Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med detta tänkesätt skulle jag kunna ta* ga pä mitt samvete, att, om det berodde af mig, låta tusende bränvinspannor springa, tusende krögare nedlägga sin näring och de mänga, som de förfört och förföra, uppträda som vittnen emot dem, hvilket de i alla fall en gäng skola göra; men jag kan deremot icke taga på samvetet att lemna obegagnadt detta förmodligen enda och förnämsta tillfället i min lefnad att uttala min öfvertygelse, med egentlig syftning på den moraliska verldsordning, under hvilken vi menniskor höra, oell hvilken det är min serskilda sköna kallelse att med min ringa förmåga befrämja —• och yrka, äfven der jag tviflar om min framgång eller redan erfarit mitt nederlag.
Contracts-Prosten P. G. Svedelius, Vid x Punkten.
Utskotten hafva vid sina samfällda öfverläggningar beslutit, först att rättigheten till begagnande af enkla Bränvinspannor skulle såsom hittills bestämmas af egendomsvärdet, dock så att blott en panna af högst go kannors rymd linge nyttjas på hvarje egendom, ehuru mycket än dess värde öfversteg den för en sådan pannerymd fastställda minimi-summan; för det? andra, att samma egendomsvärde, som berättigade till enkla pannors nyttjande Bil. t. evilla,- Lag- ooli Oec.-Utsk.
N:o 6. 61 äfven skulle ligga till grund för rättigheten till pistorisk eller annan konstredskap af lika pannerymd med de förra, utan afseende på den flerdubbla production, som dermed kunde vinnas.
Det förra beslutet påkallades af ett billigt afseende å den öfverklagade bränvinstillverkningen, hvars öfverdrift de senare åren utan tvifvel föranledt en ökad consumtion och i följd deraf mycket förderf, så i oeconomiskt, som moraliskt hänseende.
Men denna nödiga inskränkning i bränvinstillverkningen synes mig aldeles tillintetgjord genom det senare af förenämnde beslut, hvarigenom tillfället alt uppdrifva öfverproductionen, snart sagdt, är mera utvidgadt än förut, och landtmannen möjligen äfven beröfvas den fördelen, att med någon vinst kunna föryttra sitt utöfver eget behof tillverkade bränvin.
Ty då det är hvar och en medgifvet att utbyta sin enkla panna emot en pistorisk af samma kannetal, så kan han ock efter min öfvertygelse, åtminstone fyrdubbla sin production, eller, sorn är detsamma, fyrdubbla sin enkla redskap emot den han, på grund af egen-; domsvärdet, förut egde rätt att begagna.
Nu frågar jag: hvartill gagnar väl då inskränkningen af de enkla pannorna, om icke tilt att gynna den förmögnare speculanten på bekostnad af den mindre förmögne jordegaren, som icke har utväg att i stort drifva en mera lönande bränvins-fabrication ?
— Vida skiljd ifrån den tankan att vilja lägga 62 Bil-1.
Hevilla*- Lag■ och Oec.-Utsk.
N-o 6» hinder i vägen för den menskliga uppfinningsförmågans ocii industriens verksamhet, der den är oskadlig, nödgas jag dock, med fästadt afseende å samhällets fördelar, dervid föreslå de modificationer, sorn kunna göra större bran vins-fabriker mera sällsynta.
Om således jordvärdet, som ligger till grund för enkla pannors begagnande, icke skall vara illusoriskt, så synes det mig oundvikligt, att, för rättigheten till pistorisk eller annan sammansatt bran vins-redskap, detta varde skall vara flerdubbelt i förhållande till den flerdubbla afverkning, som med densamma kan tillvägabringas; så att t. ex. ett pistorisk ap. parat blott skulle få begagnas på en egendom af fyrdubbelt värde emot den, som berättigade till motsvarande enkel panna.
Följden af ett sådant stadgande blefye den, att de nu anförde så kallade konstbrännerier antingen icke kunde användas i någon större scala eller att de blott inrättades på större egendomar, hvilka kunde framte en emot fabricationen svarande sädes-afkastning.
