Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Straff — och drager deraf den slutföljd, att Konungen af Nåd måtte kunna förskona från böter, som likväl ej böra förblandas med skade-ersättning; samt sluteligen yttrar: »Riksens Höglofl.
Ständer torde således upplyst finna denna § vara af så tydelig beskaffenhet, att den hvarken tarfvar förklaring, förändring eller tillägg». 418 Riksdagen 1812.
Herr Kammarherre Silverstolpe anmärkte, att, så ofta denna fråga hos Högsta Domstolen förekommit, vittnade de nu genomläste Protocoll öfver Justitia:-A render, att Konungen aldrig eftergifvit målsägandens andel; och ehuru den anklagaren såmedelst bibehållne rättighet att af ådömde böter njuta sin dol troligen blifvit ansedd som en uppmuntran till upptäckande af brott, vore likväl Herr Kammarherren af den tankan, att det sätt, hvarpå Riksens Ständers Justitise-Ombudsman utvecklat , denna fråga, fullkomligt öfverensstämde med det begrepp, som af ordalydelsen af Regerings-Formens 25 § borde dragas om beskaffenheten af böter i brottmål, och tilllade, att om nu frågan behandlas i enlighet med JustitiaeOmbudsmans deröfver afgifna yttrande, förfölle målet, men om åter något vidare bestämmande af ifrågavarande § skulle anses nödigt, borde frågan hvila till nästa Riksdag.
Herr Borgmästaren Norström yttrade, att om Konungen ej kunde eftergifva anklagarens andel af ådömde böter, skulle af samma skäl Kronans och Häradets rättighet af Nåd ej kunna efterskänkas.
Herr Boigmästaren Egge:
Jag kan icke, lika med Herr Justitim-Ombudsman, finna stadgandet i 25 § af Regerings-Formen vara så tydeligt, att Konungen efter denna § ovilkorligt äger eftergifva målsägandens andel i böter.
I vissa mål, t. ex. 9 Cap. 11 § Hand.-Balken, äro böterne målsägandens ensak.
I andra, der målsäganden ensam äger att kära, 35 Cap. 3 och 4 §§ MissgerniugsBalken, utgör andelen i böterne dess enda skadestånd.
I de mål, som åklagas af Jägeribetjente, utgör denna andel deras enda lön, och nästan samma förhållande är med Länsmän, Stads- och Landsfiscaler, hvilka, med antingen ingen eller otillräcklig lön på Stat, böra föda sig af tjensten.
Medgifvandet af en oinskränkt rättighet för Konungen till efteigift af sådana böter skulle således leda till flere olägenheter, verkande på egendomsrätten, och Högsta
Domstolen bar icke vid något enda tillfälle följt denna princip.
Men man har af Constitutions-Utskottet icke äskat hvarken förändring, tillägg eller förklaring af §:n, hvilken jag, så vidt den rörer Konungens rätt att göra
Nåd samt att eftergifva Kronans andel af böter, anser vara klar och bestämd.
N:o 7. 419 Herr Doctor Wijkman förenade sig i den önskan, att §:n såsom tydlig och bestämd måtte förblifva oförändrad.
Hvarefter öfverenskoms, att då fråga om förbättring af Regerings-Formens 25 § ej vore väckt, utan endast om dess mer eller mindre tydelighet, kunde Beredningen ej anse densamma i sådant afseende tarfva någon förändring.
Bilaga C till Meni.
Ständers Constitutions-Utslcott den 10 Julii 1812.
Upplästes Fördelningens Protocoll för den 12 Junii, angående den af Riksens Högloft.
Ständers Justitise-Ombudsman väckta och till Utskottet remitterade fråga: »Huruvida 25 § Reg.-Formen och den deruti Konungen tillagde höga rättighet att i brottmål göra
Jag anser Lagens stadgande i detta rum vara så tydligt och klart, att ingen Domare kan derom hafva misstagit sig, hvarföre någon förklaring deröfver icke tarfvas.
