Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfverensstämmelse härmed, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla: l:o att en Författning måtte utfärdas af följande innehåll: ”Äro efter lag eller serskilde Författningar böter ådömde, i stället för hvilka, vid bristande tillgång hos den sakfällde, kroppsplikt, enligt 5 Cap.
Strafl-Balken stadgas bör, då må icke spö eller ris ådömas, utan skall, i sådane fall, kroppsplikten alltid utsättas till fängelse vid vatten och bröd, efter de grunder, 4 §. i nyss åberopade Cap. innehåller; dock är härigenom icke någon ändring gjord i hvad 11 punkten af Kongl.
Förklaringen den 23 Mars 1807 föreskri fver, angående uträkning och förvandling af olika bestraffningar till ett slags straff;” 2:o att, med ändring af första momentet i 40 Cap. 6 §.
MissgerningsBalken, genom allmän kungörelse måtte stadgas: ”Hvar som bryter sig in i nå^ot rum eller hus till att stjäla, ändock han alls intet finner eller tager, skall straffas, första gången, med Nio par spö eller sju par ris, eller deremot svarande fängelse vid vatten och bröd;” 3:o om utfärdandet af en kungörelse, hvarigenom Kongl. Förordningen den 9 December 1756, angående straff för innehatvande af dyrk, m. m., sålunda ändras, att af de deruti utsatta två straffbestämmelser af Nio par 72 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
IY.-o 4l - spö för man och sju par ris för qvinna, eller deremot svarande fängelse vid vatten och bröd, endast sistnämnde bestraffning, eller tolf dagars fängelse vid vatten och bröd, får tillämpas, då brottet första gången föröfvas; 4:o att, med ändring af Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807 samt Kongl. Förordningen den 21 Januari 1773 och Kongl. Brefvet den 26 October 1790, så vidt derigenom är stadgad ovillkorlig bestraffning af spö eller ris, dels för tillgrepp ur ficka, dels ock för mjölkning af annans ko, får eller get ute på marken, genom en utfärdande Författning måtte föreskrifvas, att, då någon af dessa förbrytelser första resan begås, fängelsestraff vid vatten och bröd, motsvarande det i nämnde Föifattningar, för hvarje fall, utsatta spöeller risstraff, alltid skall ådömas.
Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 29 Juli 1840.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den Juli 1840.
Preste-Ståndet den 25 — — Borgare-Ståndet den i5 — — Bonde-Ståndet den 29 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse 3 om rättighet för parter att deras till domstol ingijne handlingar återbekomma.
Uti. fS :o 64.) S. A. K.
Med föranledande af derom väckt motion, få Rikets Ständer hos E. K.
M. förnya deras, genom underdånig Skrifvelse den 17 November 1834, gjorda förslag till följande stadgande: ”att part skall vara berättigad att från ”Rådstufvu-Rätt, så snart samma Rätt genom dom eller utslag antingen huf vudsakligen pröfvat der anhängigt mål, eller annorledes skiljt detsamma från ”sig, men uti concursmål ej förr, än domen vunnit laga kraft: från Hof-Rätt ”eller annan Öfver-Rätt, sedan uti derstädes anhängigt mål dom eller utslag ”af omförmälde beskaffenhet fallit och laga kraft derå kommit; samt från Ju”stitiae-Revisionen uti derstädes bevakadt och afgjordt mål, äfvensom från ”Exe - Expeditions-Utskolicts Förslag till und.
Skri/velse j N:o 48' 7$ ”Exsecutions-säte i ärende, som der varit anhängigt, kostnadsfritt återfå de ”af samma part ingifna protocoll, utslag och andra handlingar af sådan beskaffenhet, att hufvudskrift dertill hos vederbörande embets-myndighet finnes "att tillgå; ankommande på vederbörande Domstol eller Exsecutor att pröfva, ”huruvida andra handlingar, än de nu omförmälde, måga, uppå partens begäran, honom återställas eller icke, samt, i förra fallet, huruvida återlem”nandet må ske emot bevittnad afskrift eller derförutan.” Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 29 Juli 1840.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelö den 25 Juli 1840.