För den af mig nu framställda åsigt finner jag en analogie uti 1815 års bränvins-Författning, der det förekommer om de så kallade Skottska pannorna, att rättigheten till deras begagnande skulle gruodas på ett dubbelt egendomsvärde jemförelsevis mot de enkla, af den orsak att de ansågos afverka dubbelt emot de sistnämnde.
Genom samma åsigt synas mig äfven de ofvan anförda, enligt Bil. t. Bevilln.- Lag- och OecUtsi.
N:o 6, 63 min föreställning, contradictoriska beslut kunna samrnanlikas, så framt eljest Rikets Höglofl.
Ständer bifalla att bränvinsredskap af hvad form och beskaffenhet som helst, äfven hädanefter blir tillåten.
Vid 6 Punkten.
Emot den uti 1884 års Tariff iakttagne progression af beskattning å enkla bränvinspannor reserverar jag mig af följande skäl: 1:0 emedan denna progression företer nog skarpa afbrott uti öfvergångarna till högre beskattning, nernl: emellan 16 och 17 samt emellan 25 och 26 kanns-pannor; 2:0 emedan gradation i pannerymdsafgifterne ifrån 30 till 50 kannor icke motsva, rar den derefter vidtagande högre Bevillning för hvarje kannetal.
Det synes mig nemi. icke rättsenligt, att t, ex. en 50 kannspanna efter hittills varande beräkning betalar endast femdubbla afgiften emot en 24 kanus, panna, då deremot för en 90 kanns-panna erlägges 45 gånger så stor Bevillning.
Med billigt afseende å jordbruksinteresset anser jag bränvinsskatten, såsom hittills, ehuru med jemnare fördelning, böra vara lindrig å pannor till 25 kannors rymd, men 64 Eil.t.Bevittna Lag- och Oec.-Utsk.
N:ö 6. derefter succesivt höjas i samma mon deri större redskapen gifver, icke allenast en större qvantitet bränvin, utan ock en förmonligare afverkning af samma qvantum säd, med hänsigt till besparing af personal, bränsle, o. s. v. Efter hvad calculerna öfver bran vins.redskapen för ar 1826 utvisa, ligger dock den stora produetionen af denna vara på pannor af 6 till och med 50 kannors rymd, hvaremot antalet af den öfriga enkla redskapen, hvilken dock sedan 1825 betydligen förminskats, icke fullt utgör 7*3 af den förra.
Denna omständighet anser jag af icke ringa vigt så väl i afseende på beskattnings» grunden, som de förhöjda afgifter, hvilka torde blifva oundvikliga.
ContractsProsten Nordin.
Mot Trenne punkter reserverar jag mig, nemligen inot privilegierade krogar, mot gårdfarihandel med bränvin och mot beskattningsgrunden, 1:0
Jag afstyrker bibehållandet och förökandet af privilegierade Krogar med skylt å landet.'
Vi ha nog af Gästgifverierne:
Vi ha öfverflöd på lönnkrogar, som aldrig kunna utrotas.
Ett väl ordnadt samhälle bör vara en upp-! fostrings-anstallt: der böra ej finnas sådana inrättningar, som förderfva menniskor.
Finnas de redan, Bil. t.
Sevilln.- Lag. och Oec.-Utsk. Bet, N-.o 6, 65 redan, böra de ej ökas, utan småningom indragas.
Eland dessa skadliga inrättningar räknar jag ej blott brännerien, utan ock” deras värdige afkornlingar: krogarne.
Den, som spinner och utsätter snaror må ej anses oskyldig: han är brottsligare än den som i snaran faller.
Man vill att upplysning, moralbud och folkscholor skola afhjelpa fylleriet.
Men huru kan man på rent allvar vilja, att läraren med framgång skall i Scholor och Kyrkor ropa: var nykter, just i samma gång man tillåter krögaren från Krog. skylten ropa:
Kom och tag rus?
Kyrkor, Scho lor och krogar kunna ej väl stå tillsammans.
Mig synes vederstyggligt att samhället sanctionerar lockelser till ondt, vare sig Spelhus, krogar eller annat.
