Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter detta utkast skulle grunderne till Svenska National- Representation kunna innefattas uti några få allmänna stadganden, då allt det öfriga blefve ämne för reglementariska författningar.
1:0 Alla Svenska Medborgare, utan åtskillnad af stånd, yrken eller lefnadssätt, skulle vara berättigade berättigade att vålja Nationens BefuIImägtigade * till vården af dess Lagstiftning. 2:0 Sorn rostågande Svenske
Medborgare ■* skulle anses hvar och en oberoende och fullmyndig fri Man, som af egen förmögenhet eller arbete förmår skaffa sig underhåll. 3:0
Rättigheten till deltagande i Valet af Nationens Representanter skulle okas i samma mon, som man erlågger större afgift till Staten.
Grunderna för beräkningen af det antal Personer, som skall deltaga i Lagens tillskapande, skulle således håmtas af det dubbla förhållapdet, Folkmängd och Bevill nings-afgif t.
För hvarje antal af 10,000 väljande Medborgare, skulle skickas en Fullmågtig, och för hvarje 20,000 R:da* lers bevillning, likaledes en Fullmågtig. 4:0 Svenska Nationen , öfvertygad om vådan af en enda, på en gång föreslående och beslutande * Församling, skulle förklara, att vid Lagstiftningen, äfven som vid all annan Samhålls-befattning, bör icke ett och samma updrag gifvas 2:ne BefuIImägtigade, men hvar och ens åtgärd så bestämmas, att de förenas till ett gemensamt ändamål!
1 följe deraf, skulle Nationens Representanter, efter grunderne af förenämnde Val-rått, blifva delade i 2tne afdelningar, den ena, sorn åger att föreslå Lagen, den andra, som åger att besluta den. 5:0
Då Svenska Nationen uti sin Öfverhet måste vörda den, hvilken har den stadigvarande omsor * gen för vården af dess allmänna årenaer, skulle v den också erkänna, att det år Regeringen, sorn år närmast att kånna behofyen för Styrelsen af 3 det Hela, att således den afven bor hafva del uti Lagens tillskapande.
I följe deraf åger Regeringen rått att föreslå Lagar, afven som Nationen, att b&sluta dem.
Då Lagstiftande Corpsen,, bifallit ett Lag-proje£l, kan Regeringen blott för en viss tid suspendera det. 6:0
Till borgen för Lagstiftningens enhet i grundsatser, skulle en del af denna Corps vara sammansatt af Ledamöter, som genom arf derstädes agde såte och stamma.
De skulle en gång för alla våljas bland Ridderskapet och Adeln af dem, som hafva en viss grad förmögenhet i fast Egendom, och denna sedermera blifva Fideicommiss, samt rättigheten till såte och stamma i Lagstiftande Corpsen sedän fortsåttas från
Man till Man, alltid uppå åldsta Sonen.
Når en ått utgår, skulle Konungen ensam åga att igenom en *• annan fylla dess rum. 7:0 Svenska Folket skulle förklara, att då-, det vördar Förfådrens stadgar, anser det
Lagens varaktighet som ett ej mindre behof, ån dess full- • ltomlighet.
I följe deraf skulle stadgas och oryggeligen fastställas ett olika sått att tillväga gå, vid nya Lagars tillskapande för nya behof, eller vid afskaffande eller förändring af gammal Lag.
Öfver de förra skulle Lagstiftande
Magten på g|ord framställning genast fa besluta; till de sednare borde ett gemensamt bifall af båda Lagstiftningens grenar och af Regeringen erhållas.
I anseende till Grundlagar, borde detta ändock ej blifva gällande, utan sedanden Föreslående delen *• af Nationens Ombud blifvit till två tredjedelar förnyad, och den Beslutande till hälften , samt båda, v det oaktadt, på nytt förklarat sitt bifall. — 35 — 8:o Da Folkets rått år <att sig beskatta, skulle också dess rättighet 'att derom besluta, ofoi;ånderligen; bibehållas.
I detta enda fall tillkommer beslutnings-råtten den talrikaste delen af Nationens Ombud.
De egenteligen så kallade Lagstiftande, aga endast pröfningsrått.
Likväl kan intet Projekt till beskattning utan igenom dem till antagande framställas. 9:0
Båda delarne af Representation skulle gemensamt gonom Deputerade öfverse Stats-Verkets tillstånd och förvaltning; men anmärkningar dervid endast kunna göras hos den Föreslående delen af Representation. to:o Svenska Nationens Representanter, såsom dess gemensamma Ombud, skulle äfven lånas af Statens gemensamma medel.