Preste-Ståndet den 25 — — Borgare-Ståndet den a5 — — Bonde-Ståndet den 29 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , om förbud för enskilda lotteri-företag och försäljning af lotter för utländska lotteriers räkning.
N:o 55.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har framställning blifvit gjord, att, vid betragtande af de skadliga följder, som orsakas genom ej mindre försäljningen af lotter inom landet för utländska lotteriers räkning, än äfven genom enskilda lotteriföretag inom Riket, äfvensom af det mindre ärliga spelsätt, som dervid understundom begagnas, Rikets Ständer måtte hos E. K.
M. underdånigst anhålla, att all offentlig utbjudning och försäljning af lotter, så väl för utländ ska lotterier, som för nugot enskildt Svenskt lotteri-företag, måtte vid betydligt vite förbjudas.
Och då erfarenheten visat, att, ehuru lolterier för enskild räkning, till försäljning af fast och lös egendom, blifvit genom Kongl.
Rescripten den 7 Nov. 1750 och 18 Juni 1772 vid bestämdt ansvar förbudne, äfvensom fast egendoms försäljning genom lotteri måste anses otillåten alltsedan 1826 års slut, enär den tid, under hvilken sådan försäljning, på grund af Kongl. Kun Bih. till R.
Prot. 1840. 10 Sami. 1 d/d. 10 74 Expeditions-Utskottets Förslag till tind.
Skrifvelse , N.o 4&- görelsen den 20 April 1824, varit tillåten, redan då tilländalopp, utan att K. K.
M. sedermera låtit derom utfärda någon Författning, dessa förbud emot enskilda inländska lotterier likväl nu för tiden mer än någonsin öfverträdas, så att lottsedlar å fastigheter och hvarjehanda lösören allmänligen utbjudas och hållas till salu, samt jemväl flere för sådant lotteri-spel bildade enskilda inrättningar i tidningarne kungöras och öppet hedrifvas; då vidare redan genom Kongl. Kungörelsen den 2 Augusti 1792, ”till befrämjande af ärbarhet och goda seder,” alla äfventyrliga spel blifvit helt och hållet förbudne, och det icke kan förbises, alt lotterier, af hvad beskaffenhet de vara må, äro att anse såsom de mest äfventyrliga spel, enär dertill icke erfordras den ringaste skicklighet, utan spelets utgång endast beror af lyckan; då hoppet att kunna för en lägre penninge-insats göra en betydlig vinst, ofta förleder äfven helt och hållet obemedlade personer att på lotteri-spel uppoffra penninge-tillgångar, nödvändiga för fyllandet af egna och icke sällan deras familjers oundgängligaste behof; samt då erfarenheten jemväl ådagalagt, att vid enskilda lotterier svek och bedrägerier understundom ega rum, oftast på det sätt, att den brottslige är oåtkomlig för lagen; alltså få, af dessa anledningar, Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet framställa sin önskan, att alla enskilda lotteriföretag, af hvad beskaffenhet de vara må, å fast eller lös egendom, måtte ytterligare vid betydligt vite förbjudas, samt att, i händelse Kongl. NummerLotteriet icke kommer att afskaffas, det äfvenledes måtte förbjudas att inrätta något lotteri, grundadt på detsammas dragningar; och som utländska lotteri-företag, efter Rikets Ständers tanka, icke böra här i Riket tillåtas mera än inländska, helst sådant skulle vara så mycket mera betänkligt, som utöfvandet af controll, i afseende å utländska lotterier, här icke är verkställbar t; alltså och då desamma, utom de of vananförde olägenheter, som lotterier, lika med andra spel, i allmänhet medföra, onekligen draga betydliga penningesummor ur landet, utan att derför lemna någon annan motsvarande valuta, än en i de flesta fall sviken förhoppning om vinst, få Rikets Ständer jemväl hos E. K.
