Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skiftena bidraga således i sin mån till landets uppodling, på samma gång som de, genom lotternas afskiljande, göra jordbrukaren mera oberoende af sina grannar och genom bostädernas spridning gifva bygden ett trefligare utseende, än förut.
Resultaterne af si st förflutne fem årens skiftesförrättningar äro följande: 22 Skifteslagens Delägare, Antal sammanräknade som afslutade laga Förmed- Ägorymd fått utflyttat skiften. lade hem- i tunn- qvar- till nv mantal. land. bo. boplan. år 1851 57 49i 29,123 160 89 » 1852 55 81J 35,664 215 120 b 1853 51 73f 41,256 218 91 » 1854 52 43 25,714 130 79 » 1855 34 50 28,434 257 58 Summa 269 2971 160,191 980 437
Af allmänna medel hafva under samma år lemnats understöd till åboer, som i följd af laga skifte utflyttat, till följande belopp, nemligen: år 1831 Banko R:dr 2,488: 23. — » 1852 » » 4,948: 29. 4- » 1853 » » 3,598: 43. 9. » 1854 » » 5,418: 30- 1.
» 1855 » » 4,968: 40. 6. eller tillsammans Banko R:dr 21,423: 24. 8.
Bränvinsbränningen har, under den tidrymd, som utgör föremål för denna min underdåniga berättelse, undergått en väsendtlig förändring.
Denna näring har nemligen, i följd af Eders Kongl. Maj:ts nådiga Förordning den 18 Januari 1555, upphört att vara, hvad den fordom var, ett nästan allmänt bihang till jordbruket, hvilket ansågs derförutan knappast kunna äga bestånd.
Förra årets erfarenhet har på ett särdeles tillfredsställande sätt ådagalagt, att jordbrukets framgång är af bränvinsfabrikationen alldeles oberoende.
Det måste likväl medgifvas, att den genom nyssnämnde nådiga författning anbefallda, genomgripande reform i bränvinsindustrien trädde i verkställighet under en för densammas utförande gynnsam konjunktur, då landtmannen fann en lätt och förmånlig afsättning för allt hvad jorden afkastade, utan att behöfva anlita den gamla utvägen att förvandla sina jordbruksalster i bränvin.
Denna reform var också på ett välgörande sätt förberedd genom de redan år 1854 vidtagne betydliga inskränkniDgarne i bränningstiden, som hade till följd, att det årets 23 tillverkning, åtminstone här i Länet, icke uppgick till mera än en tredjedel af den förut vanliga qvantiteten och endast obetydligt öfversteg 1855 års tillverkningsbelopp.
Isen har nu blifvit bruten, de gamla fördomarne gradvis håfne och en allmännare öfvertygelse vunnen derom, att bränvinsbränningen, obestridligen ur moralisk synpunkt skadlig, icke heller är i ekonomiskt hänseende nyttig för landet.
Det blifver mer och mer klart, att demina industri hade gifvit vårt jordbruk en skef riktning.
Den hade, det är sannt, verksamt bidragit till landets uppodling; men sådant hade skett på bekostnad af de naturliga medlen till ladugårdens underhåll och följaktligen äfven med minskning af utvägarne att vidmakthålla åkerjordens produktionskraft.
Man hade förbisett den af naturen sjelf anordnade vexelverkan emellan jordbruket och boskapsskötseln, som gör dessa begge modernäringar i den mån af hvarandra beroende, att den sednares framgång är ett oeftergifligt vilkor för den förras varaktiga förkofran, hvilken sedan åter å sin sida verkar till den andras vidare uppkomst.
Bränvinstillverkningens affall, dranken, gaf såsom utfodringmedel icke full ersättning för det stråeller rotfoder, som från de stora potatesfälten bort komma ladugården tillgodo och pä den vägen lill gödningsämnen förvandlas.
Följden af allt detta hade blifvit, här som annorstädes i riket, att ladugårdsskötseln låg i förfall under det man prisade jordbrukets skenbart stora framsteg.