Konungens höga rätt att göra
Nåd grundar sig derpå, att förekommande omständigheter kunna göra Lagens på förhand bestämda, ovilkorligen ålagda straff för strängt.
Men detta medel att förekomma obillighet i Lagens utöfning kan intet verka på tredje mans rätt, det vill säga åklagarens, som genom gifven Lag har gifven rättighet till viss andel i böter, dem Konungen alldeles icke kan hafva rätt att efterskänka.
Herr Kammarherre Silverstolpe:
Jag vet väl, att Lagen af Konungen tillämpas enligt dessa grunder, och tror, att han, såsom Police-magtens
Chef, har så mycket större skäl att ej eftergifva åklagarens andel i böter, 420 Riksdagen 1812. hvarigenom brotts upptäckande befordras; men anser ändock närvarande stadgande innebära någon otydlighet.
Herr Borgmästaren Egge:
Åberopade sitt afgifne yttrande i Beredningens Protocoll. Herr Kammarherre Silverstolpe:
Otydligheten består efter min tanka derutinnan, att intet bestämdt stadgande finnes, huru de böter böra anses, som tillfalla Häradet.
Jag tror detsamma vara tredje man, såväl som någon annan.
Ja visserligen, emedan Konungens rätt att göra
Nåd uppkommit för att mildra Lagens oböjlighet och bestämda tillämpning, genom eftergift i brottslingens straff och Kronans rätt, utan förnärmande af enskildtes lagliga rättigheter.
Hvilket efter min tanka kunde få blifva grunden för Constitutions-Utskottets
Betänkande öfver denna fråga.
Herr Doctor Wijhnan önskade, att Utskottet ej mätte i dess Betänkande inlåta sig i något raisonnement.
Om frågan besvaras i enlighet med dess framställning, så skulle Utskottets Utlåtande blifva, att som Justitise-Ombudsmannen endast anfört sina enskildta tankar om ämnet, utan att dervid begära någon åtgärd, så hade
ConstitutionsUtskottet ej ansett sig böra upptaga dem till pröfning.
Utskottet, som gillade detta förslag, beslöt, att Betänkande skulle i enlighet dermed till Riks-Stånden afgifvas.
Memorial N:o 8. 421 N:o 8.
Memorial i anledning af väckt motion om tillägg till Instructionen för Riksens Ständers Justitia:-Ombudsman.
Genom remiss ifrån det Hedervärda BondeStåndet af den 3 sistlidne Junii har Constitutions-Utskottet emottagit ett samma dag af Riksdagsmannen Erik Svensson från Bohus Län uppläst Memoria], angående Justitiae-Ombudsmannens åliggande att befordra skyndsamhet i den lagliga gången af Riksens Ständers fattade beslut och gjorda hemställningar.
Vid företagen pröfning af denna Motion har ConstitutionsUtskottet funnit densamma innehålla ingenting annat, än hvad förut i Justitiae-Ombudsmannens Instruction finnes innefattadt; och enär derjemte till det åsyftade ändamålet troligen intet annat medel än de föreskrifne kan uppgifvas, som icke kunde leda till åtgärder, förnärmande för den verkställande magten, trodde
Utskottet det böra förblifva vid hvad redan är föreskrifvet. örebro den 28 Julii 1812.
J- A. Tingstadius. J. P. Sandberg.
Aberg A:son. G. A. Silverstolpe.
Härmed följa 3 bilagor (A—C). 422 Riksdagen 1812.
Utdrag af Protocollet hållet hos Hedervärda Bonde-Ståndet vid Urtima Riksdagen i Örebro den 3 Junii 1812. S. D. Riksdagsmannen Erik Svensson från Bohus
Län inlemnade ett nu uppläst så lydande:
Uti den af Riksens Ilögloflige Ständer för deras Justitise-Ombudsman den 27 Februarii 1810 utfärdade lnstruetion innehåller väl 21 §, att honom åligger i Konungens Cancellie emottaga Kongl. Maj:ts utfallande Resolutioner öfver sådane under Riksdag andragne underdåniga Besvär af Riksens Ständer i allmänhet, Stånden hvar för sig, eller af en hel Landsort eller Stad, som icke innan Riksdagens slut kunna af Kongl.