M. underdånigst anhålla, att det uti Kongl. Brefvet den 11 December 1783, kungjordt genom Kongl.
Commerce-Collegii Kungörelse den 28 Januari 1784, stadgade förbud emot försäljning af lotter här i Riket för utländska lotteriers räkning måtte, med upphäfvande af Kongl.
Brefvet den 6 Juni 1826, varda till dess kraft och verkan förnyadt.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 29 Juli 1840. Expeciitions-UiskoUets Förslag till und.
Skrifvelse t N.-o 49- N:o 49. 75 Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i Aug. 1840.
Preste-Ståndet den i — — Borgare-Ståndet den 1 — — Bonde-Ståndet den 5 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om arrende-fri upplåtelse dt staden Kongelf af åtskilliga smärre tomter vid Bohus raserade fästning. (Stats-Utsk.
N:o 103.) S. A. K.
Med anledning af Kongelfs Stads Magistrats af Eders Kongl- Maj:ts Befallningshafvande i Götheborgs och Bohus
Län förordade underdåniga ansökning, att den afgift, 80 R:dr 32 sk.
Banco, som, enligt contract af den 9 Maj 1796, hör till Kongl. Maj:t och Kronan årligen erläggas för dispositionen af åtskilliga under arrende på obestämd tid till staden upplåtne smärre tomter vid Bohus raserade fästning, jemte den så kallade Säftufvan, måtte blifva från och med 1835 års början och vidare allt framgent staden efterskänkt, har E. K. M., uti den 2 sistlidne Mars aflåten Nådig Proposition, till Rikets Ständers bepröfvande öfverlemnat, huruvida icke omförmälde tomter må arrendefritt åt staden upplåtas under villkor, alt den nu utgående afgiften då skulle af staden till fattiga barns uppfostran användas.
Och då det ifrågavarande arrendet är för Stats-Verket af föga betydenhet, hafva Rikets Ständer, med afseende å det välgörande ändamål, hvartill stadens inkomst af tomterne vore afsedd att användas, funnit anledning i så måtto bifalla, hvad E. K. M. i Nåder föreslagit, att de ifrågakomne tomterna må af staden Kongelf fortfarande begagnas, emot en nedsatt tomtöre-afgift, hvars närmare bestämmande till E. K. M. öfverlemnas, samt under det föreslagna vilkoret, att stadens behållna inkomst af dessa tomter till fattiga barns uppfostran användes.
Hvilket Rikets Ständer få, till svar å E. K. M:s Högstberörde Nådiga Proposition, i underdånighet anmäla.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Augusti 1840. 76 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse j N;0 5o. N:o 50.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i Aug. 1840.
Preste-Ståndet den 1 — — Borgare-Ståndet den l — — Bonde-Ståndet den 5 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse j i anledning af f. d. Gros shandlanden H. Weners ansökning om förlängde arrende af Svartsjö Kungsladugård. (Stats-Utsk.
Uti en till E. K. M. i underdånighet ingifven skrift, som, jemte E. K. M:s Befallningshafvandes i Stockholms Län, äfvensom E. K. M:s och Rikets Kammar-Collegii i ämnet afgifne utlåtanden och öfrige till målet hörande handlingar, blifvit till Rikets Ständers Stats-Utskott i Nåder öfverlemnad, har arrendatorn af Svartsjö Kungsladugård i Färentuna Härad af Stockholms Län, 1. d. Grosshandlande!! H.