Endast de som med arfsrätt innehafva såte och stämma, vare härifrån undantagne. 11:0 Statens Embetsman, ansvarige inför Folket, skulle äfven kunna af dess Ombud anklagas, och skulle det i sådant fall tillkomma den Föreslående delen af Representation (som vi hädanefter tills vidare skole kalla Tribunatet) att väcka frågan.
Så vål pröfningen deraf, som den af allmänna medlens förvaltning, skulle, efter gjord och motiverad anmälan, tillkomma den Lagstiftande Corpsen. 12:0
För hvarje hos Tribunatet väckt fråga, sorn finnes vård pröfning, skulle ett Utskott af ett ringa antal personer tillsättas, för att deröfver göra sin berättelse, innan den till ytterligare pröfning, eller till antagande hos den Lagstiftande Corpsen kunde framställas. 13:0 Utaf
Tribunatet skulle hvarje är en tredjedel ombytas; utaf den Lagstiftande Corpsen blott en fjerdedel hvartannat år.
De förra sk/jlle kunna åter inväljas; de sednare först sedan ett jVal föregått, sedan de utgingo. 14:0
Båda delarne af Representation bord® alltid på samma gång vara tillsammans.
Det skulle bero af Regeringen att kalla dera , men de skulle alltid en gång om året, minst 6 veckor, och icke ofver 3 månader, vara i verksamhet, 15:0 Sättet, huru Ledamöterne i dessa Corpser väljas, skulle bero af ett särskilt, enligt hår frammanföre upgjorde grunder, härom upsatt och lika gällande Reglemente.
Dessa hufvudpunkter, som endast åro årnade att närmare bestämma mina i hast och i oordning framkastade ideer, torde tjena att närmare ådagalägga de således inrättade Myndigheters inbördes motvigt och förhållanden.
Tribunatet skall naturligtvis hafva populariteten på sin sida, och åga igenom sin rättighet att föreslå, en förmåga till anfall, äfvensom igenom sin rättighet att bevilja, en ånnn betydligare kraft att återhålla; men bordet icke blifva farligt, då Lag-förändringar åro försvårade, då aldrig det kan gifva sina förslag ett anseende af beslut, då det således icke skulle hafva rått till en verksam utgård.
Den Lagstiftande Corpsen åter, skulle uti sin rättighet att afslå, hafva ett vapen emot den andras anfall, och uti sin rättighet att göra framställningen af utskyIdema, en föreningspunkt, som skulle gifva honom stöd af Regeringen.
Denne åter, skulle i dessa båda Corpsers noga bestämda befattning, och uti den Lagstiftande Corpsens möjeliga behof af bistånd, finna sin så - “ 37 — kerhet.
Likväl synes mig en coalition emellan •» Regeringen och den Lagstiftande Magten vara foga att befara, då den förra icke kan vinna J opinion annat ån igenom visheten af sina beslut, och då dess anseende således derpå beror.
Den blir tnågtig i nion af sin vishet, den blir intet, så snart den blindt forenar sig med den ena eller andra af de i Styrelsen eller Lagstiftningen deltagande Myndigheter.
För mig synes såledesmenskliga passionerna hår bora taga den riktning, sorn år måst enlig med det allmänna interesset.
Det år blott i de fall, då en spänning skulle stiga till den höjd, att man ej mera frågade efter Lagens stadganden, utan en eller flere ' af de Befallande ofverskrede grånsorne af sin befattning, som missbruk kunna aga rum, och Constitutionens bestånd vara i fara.
Da inträffar behofvet af en Väktare ofver Constitution, och då inträffar afven tillfället för dess åtgärd.
Det återstår derföre att föreslå möjligheten af en sådan, och huru den skulle organiseras.
Jag har redan nåmndt, att jag trodde hufvudorsaken, hvarföre denna upgift, når den af Sieyes gjordes, vann så mycket bifall, låg deruti, att likheten af namnet, då han kallade den jfury Constitutionnaire, eller Regerings Nämnd, gjorde att man af denna inrättning väntade sig samma förhållande och samma Verkan, som af en vanlig Jury, eller en sådan Nåmnjl, som i England i alla Criminalmål dömmer om brottets tillvarelse och beskaffenhet.
Jag anser också för mia *- del, att upfinningens fullkomlighet beror uppå, huru vida den nalkas denna inrättning.
