § Tryckfrihets-förordningen, rörande ajlemnande af exemplar af tryckpressens alster till åtskilliga embetsverk och allmänna bibliotheker.
Med afseende å de svårigheter af flere slag, som handhafvandet af de uli 11 mom.
1 § Tryckfrihets-förordningen boktryckare ålagda skyldigheter, röraitde aflemnande af visst antal exemplar af tryckpressens alla alster till åtskilliga, i samma lagrum bestämda, offentliga bibliotheker och embetsverk, varit uriderkastadt, i följd af de flerfaldiga förtydningar och försök att undandraga sig uppfyllandet af nämnda skyldigheter, som en och annan, boktryckare låtit komma sig till last, har Herr Professoren E.
Fries, till förekommande deraf för framtiden, uti motionsväg framställt åtskilliga förslag, som
Konslitutions-utskottet uti behörigt öfvervägande tagit.
En af de anmärkta punkterna består deruti, att, då den tid, Tryckfrihets-förordningen af år 1812 utarbetades, stentrycket och andra den nyare lidens uppfinningar för afdrag och spridande af handskrift och biidteckning ännu ej bär i landet voro kände och ulöfvade, den följd deraf under tidernas lopp uppstått, att, sedan dessa teckniska anstalter äfven i Sverige blifvit allmänna, idkarena af deni ansett sig icke af Tryckfrihets-förordningen vara förpligtade att till der nämnda bibliotheker och verk aflemna exemplar af de skrifter och bildteckningar, som från deras officiner i tryck och afdrag utgå.
Tryckfrihets-förordningen föreskrifter nu, att, om ”något arbete är ålföljdt af kostsammare plancher, sådane dock endast ovilkorligen må för Kongl, bibliotheket aflemnas."
I betraktande af det nyss anmärkta är det uppenbart, att under de här nämnda plancher endast koppargrafstikelns alster afsågos, emedan väl egenteligen de, ehuruväl ock trädschnittet då var en af gammalt känd konst, hörde till kategorien af de "kostsamma” bildteckningsafdragen.
Motivet till denna inskränkning af den allmänna skyldigheten i afseende å kostsammare plancher låg således uti lagliih. till fl. St.
Prot. 1847 <5- 1848, 3 Sami. 13 Haft. 1 Kötålitutioris-Uttkothts Utlåtande, N:o 23. sliftarens betänklighet alt ålägga författaren eller förläggaren af ett med plancher försedt, och således alltid med serskilda kostnader förenadt, arbete en alltför stor tribut lill det' allmänna.
Uti den begagnade komparativa formen ”kostsammare”, likasom uti hela den hithörande meningen i öfrigt, ligga likväl tvenne satser iilla lade: den ena, att, då plancherna äro kostsammare, endast Kongl, bibliotheket har ovilkoriiga anspråk uppå att af dem erhålla ett exemplar; den andra, all, då plancherna icke ■frö alltför kostsamma, äfven Riksarchivels, Vetenskaps akademiens och UniVeréitetbfnas' bibliotheker äro dertill berättigade.
I fall af tvist, skulle således allt här ankomma på domaienS' pröfning1; men då den fastställda grunden för bans pröfning oell beslut nu är så sväfvande, som alla obeStänida jeriniförelser i allmänhet äro, hafva sistnämnde bibliotheker icke erhållit några vare sig kostsamma eller icke kostsamma plancher, tillhörande utkomna litterära arbeten, alldenstund boktryckarne ej aflemnat sådune jemte sjelfva arbetet, och dessa inrättningars föreståndare ansett det, på ariförda grund, osäkert och ända målslöst att derom väcka rättegång.
Ett noggrannare bestämmande af de uti 11 momi 1 § Tryckfrihetsförordningen förtskrifna skyldigheter synes alltså redan, i följd häraf, vara af behofvel påka liad t.
Ett vetenskapligt arbete, som, till förklarande af liera eller färre punkter af dess innehåll och framställningar, blifvit försedt med plancher, afbildningar och figurteckningar, förlorar, betraktadt i siri helhet, en stor del af sitt värde, sin användbarhet och sitt gagn, derest dessa ej alltid åtfölja arbetet.
Ett för vetenskapliga studiers befordran inrattadt offentligt bibliothek kan lika litet undvara de sednare, som sjelfva texten.