Huru illa sörjer icke en Far för sina barns väl, för deras kyskhet, husliällsamhet och nykterhet, örn han väl vackert förmanar dem till dessa dygder, men derjemte tillåter dem, på gårdens egor, hafva skökohus, spelhus och krögar?
Att vilja inrätta privilegierade Krogar till controll mot lönnkrögeriet, är att göra det onda femton gånger värre.
Erfarenheten vittnar, att oväsendet i privilegierade krogarne är långt vederstyggligare än i lönnkrogame:
Lönn-’ krögaren, som fruktar blifva röjd af den raglande gasten, mättar drycken, gömmer den öfverlastade och förekommer således o väsend et.
Men den privilegierade Krögaren är ej så skrämd, Bih, till Rihi-St.
Prat. 1828 och l82g. 5 Sond. 2 Aji. 3 e H:t. 5 66 Bil t.
Eevillnr Lag- och Oec,-Utsh.
[Länsmäns tillsyn »ifver kroglefnaden är känd; desse tjenstemän bo ofta aflägse; de kunna ej vara allestädes.
Och att bekosta en Länsman för hvarje krog blir för dyrt; bäst att det onda förbjudes.
Jag, för inin del, vill ej deltaga i ansvaret för all den synd, som begås i sådana krogar, hvilka kunna umbäras och afskaffas. 2:o Jag afstyrker all Gårdfarihandel med bränvin.
För att fullkomna det herrliga bränvins-systemet till nationens förderf, har man i nyare tider icke blott utplanterat fasta krogar, utan äfven börjat, på åkdon till Kyrkor och samlingsställen, ja från by till by kringsända rörliga krogar för ätt bränvin utprångla.
Skadlig är denna gårdfarihandel, långt skadligare an Westgöthernas.
Mt>t denna skadliga handel hade.
Utskottens afdelning visligen föreslagft cor* rectiv, som af Utskotten in pleno, genomenen» da rösts pluralitet, afslogs.
Ali sadan handel borde likväl förbjudas. 3:0 Jag afstyrker Beskattningsgrunden, som för vanliga pannor är föreslagen; och förenar mig i det förslag Herr Prosten Astrand i sin ^Reservation uppger.
Utskotten erkänna att öfverproduction är skadlig; bogen för öfverproduction bör derföre med ökad skatt minskas och skatten efter productionen lämpas, då Taxeringsman finna någon tillverka ej blott till husbehof, utan äfven för afsalu.
Om t. ex, A. med 50 kannors panna, under vintermånaderna, till - Bil. t. Bevilln.
Lag- och OeC. tJisk.
N,o 6, 67 verkar kring 300 kannor, ml han skatta på vanligt sätt, efter pannerymden; men om B. med lika stor panna bränner natt och dag året igenom och tillverkar 3000 kannor, må B. utöfver den vanliga skatten, erlägga 1 å 2 sk. per kanna, för allt det bränvin, som anses hafva blifvit tillverkadt för afsalu.
Sjelfva roten till fylleriet bör qväfvas, och denna rot heter öjverproduction.
Ju mera förråd, dess mera fylleri; erfarenheten bekräftar denna sanning.
Man ml ej tro, att denna dryck bortkastas; den skall således förtäras, sedan den blifvit tillverkad.
Prosteri G. Hvasser.
Då de Höglofl. sammansatta Utskotten nu uppgjort grunderne för en ny bränvinsförfattning, anhåller jag att få räkna mig bland Reservanterne.
Jag anser det resultat, hvartill man kommit, ingalunda öfverensstämmande med tidens fordringar.
Om man haft för afsigt att angripa ett oemotsägligen existerande national-ondf, så synes föga vara vunnet med blotta palliativer.
Det i alla landsorter öfverklagade bränvinsöfverflödet kommer säkert icke att förminskas genom det förslag, som nu förelägges R.
H. Ständer.
Det onda skall qvarstå ohämmadt — det skall allt mera fräta omkring sig och undergräfva national*välmågan, sjelfständigheten, sedligheten! — må det tillåtas mig att anföra hvad en stor patriot redan för 17 år tillbaka yttrade om tillståndet i landet.