I följe häraf, blir således forsta grundsatsen för denna Corps, att den icke utom vid förefallande Casus skall finnas förenad, och den andra, att dess befattning aldrig sträcker sig till pröfningen af nyttan eller skadan af någon allmänna Styrelsens åtgärder, men endast till bedömmandet af deras förhållande till varande Lagar.
En inkräktning af magt, kan, efter min tanka, enligt nu föreslagne System, icke aga rum, utan att Lagen krånkes.
Ett sådant försök skulle då börjas med, antingen att den Lagstiftande Corpsen och Regeringen förenade sig, för att inskränka Tribunatets rått att föreslå Lagar, eller dess rått att bevilja, eller också, att Tribunatet och den Lagstiftande Corpsen, förenade sins emellan, skulle besluta sådane Lagar, som skulle satta Regeringen utur stånd att verka.
Då den sistnämndes verkningssätt och förmåga måste genom Lagen vara bestämd och försäkrad, blir en författning stridande deremot, en Lagförånöring, äfven som i det förra fallet, sjelfva åtgärden, den må vara hvilken som hålst, på samma sått blir ett Lagbrott.
Det blir således öfver bestämda Casus, stridande mot Lagens bokstaf, som den i fråga varande Nämnden skulle äga att döma.
Dess befattning komme att inskränkas till pröfningeh af förhållandet af ett visst faölum till en gifven Lag.
Dess åtgärd skulle då först börjas, når en af Samhålls magtens hufvuddelar påkallade den.
Till dess, osynlig och skingrad, skulle denna Gorps vara utur stånd inkräkta någon magt; men 4å den afsagt sitt beslut, skulle ingen slags afgift få upbåras, eller något påbud utgifvas, förr ån det Lagbrott Nämnden anmärkt, vore rättat — 39 — och afhjelpt.
Befunnes felet hos Regeringen f skulls den eller de Embetsman, som contrasignerat dess befallningar, personligen derföre an * svara, och till en början genast entledigas. Befunnes felet hos någon af Representations delar, skulle deu för den gången helt och hållit fornyas, och i händelse den Lagstiftande Magten deri deltagit, och de <jo, som hafva årfteligt såte och stamma derstädes, icke till Protocollet emot ett sådant steg reserverat sig, skulle de vara för alltid sitt såte och stamma forlustige, och Nämnden aga att invälja 50 andra, som med lika rått "Liefve dår röstägande.
Den Ledamot af någon Corps, som vackt en emot Constitution tydeligen lagstridig fråga, skulle dessutom derföre personligen ansvara.
För att försäkra möjligheten af den föreslagna Jury’ns tillkallande, skulle omsörgen deraf tillhöra Justitiae Ombudsmannen, men an * målan derom göras i Högsta Domstolen, som skulle aga att emot en sådan kallelse göra föreställningar, och som skulle dertill kunna vägra sitt bifall.
Endast i det fall, då antingen båda delarne af Nationens Representanter gemensamt, eller Regeringen för sin del, begärde Nämndens sammankallande, skulle det, efter gjorde föreställningar af Högsta Domstolen, om han dertill funne anledning, likväl icke vara densamma tillåtit, atf vägra sitt bifall till Nämndens sammankallande.
Men ifrån den dag denna vore kallad, och till dess den kommit tillsammans, skulle Justitise Om * budsmannen i allt hVad som angeck dess våljan„ de och kallelse, ovillkorligen åtlydas.
Då Nämnden kommit tillsammans, skulle Justitise Ombudsman tillika med en af Högsta Domstolens Leda» moter för densamma göra sin berättelse öfver orsaken till dess kallelse; men sedan skulle Justitise Ombudsmannen icke vidare deltaga i öfverlåggningarne, utan vara skyldig att på 30 mils afstånd skilja sig derifrån.
Denna Nämnd, som innom 14 dagar bör kunna vara samlad, skulle bestå utaf vissa, i Landsorterne utsedde Ledamöter, som i följe af förut till annat ändamål gjort Val, blifvit dertill bestämde.
I anseende dertill lemnar jag till närmare pröfniug, antingen de skola tagas utur den, för hvarje Socken i Blandade Ämnen N:o 3 föreslagne Lagstiftande Magt, eller i fall Valen skola ske genom Eleflorer, utur deras antal, eller änteligen enligt det nu upgifne System, ibland Eörslagsmånnen.
