Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N.o 37,' åtskilliga bland Rikets uråldriga bruk och institutioner, hvilka, till vårdande älven af mindre samhällens enskilda angelägenheter, saint både till betryggande af deras frihet att derom sjelfve besörja , och till värn emot sjelfsvåldet, uppdragit en slags Patriarkalisk myndighet åt dessa samhällens fäder, När nu, i öfverensstämmelse med denna grund för inrättningen, 12 §. i Förordningen tillägger KyrkoRådet rättighet att handhafva Kyrko-disciplin , samt hvad till Religionens och sedernas vård hörer, och derigenom mången felande kan genom varningar och en mildare rättelse återföras, då deremot Lagarnes näpst stämplar med föraktet, och lörvärrar oftare, an förbättrar} så lärer, i Utskottens tanka, KyrkoRådets befattning, i nyssberörde afseenden, icke skäligen kunna föras under rubriquen af inblandningar i det husliga lifvets förhållanden.
Dessa kunna ej sägas blifva föremål för obehöriga controller} ty KyrkoRådets åtgärder gå icke ut på efterspaningar af oordentligheter, men på en faderlig omsorg att hämma dem, Lagl samtAllrn.Besv.e.Oec.Utsh, Ull- N.oSy, ii icke oti störa den husliga freden , inen aii återställa och bevara den.
Hvadan alltså Utskotten få vördsamt tillstyrka, att §:ns innenehåll må blifva oförändradt.
Den af Herr Prosten Dedekind, uti i:sta punkten af dess anförande, gjorda framställning, att gränsorna mätte bestämmas emellan så kallade mål af criminel beskaffenhet, de der tillhöra Kyrko-Råds pröfning, och sådane mål, i hvilka Domaren anlitas bör, våga Utskotten icke understödja, helst 12 §. af Förordningen icke allenast antyder hufvudgrunderna för omdömet i frågan om beskaflenheten af de mål, Kyrko-Råd eger att handlägga, utan också innehåller detailerade uppgifter till vägledning härutinnan ; och någon när. mare lagbestämmelse af gränsen i lö» revarande fall anse Utskotten hvarken vara påkallad af behofvet, eller kunna slå tillsammans med idéen om Kyrko-Råds Inrättning, och Förordningens derifrån utgående anda.
Herr Prostens förslag uti s:dra punkten af Motionen, att med Kyrko-Radets »a Lag- samt"Allm.Betf.o.Oic.Uts\.
N.o Sy*
Domsrätt måtte formaliteten af vittnenas ed gång förenas , finna Utskotten desto mindre skäligt att med tillstyrkande beledsaga, som härvid förekommer, å ena sidan , att antagandet af Förslaget skulle aflägsna Kyrko-Rådet från dess egentliga bestämmelse, och förvandla det till en Domstol, samt å den andra, att den yrkade Edsgångsformaliteten, till sanningens utredande inför Kyrko-Råd, synes, i Utskottens tanka, vara mindre nödvändig.
Skulle vittnenas berättelser, sådana de nu afgifvas, frikänna den anklagade, så kan den faderliga myndighet, hvilken ett Kyrko-Råd representerar, icke hysa en önskan, att genom Edgång få honom fälld; men blifver han åter, genom vittnenas utsago, förvunnen, så skall Kyrko-Rådet, efr ter hållen ransakning i ett mål, der både den anklagade och vittnena äro närmare kända både af hvarandra och af Kyrko-Rådets ^Ledamöter, och under ett behandlingssätt af saken, der stränga former icke utestänga förtrolighet, u~ tan tvifvel alltid vinna «å myckert Stag. samt Allm.Batf .o.Oec.Utsi Uti.
N.ö 37; i5 moralisk visshet örn förbrytelsens verklighet, att ett beslut må grundas derpå, hvarigenom Kyrko-Rå-! det hvarken öfverläder sin pligt eller bedrager sitt samvete, eller förnärmar rättvisan.