Man aflägsnade sig allt längre och längre från de tider, då Sverige var i stånd att till utlandet afyttra icke blott säd, utan äfven betydliga qvantiteter viktualier, och man hade i stället kommit derhän, att boskapsskötselns alster, såsom smör, ost, talg, kött, fläsk, hudar m. m., långt ifrån att utgöra allmänna exportartiklar, tvärtom årligen importerades i en myckenhet och till ett värde, som ansenligt nedtyngde rikets handelsvåg.
Öfvergången till ett bättre tillstånd har nu lyckligtvis inträdt.
Den omtänksamme jordbrukaren finnér i sin ladugård det fält, der han kan och bör hemta ersättning för bränvinsbränningens tvätydiga vinst.
I denna riktning ligger för honom otvifvelaktigt en vacker och lockande framtid, för hvilken det är väl värdt att arbeta.
Ladugårdens alster äro mindre än jordbrukets underkastade de prisförändringar, som konjunkturen framkallar.
På tre å fyra månader mognar säden och denna korta tid är således tillräcklig att från en föregående brist skapa ett allmänt öfverflöd och, i följd deraf, bringa varan i vanpris; men lika många år erfordrar boskapen, för att mogna till förmåga att lemna påräknad afkastning.
Kreaturs-stammarne kunna icke i hast förökas.
Deras småningom skeende förkofran motsvaras af en stigande konsumtion och väl har man många exempel på stora förråder af säd, som, osäljbara i följd af saknad efterfrågan, måste gömmas från det ena året till det andra, men aldrig hör man talas om svårigheten att afyttra ladugårdsprodukter till sådana pris, som gifva producenten en skälig behållning. 24 Förhållandet med bränvinsbränningen under åren 1831—54 inhemtas af följande tabell:
Rrännerier d eld rifne med ånga Sammanräknad skatt.
Banko Produktion, be- räknad efter grunderne i 28 § af 1845 års Kongl.
Förordn. antal pannor sammanräk nåd rymd, kannor antal pannor rymd, kannor R:dr sk. r.
Kannor, år 1851 2,342 46,506 17 318 18,451 24 2 1,171,000 » 1852 2,454 43,756 20 266 15,589 40 — 1,211,000 » 1853 2,285 43,681 18 223 15,963 38 1 1,085,000 » 1854 2,005 36,049 14 205 | 4,569 27 3 314,000 Den i sista kolumnen af denna tabell upptagna tillverkning, beräknad efter de i 1845 års nådiga förordning antagne grunder för beskattningen, är uppenbarligen lägre, än den verkliga produktionen.
Utan fara för öfverdrift kan Länets årliga bränvinstillverkning under de tre åren 1851—53 skattas till två millioner kannor i medeltal, hvaraf, då skatten för samma år utgjort per medium 18,000 R:dr, skulle följa, att hvarje kanna bränvin icke kostat i tillverkningsskatt mera än omkring 5 r:st.
Banko, eller ungefär j5:del af hvad den nu utgör.
År 1855 idkades bränvinsbränning inom detta Län uti 13 ångbrännerier med en sammanräknad tillverkning af 255,823^ kannor, uti 222 mindre brännerier d:o d:o d:o 130,197f d:o.
Summa tillverkning 386,021? kannor, som inbringade i skatt 128,673 R:dr 40 sk.
Att tillverkningen likväl i verkligheten var större än hvad här är uppgifvet, kan slutas af det kända förhållande, att de mindre bränneriernas icke kontrollerade produktion vanligen med 50 å 100 procent öfverstiger den i författningen beräknade afverkningsförmåga.
Enligt de till Statskontoret efter hvarje års skörd insände berättelser om årsväxten i Länet har densamma under nedannämnde år utfallit på följande sätt: 25 Hvete.
Korn och Vårsäd.
1851 6:te kornet. 6:te kornet.
5:te å 6:te kornet. 6:te kornet. 1832 6:te „ 6:te „ 3:dje kornet. 6:te ,, 1853 4:de „ 5:te „ 5:te „ 8:de „ 1854 7:de „ 6:te „ 6:te „ 6:te „ 1855 6:te „ 6:te „ 5:te ., 7:de ,, Nämnde berättelser kunna, i ett Län af så stor utsträckning och af så olika beståndsdelar som detta, hvarken vara alltid grundade på Länsstyrelsens egna iakttagelser, eller fullt tillämpliga för alla delar af Länet.