Vår dyre Konung, då Han såsom Kronprins, återlemnade Riks-Styrelsen, förklarar i 68 Bil.t.
Hevilla.- Lag. och Oec.-Utsk.
Bet N'o 6. dess höga berättelse den 7 Januaril 1812 sålunda: ”Jag har med bedröfvelse sett, att ett utom; ”ordentligt bruk af bränvin och tillverkningen ”deraf, då den åsidosätter det allmänna interes”set för det enskilda, förstör Nationens moralitet och skall förr eller senare blottställa den ”för en oundviklig hungersnöd.
Jag har blott ”i detta afseende kunnat använda de förmanin”gar, som Jag hemtat ifrån Eders Majus faderli”ga tänkesätt, och Jag öfverlemnar till andra ti”der och till K.
St. upplysning, att afhjelpa ett .”ondt, som hvarje enskild man erkänner och sorn ”med hvarje dag blir mera kännbart.”
Fastän under de år, som sedan förflutit,' fylleriet utan tvifvel mera till- än aftagit, fastän, i anledning deraf, vid början af nuvarande Riksmöte, det samma Randsfaderliga språk utgått från Thronen, synes dock den upplysta tid ännu icke vara kommen, då man med fullt allvar behjertar verkliga förhållandet och vidtager kraftiga mått och steg emot det öfver hand tagande förderfvet; hvarföre ock den föreslagna bränvinsförordningen icke torde motsvara hvarken Regeringens eller Nationens billiga väntan.
De förut medgifne, allt för långt utsträckte rättigheter för bränneri-handteringen hafva föga blifvit inskränkte, snarare till en del utvidgade.
Jag får således vördsamt reservera mig emot de fattade besluten hufvudsakligast i föl - Bil. t. Bevillri.'
Lag- och Oecr Utsk.
N:o 6, 69 jande punkter, i hvilka jag önskat den förändring: 1:0
Att den tillåtne bränningstiden måtte inskränkas till 6 å 8 månader om året.
2to Att beskattningen må utgå efter pro. ductionen, enligt det förslag Herr Prosten Åstrands reservation innehåller, 3:0
Att vid taxering af Pistoriska verk någon annan pålitligare norm må läggas till grund, än mätning af allenast den ena pannan, hvar» under eldas. 4:0
Att gårdfarihandeln med bränvin må vara förbjuden.
Herr Rydström, Wilh,:
Delande de sammansatta Utskottens Pluralitets Beslut, i frågan om en enkel och simpel bränvinsbränningspanna af go kannors rymd, såsom maximum för huru stor egendom som helst, kan jag, såsom efter mitt omdöme, i rak motsatts häremot,alldeles icke vara af den tanka, som blifvit uttryckt i Pluralitetens tillstyrkande, att konstpannor till husbehofs-bränvinsbränning skola få begagnas till lika kannetal som de simpla och enkla.
Emot detta senare beslut får jag således mig härmed reservera.
70 pil. t. Bevilin.- Lag- och Oec.-Utsk.
N'o6- Om husbehofs-bränvinsbränning bär är i fräga, och örn denna husbehofs bränvinsbränning i ett rigtigt och rättvist förhållande skall tillåtas, så inåtte sådana ändamål, efter sådane principer sorn senare beslutet antyder, omöjli» gen kunna uppnås.
Herr Zethelius-.
Under åberopande af mitt förut till sammansatta Bevillnings 3:dje och Oeconomie-Utskottets a Afdelning afgifne yttrande i frågan otn hämmandet af »ten förfar* liga bränvins.öfverproductionen får jag, då jag nu till fullföljd af mine Reservationer emot de beslut, hvari Utskotten i denna fråga stan* nät, sår att utveckla mitt i förrberörde yttrande antydde förslag till ändamålets ernående, i förening med Statsverkets högst betydliga fördel, först i största korrthet redogöra för min öfvertygelse om vanmägiigheten af de små tnesurer, som blifvit föreslagne.