Lika litet kunna Utskotten styrka till bifall å hvad Herr Prosten i 3:dje punkten af Motionen föreslagit , att nemligen någon viss norm måtte fastställas för bestämmandet af de böter, Kyrko-Rådet il eger att pålägga. i3 §. af Förordningen utsätter väl ett bestämdt vite af 3a sk., hvarmed uteblifvande, efter erhållen kallelse ali inför Kyrko-Rådet sig inställa, umgällas bör; och fastställer ett maximum af 10 R:dty hvaröfver sådana vifén,* när de förnyas, icke få stiga.
Men de böter, hvartill Kyr^ ko-Rådet, på grund af Förordningens i4 §. eger att döma, lör de förseelser, der, enligt serskilda författningar, böter ega rum, böra och kunna, i Utskottens tanka, icke till silfran stipuleras, utan såsom hittills, och i öfverensstämmelse med Kyrko-Råds-Inrättningen8 ofvan an* I tydda syftning, bero på desi med) j4 Lag- samiAllm.Besv.o.Oec^UtsL Uti.
N.o 37. ömhet och allvar förenade pröfning af den felandes lynne, uppsåt, till» gångar och andra förhållanden.
Vidare och med anledning af Vice-Talmannen Jon Jonssons hemställan, att en Police-magt, som egde att, med varningar, böter, och för barn eller tjenstefolk afven husaga, motverka afvikelser från samhällsskick och sedlighet, måtte åt Kyrko-Råden uppdragas, få Utskotten vördsamt yttra den öfvertygelse, att all den myndighet, som erfordras till förekommande af så» dane afvikelser från samhällsskick och sedlighet, hvilka ej äro af den natur, att de mäste af Lagarne beifras, redan ligger i Kyrko-Rådets liand, och att all utsträckning af denna myndighet skulle, till våda för medborgares rätt, ingripa i helgden af Domaremagten.
På grund af en sådan öfvertygelse och under den åsigt af Kyrko-Råds-Inrättningens bestämmelse, att den, långt ifrån att böra öfvergå till en Police-anstalt, tillhör antalet af Municipal-Styrelser, hvilkas utbildande, i bredd med en allmännare upplysning, skall minska behofvet af Lag- samt Allm.
Besv.o.Oec.Utsk.Utl. N:6 07. 15 Police-magtens verksamhet, få Utskotten vördsamt tillstyrka, att Jon Jonssons hemställan varder afslagen.
Slutligen och vidkommande Riksdagsmannen J. J. Rutbergs förslag, att Ordförandebefattningen i Socknestämma måtte genom Församlingens val bestämmas, få Utskotten vördsamt erinra: att de ärenden, som vid öfverläggningar å Socknestämma förekomma, till ber tydlig del röra Pastors egentliga Embetsbefattning ; att i PastoralExainen ingår förbindelsen att aflägga vederbörligt prof af kännedom i Kyrkolagfarenhet, och att således hos honom bör förutsättas skicklighet att leda öfverläggningarne, framför de öfriga Ledamöterne i allmänhet; att ingen står till menigheterne och i afseende på deras angelägenheter i ett så nära och förtroligt förhållande som Pastor, samt slutligen att han, enligt 2:dra Mom. af Förordningens i4 är pligtig att föra Protocollet, och det skulle vara både med god ordning och Pastors värdighet oförenligt att bestrida en sådan förrättning, i en sammankomst, der en Lo£i iamtAUm.Besv.ö.Oee.
Sfi af hans åhörare förer ordet.
På dessa skäl och då härtill lägges, att, derest den befarade händelsen skulle inträffa, att en oerfaren hjelp» prest blefve Ordförande, dennes förseelser i sådan egenskap skulle i första rummet stanna på Pastors ansvar, så vida han, utan egel laga förfall, honom till Ordförande förordna!, få Utskotten vördsamt tillstyrka, att Rutbergs förslag var-3 der utan afseende lernnadt.
En Ledamots Reservation emot Twsä jäelar af detta Utlåtande bifogas, Stockholm den 25 Junii 18agi Reservation af Herr Prosten Dedekind, sora ansåg dess i Betänkandet upptagna motioner fordra större uppmärksamhet än Utskotten dervid fästat, och således, med åberopande af deras innehåll, för sin del öfverlemnade den^ till Rikets Högloft.