Aflemnas ej plancherna jemte sjelfva arbetet, mäste derföre arbetet i dess helhet inköpas, och de kostnader, man genom ifrågavarande stadganden i Tryckfrihets-förordningen velat undvika, eller bespara det allmänna, för det allmännas skull; måste således icke dess mindre ega rum.
Öfverväger man härvid tillika, att, sedan stengravuren och stentrycket blifvit uppfunna och uppnått deri fint utbildade teckniska böjd, de nu ega, plancher till vetenskapliga verk i de flesta fall öfverlemnas åt litbografen att förfärdiga, och att sådane plancher uppgå i kostnad till vida mindre, än kopparplåtens produkter, så torde det icke kunna anses vara obilligt att fordra, att sådane i hvarje händelse skola, då de åtfölja vetenskapliga arbeten som upplysningar och förklaringar af arbetets innehåll, aflemnas jemte sjelfva arbetet till alla de i Tryckfrihets-förordningen utSatte bibliolheker och verk.
Om tributen till det allmänna derigenom' blir något dyra - Kunsiiluliuris-UsJcoltets Utlåtande, N:o 23. i re, så ligger det egentligen uti arbetets högre försäljningspris, och proportionerna rubbas derigenom icke.
Det ar ock i synnerhet med afseende å det absoluta samband, sorn eger runi emellan ett litterärt arbetes text och de till dess rätta förstånd vidfogade albildningar, éom äfven plancher, utgörande afdrag af trädsclriiilt, samt stål- och koppargravyr alltid borde i förening med sjelfva arbetet allemnas, öafsedt att dessa plancher kunna vara något dyrare, och i allmänhet alltså den regel fastställas, alt plancher, så snart de hafva [lill ändamål textens rätta förstånd eller förklarande, böra, såsom ett oskiljaktigt helt med sjelfva skriften, denna må vara större eller mindre, åtfölja de bestämda bibliolheks- och archiv-exemplaren.
Deremot, och hvad angår de planchverk, der plancherne, såsom konstprodukter, äro hufvudsak och den mer eller mindre ordrika text, som till dem kail vara fogad, egentligen afser upplysningar om hvad plancherne skola föreställa, har Utskottet ej förbisett, att förhållandet är något olika.
Äfven en del af dessa planchverk kunna visserligen hafva vetenskapligt syftemål, såsom, exempelvis, afbildningar af species från djur-och växtrikena, teckniska yrken, m. m.
En större del deremot utgöres af konstprodukter, som äro antingen det konstnärliga snillets omedelbara skapelser, eller afbildningar af yttre naturföremål, eller ock af andra förui till var^‘ncl,e konstalster, II vartdera slaget tillhör dock ett annat bildnings-element, än del vetenskapliga arbetet.
Deras icke blott inre, utan ock yttre värde, eller pris, beror af deli högre eller lägre grad af konslnärs-skicklighel, sorn i deni är nedlagd, och i fråga om afsättning antaga de ock mera naturen al varor, än af vetenskapliga alster.
De kunna derföre icke heller ställas i lika kategori med de sednare, af så stort gagn det för öfrigt än må vara, att äfven de må ingå uti bibliotheks-samJingar.
En annan af de punkter, på grund af hvilken man sökt förtyda 11 mom.
1 § Tryckfrihets-förordningen, angår de ordalag, hvarigenom boktryckare förpligtas att aflemna de föreskrifnä bibliolheks- och archiv-exemplaren.
Då det säges, att boktryckaren skall af hvad som tryckes ”från upplagan aftaga och ulan betalning aflemna så många exemplar”, att hvarldera af de uppgifna bibliolheken och embetsverken erhålla ett, men hvarken tiden, inom hvilken, eller sättet, huru aflemnandet bör ske, blifvit närmare bestämda, så bar det handt, alt en och annan boktryckare förklarat tig väl vara villig att aflemna de föreskrifnä exemplaren, så snart de af dertill utsedd person dem affordrades., men icke pligtig alt sjelf besörja 4 Konstitutions-Utskottet Utlåtande, N:o 23. om deras tillställande till dem, som exemplaren tillkornmo.