1 förra hänseendet förekommer, att berättelserna som afgifvas vid en årstid, då endast obetydligt af grödan blifvit aftröskad och ännu mindre deraf hunnit torgföras, måste hufvudsakligen rättas efter de från socknarne och fögderierne inkomne uppgifter, som åter leda sitt ursprung från yttranden af jordbrukare, i hvilkas interesse det torde ligga, att låta skörden synas mindre ymnig än den i verkligheten varit, och hvad angår ett och samma total-omdömes tillämplighet på hela Länet, så är det naturligt, att väsendtliga afvikelser måste härflyta af de många olikheter, som i afseende på klimat, jordmån och öfriga naturförhållanden förete sig emellan särskilda trakter af Länet.
Det är också ett af erfarenheten bekräftadt rön, att tillfälligheten af en klen skörd i någon viss trakt oftast utöfvar å allmänna meningen om skörden i det hela ett större inflytande, än som åstadkommes af ymnig gröda inom orten för öfrigt, eller att den partiella bristen omtalas vida mera, än öfverflödet eller tillräckligheten i det hela.
I följd af dessa omständigheter och med fästadt afseende på de ansenliga qvantiteter spanmål och potates, som dels blifvit förvandlade till bränvin och dels afyttrats till andra orter inom och utom riket, tror jag mig kunna antaga, att Länets skörd, betraktad i sin helhet, icke under något af ifrågavarande fem år utfallit missgynnande, utan i allmänhet varit, om än icke god, åtminstone fullt medelmåttig.
Detta omdöme torde icke böra jäfvas af de under hela denna tid, synnerligast de två sednare åren rådande höga sädespris, hvilkas uppjagande haft sin egentliga orsak uti spanmålens dyrhet på den utländska marknaden.
Det lyckliga förhållande har jemväl ägt rum, att Länet icke under dessa fem år behöft någon allmännare undsättning från Statens sida.
Endast två socknar hafva deraf varit i behof, nemligen Söderåkra år 1853 och Thorsås 1854.
Begge dessa socknar, belägne utmed Blekingska gränsen, hafva i förhållande till deras betydliga folkmängd så ringa åkerjord, att de äfven i goda år måste köpa säd, och de äro äfven bebodda af ett mer än vanligt stort antal sådane personer, som sakna annat näringsmedel än deras arbetsBerällelse öfver Calmar Län för åren 1851—1855. 4 26 kralt.
Hvardera socknen erhöll undsättning af Två Tusen Riksdaler Banko såsom lån, och dessa lån voro vid 1855 års slut återbetalda med undantag af ena hälften utaf det, som Thorsås socken erhållit.
Åboerne i Sigislaryds by af Madesjö socken, hvilkas gröda blifvit år 1852 förstörd af hagel, erhöllo likaledes ett undsättningslån å Sex Hundra Riksdaler Banko, som i stadgad tid återbetalades.
Priset på körslor och dagsverken är, vid bedömandet af jordbrukets tillstånd, en icke likgiltig omständighet, ty då jordbruket är den näring, som mest af alla sysselsätter dragare och arbetare, så måste nämnde pris i väsendtlig mån betingas af den större eller mindre ifver och ansträngning, hvarmed jordbruket bedrifves.
På följande sätt har markegångsvärdet å den råa arbetskraften stigit:
Elt öke- Ett mans dagsverke. dagsverke.
185 1852 1 „ 8 „ 24 „ „ 1853 1 „ 8 „ „ 24 „ „ 1854 1 ii 12 ,, 24 ,, ,, 1855 1 >* 20 ,, 32 ,, ,, Dessa pris motsvara dock icke de verkligen gångbara.
Under de sednare åren har åtminstone sommartiden ett ökedagsverke i allmänhet icke kunnat erhållas för mindre än 1 R:dr 32 sk. å 2 R:dr eller ett fullgodt mansdagsverke i skördetiden billigare, än 40 sk.