N:o 38, samt Allm.Besv.o.Otc. Vtsi.Utl, N o 38.17
Utskottet den 3 Julli 1829, N:o 38.
Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N:o 26, angående väckt fråga om upphörande af Utsöknings-provision och öfverränta för Skuldsedlar, som pantsättas i Manufactur-Di• sconten» Emot Utskottens förestående Betänkande* — hvari Utskotten afstyrkt gjord hemställan ost partiel befrielse för Sedelutgifvare och deras Löftesmän * från erläggande af den Be lån ur Manufactur-Disconten stadgade öfverränta och Utsöknings-provision, men deremot, till undanrödjande af all anledning till klagomål å föreburen okunnighet, hos Utgifvare och Löftesmän af slike
Skuldsedlar* om deras blifvande egenskap af hypothek i Manufactur-Disconten och de dermed förknippade vilkor, ansett sig böra föreslå det tillägg i 1817 års
Reglemente för nämnde Discont, att Discontens Ombudsman borde Bih, till Riki-St, Prot. 1818 ock 18*9, 7 Sami, 2 Af i, t, t<\',de lixt, lS Lag- samt Allm.lhsv.a.Oec. Utsk.
N.o 3S« uti anmanings-brefvet äfven underrätta vederbörande om påföljderna , i händelse betalning å förfallotiden icke erlägges, —hafva anmärkningar blifvit framställde af åtskillige Ledamöter inom Ilöglofl■ Ridderskåpet och Adeln samt Hedervärda Bonde* Ståndet t, hvilka hufvudsakligen i delta af. seende åberopat den reservation, som emot Betänkandet blifvit afgifven och finnes detsamma bifogad.
— Denna serskilda mening innehöll det tillstyrkande, att, då det vore oundvikligen nödigt, att den, hvars löpande Skuldebref blifvit i Disconten hypothiseradt, borde hafva uttryckligen ikläd t sig att ansvara för den stadgade högre räntan och utsöknings-provisionen, så vida betalningsskyldighet deraf skall kunna honom åläggas, de Sedlar eller accepterade anvisningar, som anmälas till Discontering, jemväl böra innehålla åtagande af utgifvare!! eller aceeptanten att, i händelse reversen eller anvisningen blifver pantsatt i Manufactur-Disconten, underkasta sig hvad som finnes föreskrifvet angående
Lån ur samma Discont,* samt 4 jjj. i Discont-Reglementet alltså i öfverensstämmelse dermed förändras.
Sedan Betänkandet, hvilket Högvördige Preste-Ståndet och Yällofl. Borgare-Ståndet bifallit, blifvit, på grund af dessa anmärkningar, från de Öfrige arne Riks-Stån» Lassamt AUm.Besv.o.Oec.Utsk.Uil.
19 (len till Utskotten återremitteradt, hafva Utskotten å nyo tagit ämnet under öfvervägande ,• och enär i penninge-transactioner icke någon synes kunna åläggas andra eller vidsträcktare förbindelser, än Allmän Lag bjuder eller han uttryckligen sig åtagit, men Manufactur-Discontens rätt till öfverränta och två procents utsöknings-provision, i händel-! se af uteblifven betalning å förfallodagen , utgör undantag från Allmänna Lagens stadgande i berörde afseende, samt, efter hvad till Utskottens kännedom koinmit, en del Domstolar och Executions-säten, på derom af Manufactur-Disconten anställd talan, ansett utgifvare af och Löftesmän å Skuldsedlar, pantsatte uti nämnde Discont-Verk, icke kunna, emot deras bestridande och Allmän
Lag, ådömas utgifva en slik öfverränta och utsöknings-provision, hvartill de sig icke förbundit, hvaremot vid andra Domstolar en motsatt Lagtillämpning 1 detta hänseende egt rum, hafva Utskotten, som inse nödvändigheten deraf, att'för framtiden må förebyggas så väl olika Lagskipning härutinnan, som all anledning till grundad klagan öfver tilldragelser af den beskaffenhet, sorn iöranledt ifrågavarande framställning , trott sig böra vid det förhållande, sorn ofvan är anlördt, att Två
Stånd i frågan stannat emot Två, till Rikets Höglofl.