Genom Kongl. Brefvet till hofkanzlern af den 16 April 1817., tryckt i författnings-samlingen för år 1824, har det väl sedermera blifvit förklaradt och stadgadt, att ”aflemnandet borde hafva blifvit fullgjordt af de i hufvudstaden befintlige boktryckare inom sex månader, och af de i landsorterna varande inom ett år efter det en tryckt skrift är vorden utgifven, vid lika vite, stort 50 rd:r, hvarmed 2:dra morn.
4 § Tryckfrihets-förordningen belägger försummelse att i rätt tid aflemna det exemplar, som hof-kanzlern (numera Justitie-statsministern) tillkommer, samt att frågor härom skulle såsom andra uti 4 moni af berörde 4 § nämnda ordningsmål, hvilka tillhöra hofkanzlerns (numera Justi lie-statsministerns) upptagande och afgörande, behandlas”; mea icke dess mindre hafva åtskilliga boktryckare visat tredska liti fullgörandet häraf, under invändning, att nyssanförda Kongl, bref ej egde bindande kraft emot grundlag, och en och annan har till och med dermed fortfarit, oagtadt äfven Kongl. Maj:ts högsta domstol, meddelst utslag på anförda besvär, fastställt J uslitie-statsministerns på högstberörda Kongl, bref grundade utslag uti mål, rörande sådana försummelser af boktryckare.
För att göra ifrågavarande aflemnande för boktryckarne så litet besvärande som möjligt, har det likväl varit dem öppet lemnadt, att till Riks-archivet insända samtliga exemplaren, med undantag endast af det Justitie-statsministern tillkommande, som blifvit allemnadt till hans ombud uti de orter, der boktryckerier finnas.
I betraktande af hvad nu blifvit anfördt, och för att, hvad först anmärkta punkt angår, bringa lagen i närmare öfverensstämmelse med det af henne allaredan erkända ändamål, och, vidkommande den sednare, gifva åt hennes föreskrifter säkrare verkställbarhet och kraftigare efterföljd, får Konstitutions-utskottet hos Rikets Ständer vördsamt föreslå följande ändring och tillägg uti innehållet af:
Tryckfrihetsförordningen, 1 § 11 momentet:
Åf allt hvad som tryckes, ehvad det är genom bokpress, stentryck eller annorledes, och sorn bok eller skrift utgifves, vare boktryckaren., eller egaren af pressen, pligtig sä väl att från upplagan aftaga så mångå exemplar, alt Justitie-statsministérn, de under riket lydande Universiteter, Kongl, hiblio - Konstitutions-Utskottets Utlåtande, N:o 24. 5 theket, Riks-archivet och Vetenskaps-akademien erhålla elt hvardera, sorn ock att dessa exemplar, med imdantag af Justitie-statsministerns, hvarom i anira mom. 4 § säges, utan betalning aflemna och insända antingen till Riks-archivet, eller omedelbart till dem, de tillfalla.
Är något verk åtföljdt af plancher, som detsamma i ett eller annat afseende förtydliga eller förklara, skola ock plancherne jemte verket sammaledes utan betalning insändas.
Vederbörande skall hvad om exemplarens insändande nu är sagdt fullgöra, dä han i Stockholm bor, inom sex månader, cch, dä han annorstädes är bosatt, inom ett år från den dag, boken eller skriften utgafs.
Försummar han det; bote trettiotre riksdaler sexton skillingar, och full gore ej dess mindre hvad nu föreskr ifve t är.
Slockholm den 4 Juli 1848. f 24.
Ank. till Exp. Utsk. den 5 Juli, kl. 12 midd.
Memorial, i anledning af Bonde-slåndets återremiss ä memorialet N:o 16, rörande åtskilliga Bevillnings-utskottets åligganden, och å Memorialet N:o 18, angående sammansatta Utskott.
Af protokolls-utdrag, inkomna från de respektive Riks-stånden, har Konstitulions-ulskottet inhemtat, att, vid det de af Utskottet, uti memorialet JN:o 16, angående åtskilliga Bevillnings-utskottets åligganden, och i memorialet N:o 18, rörande sammansatta Utskott, framlagda förslag hossamtlige Riks-stånden, under den 28 Juni, till pröfning förevarit, höglofl.
Ridderskapet och AdeJn, högvörd.
Presle-slåndet och vällofl.
Borgare-ståndet antagit nämnda förslag till grundlagsenlig behandling å nästkommande riksdag, hvaremot hederv.