Maj:t i Nåder afhjelpas, och att om deras afgörande, der så fordras skulle, hos vederbörande föredragande påminnelser göra; och genom den vid sista Urtima Riksdag meddeldte Förklaring öfver 14§är det J ustitise-Ombudsmannen ålagdt att vid hvarje Riksdag för Riksens Ständer uppgifva, hvilka af deras vid sistförflutne Riksmöte fattade beslut och gjorde hemställningar blifvit af Konungen gillade, utfärdade och i verket stälde.
Men på intet ställe tinnes någon uttryckelig förbindelse för Justitise-Ombudsmannen stadgad att följa sådane ärender med dess uppmärksamhet eller i ordentelig väg befordra skyndsamhet i den lagliga gång, hvartill ett passivt förhållande eller en blott påminnelse icke alltid torde göra tillfyllest.
— Och för Landets Allmoge vore det i synnerhet nödvändigt att vara förvissad, det dess allmänna angelägenheter, hvilka ofta betydeligen lida af tidens utdrägt, stodo under en så kraftfull Embetsmans vård, hvarigenom också den vidlyftighet kunde undvikas att vid en påföljande Riksdag förnya, hvad vid en föregående redan blifvit föredragit, dertill mången Riksdags-Fullmägtig af dess Committenters påyrkande eljest är föranlåten.
N:o 8. 423 Jag tycker mig således hafva anledning till mina Medbröders och samtelige Riksens Högloft.
Ständers vidare bepröfvande vördsammast hemställa, om det icke kunde blifva Justitise-Ombudsmannen uttryckeligen föreskrifvit att ifrån den stund, förteckning på oafgjorde ärenden af ofvannämndo beskaffenhet af Ståndens Cancelliet- honom tillställes, med sorgfällighet iakttaga allt hvad på dess Embete ankommer, för att befordra deras skyndsamma slut och i dess berättelse vid nästa Riksdag omständeligen uppgifva, hvad anstalt han dertill vidtagit, och hvaruppå ett sådant beslut då kan bero.
Örebro den 3 Junii 1812.
Erik Svensson, från Bohus Län.
' Ex Protocollo G. Brinkman.
Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Högloft Ständers Coust itutions-Ut skotts 2:dra Fördelning den 11 Junii 1812.
Upplästes:
Utdrag af Hederv. Bonde-Ståndets Protocoll af d. 3 Junii 1812, innehållande Ståndets beslut att till Constitutions-Utskottet remittera ett af Riksdagsmannen Erik Svensson från Bohus
Län samma dag uppläst Memorial, med anförande: att det väl genom lnstruetion af d. 27 Febr. 1810 vore R. S. Justi ti se-Ombudsman ålagdt att i Konungens Cancellie uttaga Kongl. Maj:ts utfallande Resolutioner öfver sådana, under Riksdag andragne underd.
Besvär, af Riksens Ständer i allmänhet, Stånden hvar för sig, eller af en hel Landsort eller Stad, sorn icke innan Riksdagens slut kunna af Kongl. Maj:t i 424 Riksdagen 1812.
Nåder afhjelpas, och att om deras afgörande, der så fordras skulle, hos vederbörande föredragande påminnelser göra; äfvensom enligt den vid sistl.
Riksdag ineddelte Förklaring öfver 14 § han äger att vid hvarje Riksdag för Riksens Ständer uppgifva, hvilka af deras vid sistförflutne
Riksmöte fattade beslut och gjorde hemställningar blifvit af Konungen gillade, utfärdade och i verket stälde; men någon uttrycklig förbindelse för R. S.