Ständers pröfning framställa det förslag, att Rikets so Lag- sami Allm.
Besv.ö.Oec.Utsk. Uti.
Nio 38/ Ständer må hos Kongl. Maj:t frambära un? derdånig anhållan derom, att Kongl. Maj;t täcktes till vederbörandes underdåniga ef-i terrättelse allmänneligen förordna: att, vid Lagsökning får SkulA, debref eller accepterade anvisningar, som blifvit pantsatte i Mannfactur-Disconten, utgifvandet af den får Lån ur denna Discont serskildt stadgade ofverränta och utsoknings-provision ej må adorn as andre än dem, som ett så * dant vilkor, i den uthändigadt för skrif ningen, sig underkastat.
Åtskilliga Ledamöters Reservation i Sate ne t bifogas.
Stockholm den 25 Junii 182g:
Reservat ion åf Herr Arosenius', som ansåg de emot Utskottens förra Betänkande i ämnet gjorda anmärkningar icke vara af den beskaffenhet, att de borde föranleda till afvikande derifrån ; hvarföre han tillstyrkte, att, med af»lag af det nya Betänkandet, Rikets Höglofij Ständer ville gilla det förra.
Lag- samt Allm.Besv.o.Oec. Vtsi,Utl.N:o$g: sr Härmed förenade sig närvarande Leda^ möter af Välloflige Borgare-Slåndet, utom Herr Borgmästaren Landegren.
Utsi. dea 5 lulu lga^.
Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid 3:ne till Utskotten återremitterade Betänkanden.
TTill Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskotten hafva, på grund af dervid gjorda anmärkningar, Utskottens nedannämnde Betänkanden blifvit återremitterade | nemligen: Från Hoglaft.
Ridderskapet och Adeln den 21 April: N:o 17, angående väckt fråga, att den » Cap.
Byggninga-Balken stadgade skyldighet för hemman å Landet , att Brandstod gifva , måtte upphöra; och 32 Lag- samt Allm.
Besa. o. Otc.
Uisk.Utl. NioSg, den 7 Maji; N:o 21 , i anledning af väckta Motioner; dels om afskaflande af all Expeditionslösen , dels om nedsättning, ändring eller förklaring af Kongl. Maj:ts Nådiga Taxa på Expeditions-, lösen den i5 Maji 1821; samt Fran Fdlloflige Borgare-Stdndet den 11 Majit N:Q 2.1, i anledning af väckt fråga om åtgärders vidtagandemot olofligLandthandel i Norrland, Men som desse Betänkanden blifvit of trenne Riks-Stånd bifallne , nemligen ; N:q 17 , af Preste-Ståndet den 21 April; af Borgare-Ståndet den 24 April; af Bonde-Ståndet den 17 April; N:o 21, af Preste-Ståndet den 29 April; af BorgareStåndet den 24 April; af Bonde-Ståndet den 4 Maji; N:ö 23 , af Ridderskapet och Adeln deq 8 Maji ; af Preste-Ståndet den 11 Maji; af Bonde-Ståndet den 7 Maji; Jjag- samt Allm.
N:o 4o. 25
Så enär, enligt 87 §.
Formen samt 5 punkten af 49 Riksdags-Ordningen , Tre
Stånds mening i dylika frågor utgör Rikets Ständers Beslut, samt återremiss från endast ett Riks-Stånd i dessa mål ej betager samma beslut deras kraft och verkan till expedition; anse Utskotten, vid detta förhållande, något besvarande af de serskilda anmärkningarne icke erfordras ; hvilket Utskotten härmedelst få hos de Respective Riks-Stånd, som återremisserne meddelat, Vördsamt anmäla.
Stockholm den a5 Junii 1829.
Ankom Ull Exp, Utsk. den 3 Julli N:o 40.
Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N:o 16, rörande väckt fråga, att alla hus och gärdar i Städerne skulle ovilkorligenvara underkastade Brandförsäkring.