Ungefär samma stegring har visat sig i de vanliga tjenstehjonslönerna.
Dagspenningen för en duglig timmerman eller murare har från 32 sk., som den förut i allmänhet utgjorde, uppgått till 1 R:dr Banko och deröfver.
Denna ansenliga förhöjning af alla slags arbetslöner har också varit ett nödvändigt vilkor för arbetsfolkets förmåga att kunna berga sig under tider, då både säd och solvelvaror fördyrats med 50 ända till 100 procent.
I sammanhang med frågan om jordbruket torde någon uppmärksamhet böra lemnäs åt en af dess utgreningar, trädgårdsskötseln.
Pä högst fä ställen, utom i städernas närmaste grannskap, har denna handtering antagit arten af näring eller egentligt försörjningsmedel.
Pä de liesta herregårdar använder man visserligen till trädgård ett eller stundom ett par tunnland jord, men produktionen inskränker sig, med få undantag, till hushållets eget behof af jord-, rot- och trädfrukter, utan att afse någon försäljning deraf till andra.
Afven vid allmogens bostäder är ofta in hägnad en mindre jordtäppa, som, utan att kunna kallas trädgård, bär det anspråkslösare namnet kålgård, och beväxt med några bärbuskar samt ett eller annat frukt - 27 träd, begagnas till odling af rot- och hvitkål, sommar-potates, morötter och några andra allmännare trädgårdsväxter.
Men dessa anläggningar öro både inskränkta till omfånget och i allmänhet mycket vanvårdade, hvartill orsaken får sökas uti en, med brist på håg för trädgårdshandtering, förenad allmän okunnighet i detta yrke.
Väl finnes uti 4 § af 1842 års nådiga Stadga om folkundervisningen intagen en föreskrift, som alser att i folkskolorna bereda undervisning äfven i trädplantering och trädgårdsskötsel; men då denna föreskrift ej är ovilkorlig, har den nästan ingenstädes blifvit iakttagen.
Allmogen är märkvärdigt liknöjd för den både prydnad och nytta, som plantering af fruktträd kan bereda.
Ofta ser man på böndernes hemman stora och ståtliga boningshus, men det är sällsynt att finna dessa omgifne af planterade träd.
I detta afseende står den besutne allmogen nästan efter innehafvarne af mindre jordlägenheter och backstugusittarne, hvilkas låga kojor icke så sällan prydas af fruktträdsplanteringar.
Orsaken till allmogens liknöjdhet för trädplanteringar är ej lätt att angifva.
Den torde ligga till en del i svårigheten att erhålla dugliga träd till utsättning och till en del äfven i obenägenheten att vidkännas besvär och kostnad, för att bereda en skörd, som först efter flera års förlopp hinner att mogna.
Bland de få bättre trädgårdar i Länet uppgifvas de, som finnas på Em hos Baron Ulfsparre och på Fliseryd hos Ryttmästaren Nordenankar.
På dessa ställen äro anlagde större trädskolor, hvarifrån unga fruktträd till betydligt antal årligen försäljas.
Det vore särdeles nyttigt, om sådane trädskolor blefve mera allmänt anlagda, så att inom alla trakter af Länet yppades en nu ofta saknad utväg att för billigt pris och utan långväga hemtning få köpa träd, passande till utplantering.
Uti nästföregående afdelning, elier den om jordbruket, har jag, af ämnenas nära gemenskap, blifvit föranledd att orda äfven något om boskapsskötseln.
Att denna näring ännu står inom detta
Län på en allt för låg ståndpunkt är en beklaglig sanning, ehuru det måste medgifvas, att glädjande tecken till förbättring börja visa sig.
Under det landthushållningen länge fortgått i ensidig riktning, med hufvudsaklig, om ej uteslutande beräkning på ökad produktion af säd och potates, har man lemnat å sido ladugårdens nödvändiga behof af foder och sommarbete.
Den bördigaste ängen och den jemnaste betesmarken erbjödo de lättaste odlingstillfällen och dessa blelvo ock företrädesvis begagnade.