Wener _, jemte förmälan, att arrendet af nämnde egendom, som, enligt det primitiva, af sökanden år 1817 öfvertagna contractet, utgått med 600 tunnor spanmål, år 1823 minskats till 450 tunnor för 10 påföljande år, och sedermera, i följd af den utaf Wener erbjudna tillökning af 50 tunnor, vid sistlidne Riksdag bestämts till 500 tunnor årligen, anhållit, dels att ytterligare i 30 år, eller ifrån Midfastan 1847, då nuvarande arrendet af berörde egendom upphör, till samma tid 1877 få vid arrendet blifva bibehållen, emot senast bestämda årliga arrende-belopp af 500 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, derest icke krono-arrendatorer kunde få sig tillagd åborätt, så länge de ordentligen fullgöra sina prestanda och väl sköta innehafvande egendomar, dels ock att, i händelse ansökningen i berörde del icke skulle kunna bifallas, sökanden måtte, i likhet med boställsinnehafvare och andre, som uttappa sjöar och kärr, förunnas 50 frihets-år för ett på Kungsladugårdens egor beläget kärr, på hvars uttappning, i ändamål att derigenom förbereda en ängsodling af omkring 40 tunnland, lian alltifrån företagets början under sommaren år 1838 skall användt betydliga kostnader.
Hvad rörande detta ärende förekommit, hafva Rikets Ständer i öfvervägande tagit; och då vid den laga undersökning och uppskattning, som å Svartsjö Kungsladugård anställts, i ändamål att vid sistlidne Riksdag tjena lili ledning för bestämmande af den för samma egendom utgående arrende-afgift, Expeditions-XJtskottets Förslag till und, Skrifvelse j N.o So, 77 en sådan afgift ansetts icke Lora Leräknas till mera än 470 tunnor spanmål årligen, hvadan, på sätt E. K. M:s Befallningshafvande jemväl yttrat, det nu bestämda arrende af 500 tunnor synes vara det högsta, som för berörde egendom, i dess nuvarande skick, hör kunna påräknas, samt enär, enligt hvad. sa väl E. K. M:s Befallningshafvandes utlåtande, som flere enskilde personers skriftliga intyganden vitsorda, sökanden, under den längre tid, han på arrende innehaft Svartsjö Kungsladugård, städse med drift och omtanka besörjt egendomens förvaltning och sina arrende-förbindelser behörigen fullgjort, hafva .Rikets Ständer ansett beviljandet af den sökta förlängningen i arrendet under nu gällande villkor tillskynda Stats-Verket en mera väsendtlig förmon, än den tillfälliga förhöjning i arrendet, som vid en blifvande auction möjligen kan erbjudas; till följd hvaraf och enär den förutsättning, att under Kungsladugårdens fortsatta förvaltning med enahanda omsorg, som hittills, och genom fullbordande af de utaf Wener påbörjade odlingsföretag, egendomens värde i den mon torde förhöjas, att den, enligt det primitiva contractet, för densamma bestämda årliga arrendesumma af 600 tunnor spanmål, skulle framdeles kunna, utan känbar olägenhet för arrendatorn, utgöras, icke skäligen bör föranleda något anspråk på förhöjning i arrendet, så länge egendomen af nuvarande arrendatorn innehafves, helst de af honom derå verkställde förbättringar vid en förnyad utarrendering blifva för Stats-Verket af nytta, Rikets Ständer godtfunnit bifalla, det Svartsjö Kungs-ladugård må, under ytterligare 30 års tid, räknadt från midfastan år 1847, då nuvarande arrendet deraf upphör, till f. d. Grosshandlande!!
Wener upplåtas, emot utgörande af nu faställda årliga arrende-belopp af 500 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, under förbehåll likväl, att den af Wener påbörjade canalgräfning, för uttappning af ett å Kungs-ladugårdens egor befintligt kärr, varder före midfastan år 1847 behörigen fullbordad, och med skyldighet för sökanden att, så länge han med arrendet fortfar, ifrågavarande canal i fullgodt skick underhålla.
Ständer få till svar härmed i underdånighet anmäla.
Stockholm den 5 Augusti 1840. 7® Expeditions-Utskoltets Förslag lill tind, Skrifvelse, N.o 5t.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den t Aug. 1840.