Sedan Utskotten, uti den 4 sistl.April af-, gifvet Betänkande, N:o 16, af anförde orsa - 94 Lag->- samt AUm.Besv.o,Oec.Uisk.Utl.N‘.oböi ker, anseli den af flere Representanter inom Välloflige Borgare Ståndet väckta fråga om skyldigheten för Städernes Husegare, att uti allmänt Brandstcds-Bolag ingå, icke kunna af Rikets Ständer afgöras, utan böra bero af Husegarnes frivilliga öfverenskommelse och beslut, samt i följd deraf tillstyrkt, ati de om sådan skyldighets åläggande gjorde Motioner ej måtte varda bifallne; så har samma Betänkande blifvit af Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet bifallet, men af Högvördige Preste- Ståndet och Välloflige Borgare-Ståndet j på grund af deremot yttrade anmärkningar 9 till Utskottens ytterligare behandling återreg mitteradt, De emot Utskottens Utlåtande afgifne anmärkningar hafva egentligen till syftemålj dels att närmare utveckla de motiver, som föranledt Motionerne, samt i synnerhet framställa behofvet och nödvändigheten af ett lör Rikets Städer gemensamt Brandstods-Bolag, för hvars ändamålsenliga inrättande äfven några ledande grundsattser blifvit anförda l dels att vederlägga de till stöd för Betankandet åberopade grunder; och har i dessa hänseenden hufvudsakligen blifvit andragets att , då Städernes närvarande Brand-:
Slods-Bolags ställning är sä föga säker och Xag- samt Allm.
Bssv.o.Oec.Utsk,Uti.
N:o4o* *5 dess fond så ringa, att; såsom följd af en större brandskada , upplösning deraf är att befara , dervid ersättningsskyldigheten för Delegaren måste blifva ganska känbar, så vöre det för allmänt val, till undvikande af bevillnings nedsättande och eltergifvande eller anslags meddelande åt Städer, som träffas af dylika svårare olyckor, ej mindre än förökandet af Städernes egendomsvärde och stadgandet af deras invecklade creditfÖrhållanden, högst magtpåliggande och angeläget, att en Brandstods-inrättning tillvägabringas , som, på rättvisa grunder uppförd, blir f verkställigheten enkel och till varaktigheten pålitlig j att en så beskaffad inrättning icke kän åstadkommas, utan ett allmänt biträdande af hvarje Husegare i Städerne, helst, vid nu varande förhållande, en om elden ovarsam grannes olörsäkrade hus ökar vådan för den närbelägna brandförsäkrade egendomen; att den af en dylik inrättning härfly^ tande och äfven af Utskotten medgifna allmänna nytta och säkerhet för Städernes Hus-! egare vida öfverväger de betänkligheter Ut-» skotten, för Motionernes afgtyrkande, franadragit; - 26 Lag- samt Allm.
Besv.o.Oec.Ulsi.Utl.
N:o 4o, att, om äfven Rikets Ständers lagstiftningsrätt är inskränkt till endast allmänna ärenden , så äro sådane ärenden , som röra alla invånare i alla Rikets Städer, lika allmänna, som ärenden, hvilka röra landets in*, bygsarc j att för dessa senare finnes ett i Lag grundadt stadgande om skyldighet att utgöra Rrandstod , hvilket stadgande Utskotten i ett senare Betänkande funnit skäl låta orubbadt qvarstå ; att, der föreskriften om en för Städer» ne allmän Brandstods-Inrättning skulle strida emot strängt abstracta rätts-principer , man emedlertid borde besinna, att en sådan afvikelse derifrån ofta , för att trygga förhållanden af synnerlig inflytelse , i den positiva Lagstiftningen måste ega rum , oell såsom regel för undantagen gäller, det en^ skild rätt måste vika för allmänt välj att på denna grundsatts hvila flera analoga lagstadganden , såsom skiftes-förordningen , föreskriften om inegors upplåtande för genomfart till grustägt, samt afloppsdiken , Brand- och Byggnadsordningar m.fl., å hvilka Utskotten icke skola fästat den uppmärksamhet , sorn vederbordt, då de afstyrkt utsträckningen af Rikets Ständers lagstiftnings - Lng- samt ÄUm.Besv.o.Oec.Utsh.ZJtl.