Justitise-Ombudsman på intet ställe finnes stadgad att följa sådane ärender med dess uppmärksamhet eller i ordentelig väg befordra skyndsamhet i den lagliga gång, hvartill ett passivt förhållande eller en blott påminnelse icke alltid torde göra tillfyllest; hvarföre hemställes, om det icke kunde blifva Justitise-Ombudsmannen uttryckeligen föreskrifvit att ifrån den stund, förteckning på oafgjorde ärender af ofvannämnde beskaffenhet af Ståndens Cancellier honom tillställes, med sorgfällighet iakttaga allt, hvad på dess Embete ankommer, för att befordra deras skyndsamma, slut och i dess berättelse vid nästa Riksdag omständeligen uppgifva, hvad anstalt han dertill vidtagit, och hvarpå ett sådant slut då kan bero.
Då Erik Svensson ej förmått uppge något sätt, huru Riksens Ständers Justitise-Ombudsman annorlunda än genom påminnelser hos den föredragande skulle kunna påskynda afgörandet af ofvannämnde mål, och detta Memorial för Justitise-Ombudsmannen således ej föreslår någon annan skyldighet, än som i dess Instruction redan är honom ålagd, har Beredningen icke ansett nödigt att dermed taga någon vidare befattning.
Bilaga C. till Mern.
N:o 8. 425 Bilaga C till Mern. N:o 8.
Ständers Constitutions-Utskott den 10 Julii i 812.
Föredrogs och gillades hvad Fördelningen den 11 Junii beslutit angående Riksdagsmannen Erik Svenssons Memorial om Justitise-Ombudsmannens åliggande att befordra skyndsamhet i den lagliga gången af Riksens Ständers fattade beslut och gjorda hemställningar.
Hvaröfver
Betänkande till de respective Stånden skulle afgifvas. 426 Riksdagen 1812. lV:o 0.
Memorial med förslag till nytt moment i 56 § Reg ering s-F'ormen ang. sättet för Grundlagsfrågors helland ling.
När Constitutions-Utskottets Memorial, rörande den sedan sista Riksdag hvilande fråga, huru med afseende på 56, 81, 82 och 84 §§ Regerings-Formen förslag till förändringar i Grundlagarne hos Riksens Ständer vid afgörande böra behandlas, den 9 sistlidne Junii hos Riksens Ständer föredrogs, blef detsamma af Högvördige Preste-Ståndet och det Hedervärda Bonde-Ståndet alldeles ogilladt, men af Högloflige Ridderskapet och Adeln och det Yälloflige Borgare-Ståndet till Constitutions-Utskottet med anmärkningar återförvisadt.
Ehuru Utskottets afgifna förslag således alldeles är förfallet och frågan för denna Riksdag afgjord, har dock
Utskottet af de återremisserne åtföljande anmärkningar funnit anledning att med ett nytt förslag till Riksens Ständer inkomma, så mycket häldre som de i detta afseende saknade föreskrifter utgöra en brist af ganska vådlig egenskap för våra Grundlagars bestånd.
Det förslag, sorn i följe häraf nu aflemnas, kommer sålunda att, såsom vid denna Riksdag utarbetadt, endast läggas på bor - Memorial N:o 9.
427 det för att vid nästkommande Riksdag till afgörande upptagas; och lära Riksens Ständer sjelfve tydeligen inse, att derest bland de gjorda, eller ännu under loppet tillgörande Project till förbättringar i Grundlagarne, något skulle befinnas af den vigt, att det förtjenar antagas, denna fråga gerna dessförinnan af Konung och Ständer borde vara afgjord, till ett rättesnöre för de öfrigas behandlingssätt, och att den således bör vara en af de första, som vid nästa Riksdag komma under Riksens Ständers pröfning.
Då alla Ståndens enhälliga röst är nödig till Grundlags stadgande, har Utskottet varit sorgfälligt att så ställa formerna, att det yttersta beslutet genom proposition stäld på
Ja eller Nej måtte kunna fattas.
Dertill fordrades, att all sammanjemkning af meningar, i fall de vid pröfningen af det första förslaget skulle hos Riks-Stånden blifva skiljaktige, borde föregå det definitiva beslutet, hvilket ej kunde innehålla annat än ett fullkomligt gillande eller ett rent afslag.