Jag skulle tro, att Nämndens Ledamöter i alla fall borde tagas utur denna Class, såsom den där har det måsta och kraftigaste interesse i ordningens vidmagthållande, och för min del skulle jag önska, att dervid endast Lomme i fråga de Förslagsmån, som kunde välja till Lagstiftande Corpsen Den ibland dem, sorn vid sistnämnde
Val-förrättning blefve af de öfrige utsedd tili Preses, skulle också vara sjelfskrifven Ledamot i Regerings-Nåmnden, för den tid sorn sträckte sig till nästa ombyte af Ledamöter; men en sådan Ledamot skulle icke derföre mer ån någon annan hafva hvarken, lön eller befattning, innan kallelse till sammanträde för Nämnden intråftåde.
Jag medger gerna, att denna excentriska co-ntroll kan synas ett medel till Stats-Författningens omstörtning, och jag år långt ifrån, att i denna eller de öfriga delarne påstå Systemets ofel-. barhet-.
Men jag utbeder mig att få utveckla de skål, som synas tala till dess forsvar.
Den så kallade Nämnden, spridd ofver hela Landet, kan svårligen finna en föreningspunkt förr, ån den kommer tillsammans.
Någon möjlighet för densamma att dessförinnan aga inflytande, synes mig således ej böra förutsättas, och då dess Ledamöter ej kånna hvarannan, synes ej heller hos dem böra upsiå något begår att inträda i en verkningskrets, hvars utgång de ej kunna förutse, hvars förmoner ej kunna vara frestande, då ingen Regerings befattning vore dermed förenad, då Nämnden endast skulle aga att gifva sitt yttrande öfver ett visst faélum eller en viss Lag, i anseende till bådas förhållande till Grundlagen.
För Justities Ombudsmannen synes mig icke heller någon ting vara at vinna vid sammankallandet af en Corps, med hvilken han sedermera hade ingen befattning, från hvilken han på ett tåmeligen långt afstånd skulle vara skild.
De varande Myndigheterna i Samhället, så val af den Lagstiftande som den Verkställande Magten, synas mig ej borde önska sammankallandet af en Corps, som skulle gifva dem föreställningen af en Öfverherre, och hvars domslut de svårligen skulle kunna förutse.
Det vore således blott i nödfall, som detta beskydd skulle anropas af den svagare eller förtryckte, och det vore mera arnat att på afstånd återhålla ingrep emot Lagens stadganden, ån att egenteligen straffa förbrytaren»
Min önskan vore då upfylld, når det förra ändamålet vanns, utan att det senare någonsin be-' höfdes. — 42 — För att gifva mera fullkomligliét at det nu föreslagna System, skulle jag annu igenom Valet af Hogsta Domstolens Ledamöter, vilja gifva det en garantie mera.
Det har gifvits ett Land, dår Dömande JVlagtens anseende öfvevlefvat både Statens sjelfständighet och Stats-Forfattningens bestånd.
Med beundran har man omtalt denna inrättning, men ingenstädes har man lyckats eller ens försökt infora den, och Athéns Areopag har blifvit snarare ansedd som ett ideal, ån som ett monster, hvilket kunde följas vid rättvisans utdelande.
Ligger det likväl icke uti menskliga Naturens sträfvande till ett mål för sina bemödanden, uti de önskningar efter hvila och anseende, som med en tilltagande ålder utveckla sig under en tillrygga lagd bana, en anledning att kunna så begagna dessa anlag, att de genom ett öpnat tillfälle till en emot åldern afpassad, och ändock ej obetydelig verksamhet, skulle på en gång sysselsatta och tillfredsställa begären ?
Är icke
Domare-befattningen i hogsta Instantien af den egenskap, att sedan målen åro beredda vid Under-Domstolarne, och ytterligare utredas af en Föredragande, det fordras mera naturlig urskillning och ofvat omdöme, ån djup juridisk kunskap, för att afdöma dem, och blir icke ett ofta förnyadt förtroende vid Lagstiftningen, och en oklandrad förvaltning af Statens allmänna årender, den säkraste borgen för Domarens oVåld och uplysning?
Kan icke ånteligen sjelfva tjensten omgifvas med ett sådant anseende, med sådane villkor, att den blir ett mål, äfven för den högst upsatte Embetsmans önskningar?
I Athén var det Archonterne, som efter slutad tjenstetid och oklandrad förvaltning, intogo sitt såte i Areopagen.
Skulle ej vidtagandet af en dylik utväg, i anseende till sådane Medborgare, som blifvit utmärkte antingen igenom ett flere gånger erhållit fortroende till delaktighet i Lagstiftningen, eller genom en oklandrad förvaltning af Statens hogsta Embeten, nu för tiden afven kunna tjena till borgen för Domstolens up. lysning och rättvisa, och med tiden gifva densamma råttmåtiga anspråk på Areopagens anseende?