N:o 40. 27 rätt till ifrågavarande, allmänt vigtiga föremål ; att Rikets Ständer, genom lagstiftning i detta fall, ingalunda tillvälla sig något obehörigt förmynderskap öfver enskilde medborgare eller inkräkta på deras rättighet ati sig och gods sitt sjelfve vårda, ty den enskilda sorglösheten och egensinnet böra väl icke stå i vägen för allmänt väl, och lagen är den fåkunniges förmyndare samt lagens Ombudsmän Rikets Ständer; att en lag, som stadgade skyldighet att ingå i allmänt Brandstods-Bolag, desto min-i dre kan anses utgöra ingrepp och förnärmande af den enskildes egande- och dispositionsrätt af sin egendom , sora den sammas vård och betryggande just skulle utgöra la-r gens föremål} att, med lika skäl, hvarje af Rikets Ständer medgifven bevillning till andra, ofta mera främmande föremål, skulle kunna be-; nämnas en inskränkning af dessa rättig^ heter.
Utom hvad sålunda blifvit anmärkt, har jemväl af Ledamöter inom Välloflige Borgare-Ståndet blifvit yrkadt, ati, der Utskotten skulle finna skäl ati understödja Motig? 28 Lag- tamt Allm.Bt$v,o.Otc'.
Uisk.Vtl.
N:o 401 uerne , de derutinnan framställde förslag för en allmän Brandstodsförening mätte komma i betraktande så, att stadsegendomars Brandförsäkring bestämmes efter bevillningsvärdet, samt att ansvarigheten för afgifternes utgörande icke, såsom nu är fallet , blifver fästad vid den försakringstagande personen utan vid den försäkrade egendomen; äfvensom anhållan blifvit gjord, att, i händelse Utskotten vid sitt förut afgifne Utlåtande förblifva, Utskotten måtte tillstyrka en underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t med ansökning, att Städernes Husegare varda öfver frågan, såsom allmän, hörde, och ati det, likasom då Städerne höras öfver nya Brand- och Byggnadsordningar, allmänna Statsutgifter m. m., må bero af de fleste husegarnes yttrande i hvarje Stad, om de derpå vilja ingå.
Detta allt hafva Utskotten noga öfverg vägat; och finna dessa anmärkningar icke innefatta vederläggning utaf eller kunna verka ändring uti Utskottens i Betänkandet förut framställda tanka, att skyldighet för Städernes samtlige Husegare , att i allmänt Brandstods-bolag deltaga , icke kan eller bör genom lag stadgas; hvilket Utskotten alltså trott sig endast böra för de s:ne Riks-Stån. den , som Betänkandet återremitterat, vörd-; gam t tillkännagifva.
Men som Utskotten a Lag- samt Allm, Besv.o.Oec.Utsk,UtUN:040.
99 hvad jemväl berörde Utlåtande antyder, dela öfvertygelsen derom, att det skulle medföra båtnad och säkerhet, om Husegare i Rikets alla Städer kunde förmås att i en gemensam Brandstods-förening ingå, anse Utskotten den, vid återretnissen, af flere Borgare-Ståndets
Ledamöter i förenämnde afseende gjorda hemställan, förtjena det afseende , att Utskotten för sin del, icke tveka att gå deras härutinnan yttrade önskan till piotes, och tillstyrka derföre, att Rikets Höglofl.
Ständer måj medelst underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t frambära den anhållan , att Kongl. Maj:t i Nåder täck-* tes låta genom vederbörande Myndigheter höra samtlige Städernes invånare öfver omförmälde, för deras eget bästa högst vigtiga fråga , samt i det Nådiga Påbudet derom jemväl fästa uppmärksamheten på den obestridliga fördel och större säkerhet vid inträffande brandska-i dor, som , genom ett allmänt in^ trädande i ett gemensamt Brand-i stods-bolag , skulle åt Städernes Husegare otvifvelaktig! beredas.