Utskottet har derföre trott, att denna jemkning borde ske vid samma Riksdag, då frågan väckes och lägges på bordet, så att den till afgörande med Ja o'ch Nej vid den nästföljande måtte vara fullkomligen beredd.
Den förstärkning af Constitutions-Utskottet, som till jemknings förrättande blifvit föreslagen, är således af en helt annan beskaffenhet än de Nämnder, som för de andra Utskotten i Regeringsformen finnas föreskrifna.
En lika afgöranderätt, som de äga, kunde ej denna tillegnas, enär yttersta af görande-rätten i dessa frågor måste tillhöra Stånden sjelfva, hos hvilka allenast ett Stånds veto gör tillfyllest att hindra ett förslags antagande.
Deremot, om, efter Utskottets för - 428 Riksdagen 1812. sök att förena Riks-Stånden till ett enahanda Utlåtande, sådant ej lyckades, borde ett medel linnas att genom omröstning per capita uppgöra ett sådant bestämdt förslag, som utan förändring kunde antagas eller förkastas.
På detta sätt har Utskottet trott sig bereda alla möjliga tillfällen till frågornas granskning, meningarnes jemförande, sinnenas förening och frågans sluteliga rediga framställning, så ätt ett bestämdt beslut måtte kunna fattas.
Denna förstärkning af Constitutions-Utskottet har blifvit föreslagen endast till 20 personer af hvart Stånd, dels med afseende på vissa Riks-Stånds ringa personal, dels efter den analogie, som vid de i Grundlagarna förut bestämda Nämnder är emellan det primitiva antalet af Utskottets Ledamöter och dess förstärkning; så att när Stats-Utskottet, som består af 9 Ledamöter af hvart Stånd, der förstärkes till 30 personer, skulle här Constitutions-Utskottet i samma förhållande förstärkas till ett sammanlagdt antal af 20 personer af hvarje Stånd.
Efter dessa förklaringar får ändteligen Utskottet nu till Riksens Ständer öfverlemna följande förslag till nytt Moment i 56 § RegeringsFonnen: »Frågor om förändringar af stadganden i Grundlagarne varda på följande sätt behandlade:
Tillstyrker Constitutions-Utskottet, hvad en Riksdagsman hos detsamma i sådant afseende föreslagit ; eller utlåter sig Utskottet med till- eller afstyrkande å en af Konungen i lika ändamål gjord Proposition, varder Utskottets yttrande vid samma Riksdag öfverlemnadt till Riksens Ständer, hvilka vid densamma må derom kunna öfverlägga, men icke vid densamma besluta.
Göras Memorial N:o 9. 429 i Riks-Ståndens Plena icke några anmärkningar emot Constitutions-Utskottets yttrande, hvile detsamma såsom ett Riksens Ständers Utlåtande, hvaröfver först vid nästa Riksdag, och då endast med Ja eller Nej, skall kunna beslutas, och gälle då föreskriften i 75 § Riksdags-Ordningen.
Göras åter i Riks-Ståndens Plena emot Utskottets yttrande anmärkningar, blifve de, hvilka hvarje Riks-Stånd särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till ConstitutionsUtskottet hänvisade.
Utskottet åligge då att samtelige Riks-Ståndens tankar till ett helt
Utlåtande i möjeligaste måtto sammanjemka och, om oförenlige skilj aktigheter finnas, dem derjemte till samtelige Riks-Ståndens behandlande anmäla.
Förena sig derefter samtelige RiksStånden om ett enahanda Utlåtande, hvile det till sluteligt antagande eller förkastande på tid och sätt, som ofvan föreskrifne äro.
Blifva åter något Stånds tankar i någon eller några delar skilj akti ge från de öfriges, och samma Stånd sig icke efter de öfrige fogar, varde ConstitutionsUtskottet, genom val af Riks-Ståndens Plena, till slutelig jemkning förstärkt till ett antal af Tjugu personer af hvarje Stånd, hvilka genom samfäld, icke efter Stånd anstäld, omröstning, skilj aktigheter ne förena, och det dymedelst fullständigt beredda Utlåtandet hvile sedan till Riksens Ständers afgörande, såsom ofvan sagdt är».