Det år onekeligt, att vår närvarande Constitution lorenar på ett förträffligt sått hos Hogsta Domstolen, den ansvarighet inför opinionen och det oberoende af Styrande Magten, som borde vara syftemålet med inrättningen, då man ej ville eller kunde införa den gradation som jag nu föreslagit; men om den skulle antagas, mamre den ej skulle hafva ett fördelaktigare inflytande på det Hela, månne den ej skulle vara af våsendtelig nytta, både för Lagstiftningen och för den Verkställande Magten?
Huru mången dygd har icke gått förlorad, huru mångå bemödanden hafva icke uphört, når man hunnit det mål, efter hvilket intet mera syntes vara att ernå?
Skall icke, under fortgången af de verksammaste och vigtigaste Statens Embeten (Lagstiftningen utgör en gren deraf, ehuru tillsatt på annat sått) det vara en upmuntran för den dygdige, och ett band äfven för den måst ärelystne, då efter en lyckligt tillrygga lagd bana, han ser annu et mål öfrigt, som i en afpassad verksamhets-krets, förenar både hvilans och anseendets förmoner ? och om utöfning af dygd gör den i längden till en vana, omun - der denna synpunkt, den kan anses som en fortsatt vana att handla efter gvunderne af rått och sant, skall ej denna vid en viss ålder tjena till borgen för den återstående lefnadens enstämmighet ?
Jag ville således, att de Embetsman som genomgått en sådan pröfvotid, icke mera skulle kunna såttas ifrån det rum de således ffirvärfvat, men att de också forst efter en viss ålder och tjenstetid skulle kunna erhålla det, samt att deras tillsättande skulle vara ett sammansatt resultat af den Lagstiftande och Verkställande Magtens profning.
Jag ville således, att forst efter fyllda år, skulle man kunna erhålla rum uti Rikets Hogsta Domstol, att, för att komma på Förslag dertill, skulle man minst 2:ne gånger hafva blifvit invald i Tribunatet, och en gång i Lagstiftande Corpsen, eller i minst tio år hafva beklådt Embeten, afStats-Råd, S t a t s-M in i s t er eller Stats-Secreterare, utan att grundad anklagelse ågt rum, och jag ville ånteligen, att bland dem, som på dessa villkor kunde blifva Candidater till ett ledigt rum i Hogsta Domstolen, skulle Tribunatet vara skyldigt upgifva en Lista af minst 5, men efter behag af obestämdt flere Personer; Lagstiftande Corpsen äga rått deraf utse 3:ne, och Konungen sluteligen deribland välja En.
Den som erhållit ett sådant rum, skulle vara berättigad att till och med fyllda 70 år, såsom Rost-ägande intaga det, att sedan som honoraire Ledamot bevista ofverlåggningarne, men att till slutet af sin lefnad alltid som Pension bibehålla hela Lonen.
Med egenskapen af Ledamot i Hogsta Domstolen, skulle följa titeln och rang af Excellence, utan afseende på hvad Stånd ajan tillhörde, och en sa tilMckellg
Ion, att den fortjente Embetsmannen kunde anse sig verkeligen belönt.
På dessa villkor, skulle man val behöfva frukta, att de, som i en så lång tid vunnit allmänna förtroendet, skulle uphöra att gora sig deraf fortjente, och når denna Corps vunnit stadga och anseende, skulle ej dess esprit likna Athéns Areopag, skulle icke i denna esprit finnas en ny säkerhet för visheten af dess beslut?
Om menskliga naturens grunddrag alltid blifva desamma, om det som forenar menniskans interesse med dess pligt, merendels blir en borgen för dess dygd, monne vi ej skulle kunna hoppas på möjligheten af denna inrättning, och monne den icke skulle blifva inseglet uppå den Samhålls-inråttnings säkerhet och bestånd, som skulle införa en sådan gradation uti befordringar, och som således skulle veta att begagna menniskans doldaste begår som ett band uppå dess förhållande , anda till en långt framskriden, och åtminstone val stadgad ålder?
Med detta förbehåll skulle kanske Högsta, Domstolens politiska in flytande annu mera kunna utvidgas, och den åsa råttigheten till lörestållningar vid inbrott uti Coustitution.