Elména och Granbergs Tryckeri, 1829* Lag- samt Allm.
Oec. Vlsk.
Ull. N-o 41. 1 N:o £t.
Utskottet d. 9 Julii 18191 tJtlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Kongl Majits Nådiga Stadga om Skiftesverket i Riket den 4 Maji 1827, Samtlige Riks-Stånden hafva till Utskotten återremitterat det i ofvanberörde ämne, den 18 sistlidne Mars, under N:o 8, afgifne Betänkande, på grund af åtskilliga dervid gjorda anmärkningar, i sammanhang hvarmed flere nja frågor jemväl blifvit väckte om ändringar uti Skiftes-Stadgan d. 4 Maji 1827, hvilka förut icke varit ifrågasatte.
Med iakttagande af deli ordning, sorn i förra Betänkandet blifvit följd, upptages först till besvarande de anmärkningar, som äro af allmän beskaffenhet, hvarefter de vid vissa §§ i Stadgan gjorda erinringar skola serskildt redovisas och besvaras.
Fröt. 1828 och 1829, 7 Sami. 2 Afd. t i5:e H:t.
2 Lag- samt Allm. Besv. o. Oec. TJtsk. Uti. N. o $.1.
Således förekommer först den af Herr Grefve Horn, C. F., gjorda och af Herr v. Hartmansdorff' understödda anmärkning, att Skiftes-Stadgan blifvit för tidigt promulgerad, emedan lämpligare och för sjelfva saken fördelaktigare, än den nu af Utskotten föreslagna underdåniga skrifvelse, hade varit, att Förordningen icke utkommit förr än den undergått Rikets Ständers granskning, hvarigenom ock en hillig uppmärksamhet lemnats åt deras i underdånig skrifvelse, vid i8a3 års Riksdag, i detta afseende framställda önskan; men enär, på sätt Herr Danckvardt erinrat, denna Rikets Ständers underdåniga begäran grundade sig på den förutsättning, att förslaget till Egodelnings-Författning skulle under då påstående Riksmöte hunnit utarbetas, hvilket icke inträffat, anse Utskotten förberörde anmärkning, såsom vederlagd, böra förfalla.
De la Gardie, äfvensom åtskillige Ledamöter af Högvördige Preste-Ståndet, samt de fleste Fullmägtige af Hedervärda Bonde-Ståndet,, som i ämnet sig yttrat, hafva förnyat uppgiften derom, att Skiftes-Stadgan för de fleste landsorter skall vara otillämplig, förnärmande egande rätten, hinderlig för landets odling och jordbrukets förkofran, samt Lag- saint Allm.
IV:o 4-1- 3 således motverkande ändamålet och menlig både för den enskilde och det allmänna, hvarföre densamma borde helt och hållet varda till kraft och verkan upphäfven, samt Storskiftes-Stadgan den 12 Äng. 1783, och för Skåne Enskiftes-Förordningen den 3i Mars i8o3, åter upplifvas och tjena till grund för skeende egodelningar.
I detta afseende har bland annat blifvit anfördt, dels hvad Skåne angår, att Tjugufem (25) års erfarenhet och pröfvade nytta ingifvit förtroende till Förordningen af år i8o3, hvilken ingått i ortens bruk och vanor, varit Jämpad efter Folkets begrepp, förenklat medlen att vinna rättelse, om misstag voro begångne, förkortat tiden för den rättsökande och verkat enhet i besluten; — folket anlitade utan kostnad Gode Män, för hvilka de egde förtroende, och desse, utan enskilda åsigter, utan arfvode, endast förde af nitälskan för saken, bilade stridigheterna, förenade sinnena och använde allt bemödande att afvärja Rättegångar, hvilket ändamål nu vore i fara att förfelas, då Gode Männen oftast nödsakas att infinna sig vid Dornstolarne, såsom svarande i laglig väg för hvad de enligt samvete och öfvertygelse handlat, och utsättas för kittslige och vinningslystne Advocaters medverkan vid Enskiftet, hvarigenom de från Gode Män förvandlas lill svarande Parter 4 Lag- samt Allni.
Besv o. Oec.