Motsvarande insåningar blefvo sällan verkställde, och kreaturen mäste derföre nöja sig med mindre och sämre hö samt magrare bete, än förut.
I liera hänseenden har detta missförhållande verkat menligt på Länets ladugårdsskötsel.
Kreaturen halva försämrats och afknstningen blifvit ringare. i ... . ” ” Allvarliga bemödanden lörete sig dock till införande af ett bättre system.
På de fleste större egendomar har man pä de sednare åren sökt att ställa cirkulations - 28 bruket af den odlade jorden på ett sådant satt, som kan bereda en rikare fodertillgång.
Exemplet verkar välgörande och vinner småningom efterföljd äfven hos allmogen.
Insåning med klöfver och timotej blifver mer och mer allmän, hvilket till en del kan slutas deraf, att härvarande köpmän årligen sälja ökade qvantiieter af utländskt klöfverfrö.
Någon del af trädan insås icke sällan med hvitklöfver, för afbetning.
Rofvor och kålrötter börja att finna ett allmännare begagnande till utfodring.
Ängsvattning genom öfversilning har på åtskilliga ställen blifvit företagen eller är under förberedning.
Bland sådana företag i större skala nämnas de, som blifvit utförde på egendomarne Forssby och Ed i Norra Tjusts samt på Köhlby i Södra Möre härad.
Man beflitar sig också mångenstädes om kreatursracens förbättrande, genom anskaffande af goda afvelsdjur.
Äfvenledes har man börjat egna mera omsorg åt kreaturens skötsel och fodring.
Större mejerier saknas väl ännu, men ett sådant är under anläggning vid Bo landtbruksskola.
På de bemödanden, som sålunda i detta hänseende visa sig, grundar jag den förhoppning, att ladugårdsskötseln, denna vigtiga del af landthushållningen, skall inom en icke allt för långt aflägsen framtid resa sig ur sitt hittills varande förfall och gifva resultater, fullt motsvarande de rika medel, som naturen här i orten lemnat till denna närings utvecklig och förkofran.
Enligt de från fögderierne inkomne uppgifter skall antalet af underhållne kreatur hafva varit följande:
Under åren Under åren 1848-50 1851—55 Hästar 21,345 . 18,889.
Oxar 27,733 33,631.
Kor 37,924 63,671.
Ungboskap 31,086 26,664.
Får 90,907 106,102.
Svin 53,340 36,598.
Getter 575 529.
Af dessa uppgifter vill det synas, som skulle en betydlig minskning hafva uppkommit i antalet hästar och ungboskap, men en ännu större ökning hafva ägt rum i afseende på antalet af oxar, kor, får och svin.
Skiljaktigheterna äro för stora för en så kort tidrymd och kunna svårligen förklaras med annat än uppgifternes oriktighet.
Om emedlertid på uppgifterne för åren 1851—55 grundas en jemn fördelning emellan Länets 3,365 hemman, så befinues, att af de underhållna kreaturen skulle på hvarje fullt hemman ungefärligen belöpa omkring: 29 6 Hästar, 10 Oxar, 19 å 20 Kor, 8 Ungnöt, 31 å 32 Får, oell 11 Svin, hvilken beräkning synes vara snarare för hög, än för låg.
Länets produktion af ladugårdsalster har hittils, betraktad i sin helhet, knappast fyllt det egna behofvet och åtminstone lemnat föga öfrigt till afsalu åt andra orter.
Det är väl sannt, att icke så obetydliga qvantiteter ull samt äfven smör och ost årligen från Länets stapelstäder, köpingar och landlhamnar afsändas lill Norrköping och Stockholm, men om från sammanräknade värdet af denna skeppning af drages det belopp, som här i Länet årligen utbetalas för viktualier, hitförda från Kronobergs och Jönköpings
Län, så skall troligen föga eller ingen behållning qvarstå.
Markegångsvärdet å ladugårdsprodukter har, beräknadt i Bankomynt, varit följande :
År 1851
År 1852 År 1853 År 1854 oo Ot -1 Ctt I me- deltal R:dr sk.