Orebro den 1 Augusti 1812.
Pehr Nilsson. G. A. Silverstolpe.
Härmed följa 7 bilagor (A—G). 430 Riksdagen 1812.
Ständers Constitutions-Utskott vid Urtima Riksdagen i Örebro den 28 Julii 1812. S. D.
Vid öfverläggningen om sättet för Grundlagsfrågors behandling, uppläste Biskoppen och Commendeuren af Kongl.
Nordstjerne-Orden, Herr Doctor J. A.
Tingstadius, följande skrifteliga anförande till Protocollet:
Frågor om ämnen, som höra till Riksens Ständers öfverläggningar, böra utan tvifvel efter deras olika art behandlas.
En del, såsom till exempel de, hvilka fordra Stats- och Bevillnings-Utskottens beredande, äro af den beskaffenhet, ätt de hvarken tåla uppskof till en efterföljande
Riksdag eller på något närmare sätt röra RiksConstitutionens grundpelare.
För att derföre skyndsamt kunna om dem besluta, är den utväg, i fall af Ståndens skiljaktiga tankar, vidtagen, som föreskrifves uti 69 och 71 §§ Regerings-Formen, att de fleste röstandes mening af hvardera förstärkta Utskottet kommer att gälla såsom Riksens Ständers beslut.
Af annan art äro de ämnen, som närmast röra Riks-Constitutionens grund och derföre icke tåla ett skyndsamt afgörande.
Sådana äro Grundlagsfrågor, hvarom, i enlighet med Regerings-Formens 81 §, visligen stadgas uti 75 § af Riksdags-Ordningen, att till Grundlags stiftande, upphäfvande, förändring eller förklaring fordras alla Riks-Ståndens sammanstämmande beslut.
Här kan, efter min tanka, ingen förstärkning af det Utskott, till hvars beredande målet hörer, äga rum, ej heller vara behöfligt, emedan i alla händelser ett Stånds ogillande af den väckta frågan är tillräckligt för dess nedläggande.
Skulle vid frågor af denna art skiljaktigheter i Ståndens meningar sig förete, af så ringa betydenhet, att de tåla jemkning, må en sådan verkställas igenom Deputerade af hvart Stånd, under namn af Jemknings-Utskott.
Men skulle ett Stånd likafullt förblifva vid sin särskildta tanka, måste frågan förfalla.
Enär jag derföre å ena sidan icke kan göra mig begreppet om ett Utskotts förstärkning, utan någon rätt till afgörande Bilaga A till Mern.
431 beslut i förekommande ämnen, bör jag å den andra hvarken förmoda eller tillstyrka, att Riksens Ständer en sådan rätt i anseende till frågor om Grundlagen åt något slags Utskott eftergifva.
Att detta mitt yttrande till Protocollet må varda Högloft. Constitutions-Utskottets Betänkande i närvarande ämne till Riksens Högloft.
Ständer följaktigt, anhåller jag vördsammast.
Med Herr Biskop Tingstadii yttrade tankar förenar jag mig så mycket mera, som jag icke kan finna, huru den princip för Grundlagsfrågors behandlande, hvilken i Regeringsformens 56 samt 81, 82 och 83 §§ finnes lagd och särdeles i den sistnämnde §:n blifvit till oförändradt iakttagande tydeligen uttryckt, må kunna bevaras orubbad genom någon anstalt, vare sig med Nämnd, förstärkt Utskott eller Jemknings-Committée, med det uppdrag, att dess beslut eller utlåtande skulle binda Riksens Ständer endast till bejakande eller afslag af samma utlåtande, utan all vidare yttranderätt.
Sjelfva detta yttersta, hvarje RiksStånds så kallade liberum veto, får ock, efter min tanka, ^ ett särdeles utseende, då det exerceras öfver ett förut såsom samteliga Ståndens enstämmiga tanka, genom Nämndens eller Jemknings-Committéens behandling, erkändt förslag.