Konungen har i Dess Nådiga Proposition fästat ”Ståndens synnerliga uppmärksamhet pH nödvändighettn, att dels genom förändrade föreskrifter, angående bränvinsbränningens utöfning, dels genom förhöjd beskattning pä tillverkningen, consumtionen, eller försäljningen af bränvin, söka inskränka det omättliga och förstörande bruk af denna vara, som i följd af öfverflödig tillgäng de senare åren egt rum ”
Igenkänne vi ej i denna proposition samma ömma^ föreställning, solli förut blifvit oss gifven?
Återkallom Bil. t. Bevilln.- Lag* och Oec••
Nio G. 7 i i minnet vår gode Konungs yttrande redan då Han, såsom Kronprins, återlemnade, den 7 Januarii 1812, den en tid under Högstsalig Konungens sjukdom forde Riksstyrelsen — desse betydelsefulla ord: ”Jag har med bedröfvelse ”sett, att ett utomordentligt bruk af bränvin och ”tillverkningen deraf, då den åsidosätter det all”rnänna interesset för det enskilda, förstör Nationens moralitet och skall förr eller senare ”blottställa den för en oundviklig hungersnöd, ”jag har blott i detta afseende kunnat använda ”de förmaningar, som Jag hemtat från Eders ’’Kongl.
Maj:ts faderliga tänkesätt, och Jag öf”verlemnar till andra tider och till
Rikets ”Ständers upplysning att afhjelpa ett ondt, som ”hvarje enskild man erkänner och sora med ”hvarje dag blifver mer kännbart.”
Huru härjande har ej bränvinsfloden sedan den tiden fått fortfara!
Hvad hafva deremot verkat förre
Ständers af egna interesset dicterade beslut?
Hvad har nuvarande bränvinsförordning åstadkommit?
Det ondas ytterligare förökande.
Ar det då en sådan Författnings grunder, som än ytterligare skola följas?
Vid granskningen af deri staugade concessioner för pannerymderne faller genast deras missförhållande i ögonen, För en jordlott af det ringaste värde och uppgående högst till 500 R:dr, är medgifven en panna af so kannors rymd till oafbruten (om jordegaren så godt synes) bränvinsbränning hela året igenom; för en •j s Bil. t. Bevillnr Lag- och Oec,~ Utsk■ Bet.
N:o 6. jordlott till blott >250 R:drs högre värde en 25 kannors panna; för en Hemmanslott af högst 1000 R:drs värde en 30 kannors panna, o. s. v. 5 kannors p-innerymds tillökning för hvarje 1000
Rtdrs högre värde, intill ett egendomsvärde af 10,000 R:dr, för hvilket panneryrnden är bestämd till 75 kannor, samt derefter 3 kannors tillökning på hvarje tusental intill högsta pannerymden go kannor för en egendom af 1 5,000 R;drs värde.
Hvilken 'skälig förnuftsgrund kan väl igenfinnas för desse stipulationei?
Om författningens intension inaste antagas hafva varit, ast hvar och en jordbrukare, från åboen å den minsta jordlott till den rikt besutne possessionaten, måtte tillåtas att af egen gröda tillverka bränvin för sitt mattliga husbehof och derutöfver till försäljning hvad som för hans Öfriga behof kunde af grödan umbäras; om någon annan intension med concessionerne, än denna såsom den enda af Stats-Oeconomien och moralen gillade, icke får antagas; så har den vä! näppeligen i något Hands Författningar visat sig så vidunderlig, så rakt innefattande sin egen motsägelse.
I stället att bestämma för den minsta jordbruks-lotten en pannerymd och en bränningstid, som icke kunde medgifva större tillverkning, än ett måttligt husbehof fordrade, då den ringa grödan måtte antagas vara knappt dertill tillräcklig, samt att, efter probabilitetsberäkningar, i ökade progressioner bestämma panne’ l il.t.Bfvilln.- Leg-och Oecon-Utsk.