R:dr sk. r. 1 Lisp. Smör. . . 5 24 5 40 6 — 6 16 7 — 6 6 5 1 d:o Ost . . . 2 32 2 44 3 — 3 16 4 — 3 8 10 1 d:o Fläsk . . . 3 16 3 16 4 — 4 8 5 — 3 46 8 1 d:o torrt Kött. 2 — 1 42 1 24 2 4 3 6 2 5 7 1 d:o Talg . . . 5 — 4 38 5 — 6 32 7 — 5 33 2 En Oxe om 15 lisp. 26 32 25 — 20 — 40 — 50 — 32 16 — En Ko 16 — 15 — 13 16 26 32 33 16 20 41 7 Ett Svin 12 — 12 — 13 16 16 32 20 — 14 38 5 Ett Får 3 — 3 — 2 32 3 16 5 16 3 22 5 Ett Lamm .... 1 24 1 24 1 16 1 32 2 32 1 35 2
Dessa pris hafva dock i verkligheten eller i allmänna handeln varit vida högre.
Godt smör t. ex. har under sednare året ofta gällt 8 R:dr Banko Lispundet och der - 30 öfver.
Likaså har färskt oxkött, åtminstone på Calmar torg, ända sedan förra året hållit sig i pris af 3 R:dr 16 sk. å 4 R:dr Ranko per Lisp. Å söt mjölk har priset här i staden länge varit i förhållande till årstiderna 8 å 12 sk.
Ranko per kanna.
Dessa höga pris å alla slags alster af ladugården visa ingen benägenhet att falla, och upphörandet af det krig, som stängde Rysslands hamnar, har på dem icke haft någon tryckande inverkan.
Från hvad ofvanföre blifvit sagdt om den låga ståndpunkt, hvarå kreatursskötsel inom detta Län länge sig befunnit, gifvas flera hedrande undantag.
Främst ibland dessa måste onekligen ställas Ottenby stuteri, hvilket under ledning af sin lika nitiske, som insigtsfull chef fortgår i en ändamålsenlig utveckling.
Förhållandet med hästafvein derstädes har under ifrågavarande fem år varit följande:
Främmande 1
Det vid hvarje års slut underhållna antalet ston, be- täckta af Stuteriets Försäljning af Hästar.
1 liing star äldre Hästar
Föl och ung- hästar cn c 3 oL &*> 3 3' CfQ Antal sålde Sammanräk- nade försälj- ningssumman.
Hanko. 1 Moderston Hingstar [arbetshästar årsföl 2:dra året 3:dje året ii. re Q3o -1 Oi 3 » c" os: u: oT -s W G (V (&' oT o’ 3 <X> -3
En kraftigt bidragande orsak till det gynnsamma resultatet ligger jemväl uti den, genom raceförädling och omsorgsfull vård, mer och mer förbättrade beskaffenheten af de å stuteriet uppdragne hästar, hvilka år från år finna en ökad efterfrågan och detta i den mån, att de personer, som från olika orter besöka hästauktionerne på Ottenby, vanligen icke kunna erhålla ens hälften af det antal hästar, som de önska köpa. 31 Antalet af de vid Ottenby underhållne fäkreatur och får samt de för afyttrade kreatur influtne medel inhemtas af följande två tabeller:
Hornboskapen vid Ottenby. år Befintligt antal H C 3 . C O H W o CJQ cr o C 3 "1 “1 -s CA FT CD -o 3 03 1831 1 39 44 62 166 1832 1 38 40 73 172 1833 1 34 37 72 164 1834 1 49 44 69 163 1833 2 36 42 63 165 Försäljning af Boskap.
CA FT KU CD CDO "S s: Sammanräkna- nade försä j" FT
Ä -i mngssumman a p 1 i Banko -■* R:dr sk. r. 13 587 6 14 635 32 — 24 769 14 19 1,101 11 — 14 1,044 34 8 Schåferiet vid Ottenby. år 1851 » 1852 » 1853 » 1854 » 1855 Befintligt antal Försäljning af Får.