Bonde-ståndet, som äfven samma dag förehaft dessa ärenden, förklarat sig anse berörda förslag ”vara hvarken nyttiga eller al behofvet påkallade.”
Då någon sammanjemnkning af dessa olika beslut icke kan göras, får Utskottet hos hederv.
Bonde-ståndet vördsamt hemställa, Konstilulions-UtskottcU Utlåtande, N:o 25. att Ståndet ville foga sig efter de tre med-slånden, som an tagit omförmäldta förslag att hvila till grundlagsenlig be handling å nästkommande Riksdag.
Stockholm den 4 Juli 1848. 25.
Arik. till Exp.-Utsk. den 7 Juli* kl. 11 f. m.
Memorial till Rikets Ständerj nied utlåtande i anledning af äterremisserna å memorialet JY:o uj, angående tiden för motioners af gifvande.
Konslitutions-utskottets memorial N:o 19, med förslag till förändrad bestämning af tiden för motioners väckande inom Riks-stånden, har, enligt ankomne protokolls-utdrag, blifvit föredraget hos samtlige Riks-stånden den 28 näslförlidne Juni.
Ridderska/ et och Adeln har dermed ”funnit godt att såsom dess gemensamma tanke till Utskottet hänvisa den anmärkning, att motionstiden borde inskränkas til 14 dagar från den dag, då Konungen afgifvit
Sin framställning om stats-verkets tillstånd och behof, och att Utskottets förslag till redaktion af 56 § Riksdags-ordningen borde lörtydligas, för att bringas i full öfverensstämmelse med det i Utskottets memorial, jN:o 17, afgifna förslag lill ändring af 1 mom.
49 § Riksdags-ordningen.”
Preste-ståndet har återremitterat memorialet med förklarande, det ”motionstiden bör bestämmas till 14 dagar från riksdagens början.” Borgare-ståndet har återremitterat memorialet med förklarande, att ”motionstiden borde bestämmas lill 14 dagar från den dag, då den Kongli propositionen om stats-verkets tillstånd och behof afgifves”; och Bonde-Ståndet har åtterremitterat memorialet, med tillkännagifvande, att Ståndet funne förslaget ”hvarken nyttigt eller af behofvet påkalladl.”
Konstitutions-utskottel har, i följd häraf, företagit de ändringar, till hvilka de tre förstnämnde Ståndens yttrade gemensamma tankar föranleda; och .då härvid tiden för motioners väckande blifvit bestämd till 14 dagar, räknade från och med den dag, Konungen afgifvit
Dess höga proposition Konstitutions-Utskottets Utlåtande, A":o ¥Bä - 7 angående stats-verkets tillstånd oell behof, 1'ordfe dck dfertitb det högvörd.
Pfeste ställdals gemensamma1 tanke, enligt hvilken ifrågavarande tids begynnelse skulle beräknas ' från riksdagens böijaiiv vara för det åsyftade ändamålet vederbörligen ullryckt.
Hvad angår det förtydligande, Ridderskapet och Adeln ansett den föreslagna nya redaktionen af 56 § R.
O. böra undergå, förmodar Utskottet, att denna anmärkning bar afseende på orden: ”behörigen väckt”, som i första perioden af §:ne blifvit tillagda.
Utskottet får i anledning deraf rördsartitl erinra, att dessa ord stå i samband med den uti memorialet N:o 17 motiverade föreskrift om beskaffenheten af den form, hvari motioner skola vara affaltade, för att kunna komma under åtgärd» Blifver della förslag godkändt, följer deraf, att motioner kunna förfalla, oafsedt innehållet, i anseende till brist i formen; hvilket innebär, att de ej kunna antagas till discussion förr än de, utan att vara behäftade med en sådan brist, återförnyas.
Men hvad sorn ej kunnat upptagas, kan ej heller nedläggas, och första perioden af 56 §: ”intet behörigen väckt ärende må nedläggas, utan Ståndets beslut”, har fördenskull afseende på de till formen lagenliga motioner, sorn kommit under åtgärd.
För sin del finnér Konsth uti ons-utskoltet derföre de anmärkta orden, såsom för sitt ändamål tydliga, böra qvarstå,: och får, i öfrigt; beträffande motionstiden, på ofvan uppgifva skäl, underställa Rikets Stunders pröfning följande förändrade förslag till redaktion af R iksdagsordn ingen, 56 §.