Bet- N'.o 6. 73 rymderne i förhållande till större Hemmans* bruks ymnigare prod uct ioner, grad för grad, intill den största medgifliga pannerymden för en egendom, af hvars gröda kunde, utan afsaknad för husbehofvet, tillverkas så stort qvantum, sorn efter beräkningar öfver det hela kunde tillåtas finner man ju tvärtom förliållanderne sådane, att, då en åbo på den ringaste jordlott får bränna allt hvad han kati med en 20 kannors panna, possessionaten med en egendom af minst 30 gånger högre värde, och må hända hundrade gånger större jordafkastning än den förres, får nöjas med blott 4 i gånger större pannerymd.
Då nu äfven denna högsta pannerymd medgifver på den tillåtne obegränsade tiden större tillverkning på en egendom, än med det allmänna bästa kan förenas, huru orimlig är icke då den första stipulationen!
Jag frågar hvar och en, som vet huru mycket bränvin kan tillverkas med en 20 kannors panna, då nemligen bränningen oafbrutet bedrifves (hvilket mäste förmodas kunna ske, då det är tillåtet): om icke det innefattar den största orimlighet, att en Hemmanslotts åbo med så litet jordbruk, att det näppeligen kan förse honom, hustru och barn med erforderlig säd till bröd, kokmjöl och dricka samt för husbehofvet nödig potatoes, skall medgifvas en sådan enorm bränvins-tillveiknirigp
Fortsätter man beräkmngapne, alla progressionerna igenom, skall juan fasa öfver produetions-summan. 74 Eil-1,BevilIrt.- Lag- och Oecon.'
Bet• N:u 6.
Dä i Utskottens förslag yttras, att allt slags redskap, som uppfinningsgåfvan kan påhitta, bör tillåtas, och då det är nogsamt kunnigt, att oss på förhand lofvas nyligen uppfunne konstbrännings-inrättningar, som vida högre, än med de hittills begagnade konstbränningspannor, skola uppdrifva tillverkningarne, måste man ej bäfva för den hotande ytterligare förökningen af bränvinsöfverflödet?
— till hvilken fruktan tillräcklig anledning sig företer endast deraf, att i sammansatta Utskottens betänkande föreslås mätning blott af den panna, hvarunder eld omedelbarligen anbringas.
Då ej ens inskränkning af bränvinstider tillstyrkes, af det besynnerliga skäl, att egennyttan skall söka utvägar att skaffa tillgång på varan så länge begäret efter dess omåttliga bruk är qvar, (såsom borde hvarje last tillåtas, än mer af Lagstiftaren befordras, för det den lastfulle vill försöka att eludera Lagen) hvilken utsigt för kommande tider lofvar oss en sådan lära!
Emot moraliskt förderf, heter det vidare i förslaget, äro moraliska medel de enda naturliga, och upplysningens allmänna utspridande bland de lägre folkclasserne skall väcka förakt för all förnedring, och sålunda dryckenskapslasten såsom annan vanart försvinna.
Nå väls är då branvinsöfverflödets. befordrande ett af de der moraliska medlen?
Är en åt drinkarebegäret lemnad tygellös frihet att förstöra sig och samhället ett af dessa medel?
En indirect Bil. t, Pevilln, Lag cch Otc.*£ tsk.
N:o 6. 75 uppmuntran till dryckenskap ett af deni?
Eller hvad vill man med de enorma bränvinstillverkningarne, om ej att de skola afsättas?
Hvarest?
Utrikes, der bränvinet är dyrare än hos oss?
Nej; här, inom vårt redan af sedefdrderfvet härjade samhälle, här skall floden qvarstanna!
Jag fortgår nu till framställningen af mitt förslag, i författningsforrn, och yrkar vördsamt, alt det må komma under öfverläggning.
Orri bränvinsbränning i allmänhet. 1 §•
Bränvinsbränning af hvad sädesslag eller annan växt som helst, dels till husbehof, dels till afsalu, skall på sätt och med de villkor, som här nedan föreskrifvas, vara tillåten i 6 månaders tid af året, nemligen ifrån medlet af October ena året, till medlet af April följande året, så framt icke högst vigtiga omständigheter påkalla inställandet af bränvinstillverkningen.