Den skulle således kunna vacka de tillsatte Myndigheters upmårksambet, åfven som allmänna opinion, men den skulle ej i något annat fatl kunna uppehålla Regeringens åtgärder, ån då frågan vore om tillkallandet af Regerings-Nämnden, och kallelsen dertill, oaktadt Högsta
Domstolens tillstyrkande, icke korn att åga rum.
Då skulle Högsta
Domstolen åga rått förklara sig inaftiv, och utge en Kungörelse om orsakerne dertill, samt ej förr åter tråda i verksamhet, åa 4® ■ Regerings-Nåmnden vore sammankallad.
Skulle man ater anse hela inrättningen af denna Nämnd O y för öfverflödig eller skadelig, och således förkasta den, så förföile naturligtvis alla Högsta Domsto-y len i detta afseende tillagde befattningar; men den borde han alltid bibehålla, att alla Lagstiftande Magtens beslut skulle före Kungörelsen densamma meddelas, och han äga rättighet att dervid göra anmärkningar, dock utan annan verkande kraft.
Han skulle i detta afseende kunna vara Tolk af opinion, i fall Lagstiftande Corpsen någon gång hade glömt den, men han skulle lik denna, vara skild ifrån all vidare direft eller verksam åtgärd.
Härmed bör jag nu sluta denna, visserligen redan för vidlyftiga, ehuru i detaljen ofullständiga Afhandling.
Utan att vara intagen för Sy- * stemets fullkomlighet, och långt ifrån att påstå dess ofelbarhet, torde jag likväl få medgifva, att v vissa saker undantagne, (”såsom frågan örn Regerings-Nåmnden) hvilka min afsigt varit att blott pröfnings-vis framställa, har jag ej kunnat påfinna ett båttre.
Detta må dock endast vittna om svagheten af min egen förmåga, icke om min öfvertygelse, att ju ett fullkomligare kan gifvas.
Om jag lyckats att väcka några nya idéer, om jag gifvit anledning till några gagnande jemnför&lser, så år mitt ändamål vunnit, och jag skall anse mig lycklig, om man vill bedömma mitt Försök efter min välvilja, icke efter dess värde.
Det återstår visserligen ännu en fråga, som *■ jag redan i början framställt, och som år föga eller intet vidrörd, den, om sättet att lämpa detta till Sverige, och om sättet at der verkställa ea — 47 — Repfesentations-foråndring; men då jag får åberopa mig hvad jag i detta afseende då också nämnde, att jag trodde det sednare endast genom ogonblickets mojligheter kunna bestämmas, torde jag Vidare få tillägga, att hvad en närmare tillämpning af de nu anförde grundsatser angår, anser jag den hora till sådane detaljer, som dels åro mig okände, som dels vore alltför vidlyftigt att hår anföra, att hvad sjelfva Representations-föråndringen angår, kan den icke äga rum annat ån på 2:ne sätt; antingen att som en följd af en på allmän uplysning grundad allmän önskan, den foretages efter ett på allmänt godkända grunder, och på riktiga kunskaper och upgifter stadgadt beslut j eller att den blir en följd af en sådan våldsam brytning, då någon af närvarande * Representations grenar ville undandraga sig Statens allmänna bordor, eller våldföra någon af de > andras rättigheter.
I det förra fallet vore en förändring en följd af en utvidgad och lång. samt vunnen erfarenhet, och blott under ett sådant villkor skulle jag anse den för verkeligen lycklig, för säkerligen nyttig.
1 det sednare fallet vore den ett nodhjelpsmedel, oundvikeligt, om Samhällets uplosning ej annorlunda kunde forekommas, i längden möjligen gagnande, allt efter som det vore mer eller mindre välberäknat, men utsatt för många vådor, underkastadt många missnöjen.
Jag behofver således e| såga, hvad som år min egenteliga önskan, nemi. att hvad sora * bor vara uträknat till allas högsta fördel, ej matte behöfva nyttjas som ett värn emot någras *■ ovilja eller ..tilltagsenhet.
Men jag tror, att då vi alla ej j?£ra eller kunna önska annat, ån ett sakta — 48 — framskridande till en båttre sakefnas ordning, bora alla våra bemödanden sträckås derhän, att , bereda den, och våra arbeten, såsom bidragande till detta stora ändamål, endast i och för det sam- * ma underkastas Riksens Ständers och Allmänhetens profning, till bestämmande af de forras åtgärd , sedan de hunnit inhämta den senares måst allmänna och stadgade vilja.
Lades till Handlingarne rörande Representationsfrågan.
Ex Protocollo. J. D. Valerins.