Preste-Ståndet den 1 — — Borgare-Ståndet den 1 — — Bonde-Ståndet den 5 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af arrendatorns af Hogsta, Lombarudd och Norrby hemman på Lofön C. A. Karlbergs ansökning om förlängning af arrendet.
N.ris 83 och 183.) S. A. K. Genom Nådig Remiss af den 10 sistlidne Mars, liar E. K. M. till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemnat handlingar rörande arrendatorn af de under Drottningholms Kungs-Iadugård lydande Kronohemmanen Hogsta med Lombarudd och Norrby i Lofö socken, Färentuna Härad af Stockholms Län, C. A. Karlbergs till E. K. M. ingifna underdåniga ansökning, att arrendet af dessa hemman mätte i Nåder förlängas på ytterligare 30 år, räknade från midfastan 1846, då nu varande arrende-tid tilländagår, eller ock alt åborätt till hemmanen kunde honom i Nåder förunnas, emot utgörande af det för samma hemman bestämda årliga arrende-belopp, nemligen för Hogsta med Lombarudd, 3 mantal, 139 tunnor 17| kappar, samt för Norrby, li mantal, 81 tunnor, eller tillsammans 220 tunnor 17| kappar, hälften råg och hälften korn; hvarförutan sökanden erbjudit sig att i sådan händelse till Kongl. Majit och Kronan afstå den vid Hogsta befintlige, honom tillhörige, caraeters-byggnad med flere enskilde hus, brandförsäkrade för 4,000 R:dr Banco; varande af sökanden i underdånighet anfördt: att hans år 1825 aflidne fader, TIof-Fouriren Jacob Karlberg, till hvilken omförmälde hemman år 1816 blifvit på arrende upplåtne, i och för deras upphjelpande ur (tt förfallet skick, användt 16,000 R:dr Rgs; att, i anledning af den vid 1823 års
Riksdag väckte fråga om nedsättning i arrendet för berörde Kronohemman, Rikets Ständer, vid det om hemmanens beskaffenhet och afkastning utredde förhållande, funnit det för Hogsta och Lombarudd utfäste arrende vara vida högre, än som med arrendatorns bestånd möjligen kunde utgöras, hvarföre så väl Rikets Ständer medgifvit, som E. K. M. i
Nåder bifallit nedsättning i arrendet för sistnämnde hemman med 32 tunnor 4-| kappar spannmål årligen under loppet af 5 år, eller intill påföliandp Riksdag, efter hvil - Expeditions-Utskotlets Forslag till und.
Skrifvelse} N.-o Sr. 79 ken tid arrendet åter förhöjts till dess primitiva belopp, samt att sökanden, som tillförne, tid efter annan, nödgats hos E. K. M. i underdånighet begära anstånd med arrende-afgiftens erläggande, först nu, då hemmanen genom hans oafbrutna möda kommit i förbättradt skick, kunde afgiften utgöra och dessutom påräkna någon behållning. E. K. M:ts Befallningshafvande i Stockholms Län har, uti afgifvet underdånigt utlåtande, anfört, att då, ehuru arrendet af Hogsta och Lombarudd vore ganska högt uppdrifvet och arrende-beloppet för Norrby utgjorde det högsta, som derför skäligen kunde påräknas, nu varande arrendatorn likväl, genom berömvärd omtanka och odlingsflit, lyckats försätta hemmanen i det goda skick, alt han, sedan den beviljade nedsättningen upphört, förmått utgöra det primitiva arrendet samt derjemte väl och försvarligen underhölle hemmanens åbyggnader, hvilket mera sällsynta förhållande syntes förtjena någon uppmuntran till efterföljd, E. K. M:ts Befallningshafvande funne sig böra tillstyrka den sökta prolongationen af arrendet, helst E. K. M:ts Befallningshafvande, med tillförlitlig kännedom af sökandens drift och verksamhet, ansåge Kongl. Majrts och Kronans fördel derigenom äfven befrämjas, i den mon, hemmanen icke blott bibehållas i deras närvarande goda häfd, utan ock framgent vinna förbättring; hvaremot E. K.