Motiv. 1 §•
Då bränvinstillverkningen för hvars och ens husbehof icke kan, i något af de i detta 76 Bil-t.Bevilln.* Lag- oc/t Oec.-ZJtsk.
Bet. N'ö 6. förslag statuerade förhållanden, medtaga ens hälften af den föreslagna tiden, och jordbrukare i allmänhet icke hafva för deras ladugårdar behof af drank under all den tid kreaturen gå ute på marken, samt då det bränvinsqvanturn, som utöfver husbehofvet skäligen anses erforderligt för
Riket att till salu hållas, (hvarom jag åberopar mitt förra yttrande i ämnet), kan, enligt öfvertygande beräkningar, så rundeligen tillverkas under loppet af de 6 månaderne, att äfven de inskränkningar, som nedan före bestämmas, i afseende på pannerymderne, blifva nödige, så inses lätteligen, att den föreslagne bränningstiden är tillräcklig.
Att tiden räknas från medlet af October till rnedlet af April, synes vara lämpligast åtminstone i många landsorter.
Jemkning derutinnan inverkar dock ej på saken. 2 §■
Vid mantalsskrifningen sker anteckning till bränvinstillverkningens utöfning.
Den sorn ej då uppgifvit sig dertill, vare ej sedermera till densamma för det året berättigad.
Motiv. 2 §•
Till undgående af oredor, som i flere af. seenden kunna uppkomma genom sentidige upp.
Bil- t.Bevilln.- Lag- och Oec.-Utsk.
N'o 6. 77 gifter och efterföringar, och da det äfven är angeläget, att totala bränvinsqvantum för Riket, enligt uppgifterne till bränvinsbränningen, blifver tidigt Regeringen kunnigt, är stadgandet i denna §. nödigt. 3 §•
Den som hittills verkställt bränvins* bränning med så kalladt pistoriskt eller annat konstbrärinings-apparat, är det obetaget att hädanefter sådant begagna, så vidt det lämpligen kan ske, med afseende å det bränvinsqvantum han sig åtager, eller honom kan tillstädjas.
Men ej må, efter det denna Författning till efterlefnad kungöres, något sådant, eller annat konstbrännings-verk, utan synnerliga skäl och Kongl. Maj:ts serskilda Nådiga tillstånd, inrättas, M 01 i v. 3 §•
Reservationen i första punkten af den; na 5. har afseende på tillverkningar blott till husbehof, eller sådane små salu qvantiteter, hvartill bränningstiden blefve allt för korrt, om konst-apparat skulle begagnas.
Förbudet i senare punkten afser ej minr dre skälig consideration å de betydliga kost - 78 Bil.t- Bevilln.- Lag. ochOec..Uisk.
Eet.
N-.o 6» naclér, mångå redan nedlagt i konstbränneriinrättningar, än äfven ändamålsenligt förekommande af ytterligare förökning af sådane Verks antal, hvarigenom totala salu-qvantiteten för
Riket skulle oberäkneligt komma att öfverskrida den afsedde måttligheten.
Ur dessa synpunkter betraktadt är förbudet de* sto mer rättsenligt, som ingen kan skäligen åberopa nuvarande författning, endast gifven för en nu förfluten tid, t i i I stöd för någon pretention för framtiden och ingen blifver igenom förbudet åbragt någon skada. 4 §•
Den åtagne eller tillåtne tillverknings* qvantiteten beräknas, vid de serskilda här nedanföre bestämde förhållanden, efter skälig antagen production med enkel panna och utföres i pannerymdstal, hvarvid, i afseende pä konstbrännings verk, den proportion iakttages, som öfverensstämmer med sådane inrättningars större production på lika tid, allt i enlighet med vidfogade Tariff öfver alla de förhållanden, som kunna inträffa.
Mott v. 4 §.
Då hvarje till verknings-qvantitet be» stämmer pannerymden i förhållande till bran. lill.t.Bevil!n,* Lag-och Oec,-Utsi.