Korteligen, jag afstyrker för min del detta sätt att behandla Grundlagsfrågor och yrkar de ofvannämnde §§:nes orubbade bibehållande och efterföljd, med den tillfredsställelse att, om genom i der gifna föreskrift hända skulle, att någon nyttig funnen Grundlags förklaring eller förändring skall komma att förfalla eller hvila på en tid, densamma af tiden ännu mera mognad och genom ännu allmännare spridd upplysning stärkt icke lärer gå för alltid förlorad.
Jag anhåller, att detta äfven får till Riks-Stånden åtfölja Utskottets Betänkande.
I anledning af Herr Biskop Tingstadii och Doctor Falks begäran, skulle deras föregående särskildte meningar biläggas Constitutions-Utskottets Betänkande om Grundlagsfrågors behandlingssätt.
Ex Protocollo G. A. Silverstolpe. 432 Riksdagen 1812.
Ständers Constitutions-Utskott vid Urtima Riksdagen i Örebro den 1 Augusti 1812. S.
D. Efter det Utskottets afgifvande Betänkande med förslag till nytt Moment i 56 § Regerings-Formen blifvit till justering uppläst, yttrade Biskoppen och Commendeuren Herr Doctor Tingstadius:
För min del finner jag med Riks-Ståndens rätt icke förenligt att, sedan ett eller flera
Stånd med sitt ogillande nedlagt en väckt fråga om Grundlagen, densamma å nyo må behandlas af Constitutions-Utskottet med eller utan förstärkning, på det sätt, att derom icke röstas Ståndsvis, utan efter beräkning af de fleste röstandes meningar.
Intet hindrar, att förändrade former af en fråga såsom nya frågor af ett Utskott utan all förstärkning kunna framställas till gillande eller ogillande.
Men icke kan jag tillstyrka, att Riks-Stånden underkasta sig sådant tvång att endast med Ja eller Nej besvara någon framstäld fråga under hvad form som häldst.
Hvilket Herr Biskoppen anhöll måtte, såsom tillägg till dess förut i ämnet yttrade mening, Utskottets Betänkande åtfölja.
Ex Protocollo. Bilaga B till Mern.
Ständers Constitutions-Utskott den 10 junii 1812.
Föredrogs Utdrag af Protocollet hållet hos Högloft Ridderskapet och Adeln den 9 innevarande, angående återremiss af Constitutions-Utskottets från sistlidne Riksdag hvilande Betänkande om Grundlagsfrågornas Behandlingssätt, hvarvid Herr Rothlieb, Carl Fredric, (se nedan N:o 1) Friherre af Wetterstedt, Gustaf, (se nedan N:o 2) och Bilaga B till Mern.
N:o 9. 433 Friherre Cederström, Jacob, (se nedan N:o 3) gjort anmärkningar, som nu upplästes och öfverlemnades till närmare pröfning af Utskottets Andra Fördelning.
Skriftligt anförande af Herr Rothlieb, Carl Fredric, till Högloft.
Ridderskapet och Adelns Protocoll, uppläst den 9 Junii 1812.
Uti Högloft Constitutions-Utskottets vid sista Riksdag afgifna och nu till Ridderskapet och Adelns pröfning öfverlemnade Betänkande, angående sättet att behandla frågor om ändring i Grundlagarne, är tillräckeligen utredt och upplyst, att dylika frågor icke utan våda att föras utur deras åsyftade riktning kunna behandlas enligt 56 § Regerings-Formen, och att, då i detta afseende någon annan bestämd föreskrift icke finnes hvarken i Regerings-Formen eller Riksdags-Ordningen vidare än att Riks-Ståndens sammanstämmande beslut fordras till Grundlags stiftande, upphäfvande eller ändring, det är nödigt till vinnande af ett sluteligt resultat att stadga en bestämd reglementarisk form för Grundlagsfrågors behandling och afgörande.
Med åsigten fästad på detta förhållande, har bemälte Constitutions-Utskott till nuvarande Ständers pröfning och beslut tillika öfverlemna! ett förslag till de föreskrifter, som Utskottet ansett leda till ändamålet.