M:ts och Rikets Kamma r-Collegium, hvars underdåniga utlåtande jemväl blifvit infordradt, iunnit sig sakna anledning att tillstyrka bifall till förevarande underdåniga ansökning.
Efter öfvervägande af hvad i detta mål anfördt blifvit, hafva, på de af E. K. M:ts Befallningshafvande anförde skäl, samt med afseende å den väsendtliga fördel, som
Kronan tillskyndas genom öfverlåtelsen på densamma af de arrendatorn tillhöriga hus och byggnader, Rikets Ständer för deras del bifallit, att det af Karlberg innehafvande arrende af Kronohemmanen Hogsta med Lombarudd och Norrby må förlängas på Trettio års tid, räknadt från midfastan 1846, emot de uti nu gällande contract föreskrifna villkor, samt med förbehåll tillika, det Karlberg ej mindre vidmagthåller de å hemmanen befintliga, honom tillhöriga, hus och byggnader, än ock ställer vederhäftig laga borgen, att, när arrendet omsider upphör, berörde hus och byggnader varda i fullgodt skick till
Kronan afträdde utan ersättning eller afräkning på den, enligt Lag- och Syne-rätts beslut, arrendatorn åliggande byggnadsskyldighet.
Hvilket Rikets Ständer, i anledning af E. K. M. Nådiga remiss, få i underdånighet anmäla.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Augusti 1840. 8o Expedit iöns-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse , iV.o 52.
Preste-Ståndet den 1 — — Borgare-Ståndet den 1 — — Bonde-Ståndet den 5 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , i anledning af S. F.
N:ris 81 och 187.) S. A. K.
Medelst Nådig remiss af den 24 sistlidne Mars, har E. K. M. behagat till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemna en af arrendatorn af Lunda Kronohemman, ett mantal i Löfö Socken Färentuna Härad af Stockholms Län, Salomon F. Lannge till E. K. M. i underdånighet ingifven skrift, deruti Lanngeunder anförande, hurusom han å nämnde egendom dels redan verkställt, dels vore sinnad ytterligare företaga odlingar och förbättringar, hvaraf någon kostnaden motsvarande afkastning dock ej vore förr, än efter en längre tids förlopp, att förvänta, äfvensom att en ovillkorlig förlust skulle för honom uppstå, derest han vid nu varande arrende-tidens slut, midfastan år 1846, nödgades, i brist af nöjagtig ersättning, bortflytta de för hemmansbruket nödvändiga hus, han derstädes låtit uppföra, anhållit, att honom måtte förunnas antingen 30 års prolongation af nu innehafvande arrende, eller ock rättighet att omförmälde hemman till skatte lösa; öfver hvilken ansökning E. K. M:s Befallningshafvande i Länet, samt E. K.
M:s och Rikets Kammar-Collegium afgifvit infordrade underdåniga utlåtanden.
Vid öfvervägande af hvad i detta ärende förekommit, hafva Rikets Ständer icke funnit skäl bifalla förevarande ansökning, för så vidt den angår fråga om skatteköp af Lunda Kronohemman; hvaremot och enär, enligt hvad E. K. M;s Befallningshafvande i Stockholms
Län jemväl anfört, det af hemmanet nu utgående arrendet, 81 tunnor 16 kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, synes vara så högt, att, vid en blifvande arrende-auction, något anbud utöfver delta belopp svårligen torde vara att förvänta, samt då Lannge, under den tid, han innehaft Lunda hemman, eller från den 2 April 1835, på ett ändamålsenligt sätt besörjt egendomens förvaltning och åliggande, Expeditions-Utskotlets Förslag till und.