Intet behörigen väckt ärende må nedläggas utari Ståndets beslut.
Ej heller må, med undantag af grundlagsfrågor, nya ämnen af riksdagsman väckas, sedan fjorton dagar till ändalupit från den dag,- Konungen, enligt 27 §, afgifvit Sill proposition, angående stats-verkets tillstånd och behof, så vida icke sådana frågor af redan fattade beslut, eller redan upptagna ärenden, eller under riksdagen inträffade händelser, omedelbarligen föranledas.
Utskottet hemställer i sammanhang härmed vördsamt bosi hederv» Bondeståndet^ :i i.
8 Konstitutions-Utskoltets Utlåtande, N:o 26. att det täcktes, med frånträdande af sitt förra beslut, foga sig efter, Med-stånden, på hvilkas' gemensamma tankar nu framlagda förslag grundas.
Jti 26.
Ank. till Exp.-Utsk. den 7 Juli, kl. 11 f. m.
Memorial till Rikets Ständer, i anledning af frenne Stånds äterremiss å memorialet, iV.o ij, angående motions rätten.
Enligt Konstitutions-utskottetj tillhandakomna utdrag af Riks-ståndens protokoll för den 28 Juni, har högvörd.
Preste-ståndet till grundlagsenlig behandling å nästkommande riksdag godkänt Konstitutions-utsköttets mti memorialet N:o 17 afgifna förslag till ändringar och tillägg uti 53 och 56 §§ regerings-formen samt 33,34, 49 och 56 §§ riksdags-ordningen, angående mutionsrätten; vällofl.
Borgare-ståndet deremot, äfvensom hedera).
Bondeståndet, återremitterat memorialet, med förklarande från hvartdera ståndet, att de ”ansågo de föreslagne grundlagsförändringarne vara hvarken nödvändiga eller nyttiga”; och högloft.
Ridderskapet och Adeln likaledes återremitterat memoifiaiet, med anmärkningar, hvilka, utgörande Ståndets gemensamma tankar, innehålla: l:o) att den föreslagna redaktionen af 1 mom.
49 § Riksdags-ordningen ”borde förtydligas till sin syftning, upptaga den nuvarande föreskriften om en motions skrifteliga afiattande, och derjemte så rättas, att ett
Riks-stånds lätt att vägra remiss på en der väckt motion icke blir afsk uren”; och 2:o) att ”i afseende på det föreslagna l:sta momentet af 51 § Riksdags-ordningen, rättigheten till motioners väckande mundtligen borde bibehållas, ehuruväl de, i öfverensstämmelse med Utskottets förslag, borde skriftligen utarbetas, innan remiss finge beviljas.’
Vid i anledning häraf företagen ytterligare granskning af det föreslagna förändrade innehållet af 1 niora 49 § Riksdags-ordningen, har Konstitutions-utskottetj vidkommande anmärkningen om ”en motions skriftliga afiattande”, ansett sig uppfylla Ridderskapets och Adelns önskan, genom alt uti det föreslagna 1 mom. af 51 § Riksdags-ordningen intaga uttrycklig föreskrift derom; och som det ej heller står i strid mot den princip, på hvilken Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 26. 9 ken tilläggen uti 1 morn.
49 § äro grundade,, att ett Stånd må ega rätt att vägra remiss på en inom detsamma af riksdagsman yäckt motion, har Utskottet ock i afseende å denna punkt efterkommit, hvad Ridderskapets och Adelns anmärkning derom innehåller.
Deremot, och hvad angår frågan om rättigheten alt väcka motioner mundtligen , skulle bibehållandet af en sådan i hvarje afseende strida mot den grund , från hvilken Utskottet utgått vid affatta lid et af sitt förslag.
Betänker man derjemte, att, i följd af hvad redan nu är stadgadt, en mundtligen gjord motion likväl straxt derefter bör skriftligen uppsättas, så skulle äfven förmånen af en sådan rättighet för motionären vara ganska ringa, och blifva det än mindre , så snart den al Utskottet föreslagna form för motioners beskaffenhet såsom god och nyttig erkännes; ett erkännande, som ock Ridderskapet oell Adeln allaredan gjort, såsom af dess beslut vid återremissen inhemtas.