Sålde Sammanräknade försäljningssum- man i Banko.
Baggar Tackor Hamlar Fjolårs- Lam Larn S:ma.
Äldre Får.
Larn Sima.
Ridr sk. rst. 4 154 171 64 114 507 80 13 93 399 1 9 4 119 167 106 102 498 106 11 117 778 47 6 6 117 180 98 56 457 88 13 101 748 40 — 6 114 184 58 146 508 88 13 101 953 12 8 6 138 141 108 81 474 64 6 70 440 23 7 32
För öfrigt torde jag angående Ottenby Stuteri få i underdånighet meddela, dels att årliga sädesproduktionen derstädes numera uppdrifvits till omkring tvä tusen tun nor diverse spanmål, hvilket är högst betydligt i betraktande deraf, att en stor del af åkerjorden måste årligen insås med foderväxter för de många kreaturens behof, dels att under dessa fem år blifvit vid Stuteriet uppförde två statfolksbvggnader af kalksten under sticktak, en med grundmurad källare försedd byggnad, 180 alnar lång, 30 alnar bred och 9 alnar hög på vägg af sten under halmtak, hvilket sednare ännu icke fullt färdiga hus, som tillika innehåller två tröskverk, är ämnadt att inrymma kungsgårdens hela skörd både af säd och rotfrukter, samt dels att sammanräknade beloppet af allt hvad som influtit för försålda hästar, fäkreatur, får, spanmål och ull, i arrende för koladugården, afgifter för stobetäckning, betespenningar m. m. uppgått: år 1831 Banko R:dr 13,973: 40.
— » 1832 . . ' ' ' • • • ' • » 8 8 18,273: 23. 6. w 1853 » » » 18,684: 43. 1. „ 1834 » » » 20,779: 38. 6- och » 1835 8 8 8 25,675: 4.11. Skogome.
Näst jordbruket och måhända ladugårdsskötseln utgör skogshandteringen detta Läns förnämsta näring och på fasta landet af Länet finnas trakter, der denna handtering till och med utgör befolkningens hufvudsakligaste näringsmedel.
Vid detta förhållande och då, på sätt nedanföre kommer att ådagaläggas, exporten af skogsprodukter från Länets stapelstäder årligen uppgår till ett värde af ungefär en million Riksdaler Banko, synes det mig angeläget, att i denna min underdåniga berättelse göra Länets skogshushållning till föremål för en, så vidt omständigheterna medgifva, noggrann och fullständig undersökning.
I detta afseende torde jag till en början få underdånigst åberopa följande delar af det yttrande, som jag nyligen afgifvit till den af Eders Kongl. Maj:t i nåder tillförordnade Skogs-Komité, »Hafvet skiljer detta Län i två hufvuddelar, fasta landet och ön Öland, hvilka, »i afseende på jordmån, klimat och öfriga naturförhållanden, äro så väsendtligen olika, »att de i en fråga af närvarande beskaffenhet måste hvar för sig betraktas.» »Öland är ett långt, flackt kalkberg med tunn jordbetäckning öfver sin yta, »men omgifvet på sidorna af låga landsträckor, bildade genom upplandning.
Naturen »synes icke hafva ämnat denna ö till något skogsbärande land; ty det jordlager, som »betäcker största delen af dess yta, är allt för grundt, för att gifva tillräckligt ut »rymme åt större träds rötter.
Fordom har likväl ön på vissa trakter icke saknat »skog.
Ända intill nästförflutne århundrade var en stor del af vestra kustlandet be - 33 »täckt med vacker löfskog, hufvudsakligen af ek och hassel, äfvensom lundar af dessa »och andra slags löfträd voro spridda pä vissa ställen af öns högslätt, der undan»tagsvis något djupare jordbetäckning fanns öfver kalkllisan.
I Högsrums socken »och i trakten af Borgholm funnos äfven någi*a kronoskogar af furuträd och största »delen af öns nordligaste socken, Böda, som består af lågt slättland med sandig jord»mån, var beväxt med en ganska tät furuskog.
— Men förhållandet har småningom »betydligen förändrats.