Skrifvelse, N.o 53. 81 de arrende-skyldigheter ordentligen fullgjort, hafva Rikets Ständer för deras del bifallit, att arrendatorn Lannge må på ytterligare 30 års tid, räknadt från midfaslan år 1846, undfå prolongation af dess innehafvande arrende af Lunda kronohemman, emot skyldighet, ej mindre att derför utgöra nu belöpande arrende-afgilt, 81 tunnor 16 kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, än ock att fullgöra Öfriga genom nu gällande arrende-contract bestämda vilkor.
Hvilket till svar å E. K. M:s Nådiga remiss Rikets Ständer få i underdånighet meddela, framhärdande &c. Stockholm den 5 Augusti 1840.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 5 Aug. i84o.
Pieste-Ståndet den 5 — — Borgare-Ståndet den 5 — — Bonde-Ståndet den 5 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, om anvisande af ett serskildt anslag till vatten-cornmunicat loner och andra allmänna arbeten år tSfo. (Stats-Utsk.
N:ris 5,104, 179.
Först. Stats-Utsk.
N:o 242.) S. A. K.
Uti Nådig Skrifvelse till Rikets Ständers Stats-Utskott af den 27 nästlidne Januari har E. K. M., som uti Dess samma dag aflåtna Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof, föreslagit, bland annat, att ett utomordentligt anslag af 100,000 R:dr årligen, i fem år, måtte varda anvisadt till lättade vatten-communicationer och andra allmänna arbeten, behagat serskildt fasta Rikets Ständers uppmärksamhet å det förhållande, att, sedan det i berörde ändamål vid sista Riksdag beviljade anslag af 50,000 R:dr årligen i fem år med år 1839 upphört, tillgång för närvarande saknades för de anstalter ©ch arbeten af nämnde beskaffenhet, hvilka dels såsom påbörjade borde fortsättas, dels i öfrigt af nödvändighet påkallades; i anseende hvartill E. K. M. Bih, till R, St.
Prot. 1Ö40, 10 Sami. 1 d/d. 11 S2 Expeditions-Vtskottets Förslag lill nild.
Skrifvelse j N.o 53. i Nåder äskade, att, utan afbidan af Stats-anslagens allmänna reglering och oberoende af det anslag för allmänna arbeten, som då för den kommande tiden kunde bestämmas, en summa af 50,000
R:dr genast malte till dylika arbeten för innevarande år 1840 blifva anvisad.
Sländer hafva detta ärende i öfvervägande tagit, och dervid, rörande de i senare åren undersökte, ännu ej bearbetade, anläggningar till vaten-communicationers befrämjande inom Riket, inhemtat, att efter afdrag utaf ett för genomgräfningen af Rös-ås-sundet i Indabls-elfven afsatt belopp 4,675 R:dr, derutöfver en summa af 23,245 R:dr 23 sk. 9 rst., vid detta års början ännu återstod af det anslag, Rikets Ständer vid nästlidne Riksdag till berörde ändamål anvisat; hvarjemte dock förekommit, dels, huruledes af nämnde behållning voro reserverade för Forsshaga sluss-anläggning 9,000 R:dr och för Dejeforss dito 12,000
R:dr, hvilka arbeten, enligt uppgjord plan, på sätt Kongl. Brefvet den 9 Mars 1838 utvisar, skulle bringas till verkställighet genom två serskilda associationer, och hvartill för hvarje af åren 1837, 1838 och 1839 anvisades 4,000 R:dr för Dejefors och 3,000 R:dr för Forsshaga slussanläggning, eller tillhopa 7,000 R:dr årligen, såsom statens bidrag till ränta och amortissement under 23 och 24 år å de medel, Associalionerne skulle genom tillskott eller upplåning anskaffa; dels ock, att E. K. M. förklarat
Sig vilja vid nästblifvande Riksdag lill Rikets Ständer göra Nådig framställning om medels anvisande för of vanberörde 7,000 R:dr, tilldess de gjorda tillskotten eller upptagna lånen med 5 proc. ränta hunnit till fullo amorteras.