Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt motionärens framställning skulle skälen för den ifrågavarande jernvägens snara anläggande vara hufvudsakligen följande: Såväl Upsala stad som den kringliggande orten nödgades nu transportera större delen af de till afsättning befintlige eller för ortens behof erforderlige varor, landvägen, hvarigenom, enär allmogen, synnerligast vintertiden, sålunda nödgades sysselsätta sig med forsling, mycken arbetskraft förspilldes, som, derest jern vägsförbin delse emellan Stockholm och Upsala blefve åvägabragt, skulle komma provinsens modernäring, jordbruket, tillgodo, och dermedelst otvifvelaktigt en myckenhet nu ofruktbar mark, hvaraf särdeles inom Erlinghundra, Semino-hundra och Långhundra härader samt Odensala socken förefunnes stora Ö O vidder, göras fruktbärande, ladugårdsskötseln höjas från sin nuvarande jemförelsevis låga ståndpunkt, samt den redan odlade jordens produktionsförmåga i ej ringa mån ökas.
Visserligen hade Upsala under en tid af året sjökommunikation med hufvudstaden, men enligt de beräkningar Jernvägs-kommittéen låtit verkställa, hade det visat sig, att trafiken vid Rotebro upptoge den betydliga andelen af ända till 46,4 procent af sammanräknade antalet utaf hästar, passerade vid Fittja, Rotebro och Stäket; och således vore den lifligaste, som någon af de till hufvudstaden löpande vägar kunde förete, samt uppginge, för år räknadt, till en summa af 147,650 hästar.
Denna landtrafik, som under vintern bedrifvits med ända till 18,932 hästar i månaden samt under ingen af sommarmånaderna understigit 7,466 hästar, syntes i motionärens tanka ögonskenligen ådagalägga behofvet af underlättade kommunikationsmedel — af jernväg.
En sådan kommunikationsförbindelse skulle också vara till väsendtligt gagn och fördel ej mindre för Upsala, rikets första universitet, årligen besökt af omkring 1,000 studerande, hvilka kunde dels lättare och med mindre kostnad än nu komma från och till föräldrahemmen, dels erhålla besök af föräldrar och målsmän, än äfven för Sveriges norra provinser och den betydliga Norrlandshandeln, hvilken sedan urminnes tid haft sin sträckning öfver Upsala till Stockholm, men i sednare tider snarare minskats i stället för att ökas, till följd af det inom orten närmast Upsala allmänt kända förhållandet att under vintermånaderna vanligen finnes godt slädföre norrifrån till Björklinge kyrka, 1-f mil från Upsala, men sådant deremot vore sällsynt från nämnde punkt fram till Stockholm.
Slutligen måste det både vara med sund statsekonomi öfverensstämmande och ligga i hela landets intresse att, såvidt möjligt vore, medverka till staden Stockholms förkofran, hvilken, såsom varande Sveriges hufvudstad ■— med säte för regeringen, banken, de vigti - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 160. 3 gaste embetsverken och de i allmänhet största samt inflytelserikaste inrättningarne i riket och med en befolkning, större än den sammanlagda i de dernäst sex folkrikaste samt till och med större än den sammanlagda folkmängden i 64 af de mindre städerna — borde uti industrielt och merkantilt hänseende kunna vidt omkring sig utöfva en jemförelsevis betydligt större och mera välgörande inverkan å både städer och landsbygd, än någon annan ort inom riket.
Beträffande sättet för den föreslagna jernvägsförbindelsens bringande till verkställighet har motionären anfört, att då, enligt det på Upsala stads bekostnad upprättade och sedermera af Jernvägs-kommittéen granskade förslaget, kostnaden för Stockholm—Upsala-jernvägens anläggning uppginge till en summa af 5,004,867 R:dr R:mt, vore det mindre tänkbart att hela detta belopp kunde genom aktieteckning inom riket erhållas; men om
Staten lemnade 4 procents ränta å sagde belopp, så kunde bolaget upptaga ett amorteringslån och endast behöfva genom aktieteckning fylla återstoden.
Enligt en af motionären, i början af sistlidet år, på grund af meddelade upplysningar från Hushållsnämnder, Kronofogdar, Magistrat och enskilde, upprättad probabilitets-kalkyl öfver blifvande inkomsten af trafiken på den ifrågavarande jernbanan, skulle, sedan från totalsumman af gods- och person-trafiken inom banans rayon afdragits ett belopp af 117,500 R:dr för transporten sjöledes samt 232,500 R:dr för banans drift- och underhålls-kostnad, återstå genast efter jernvägens öppnande, 228,200
R:dr, eller 4,56 procent på anläggnings-kostnaden, och sedan den uti kalkylen supponerade tillökningen af trafiken ingått, 300,000 R:dr, eller 6 procent på nämnde kostnad, allt för år räknadt.
Till bestyrkande att denna beräkning, efter hvad erfarenheten gifvit vid handen, icke vore för hög, har motionären anfört, att då Statens södra stambana, på en längd af 5 mil, med en banrayon af 29 qvadratmil och en befolkning af 6,600 personer på qvadratmilen, samt
Malmö stad med 15,800 innevånare till ändpunkt, under tiden från den 1 Oktober 1858 till och med September 1859 inbringat 226,556 R:dr, så skulle Stockholm—Upsala-banan, af 6 mils längd med 35 qvadratmils banrayon, 2,100 personer på qvadratmilen och Stockholm med 101,500 personer till ändpunkt å ena sidan, inbringa årligen 670,674 R:dr.
I kalkylen vore den årliga inkomsten upptagen, genast efter banans öppnande och då deruti inbegrepes de 117,500 R:dr, som borde afdragas för sjötransporten, till endast 578,172 R:dr, och, sedan trafiken ökats, till 650,000 R:dr, allt Riksmynt.
Drift- och underhålls-kostnaden utvisade för södra stambanan en summa af 205,181 R:dr, och skulle således för Stockholm—-Upsala-banan blifva 246,222 R:dr, hvaremot den uti kalkylen blifvit beräknad till 232,500 R:dr; men dels hade denna summa, fördelad per mil, visat sig vara tillräcklig vid Gefle — Fablu-banan, och dels måste driftkostnaden blifva större vid en bana, hvilken, såsom förhållandet vore med den fullbordade delen af södra stambanan, det vore meningen att vidare utsträcka.
— Statens risk vid att lemna den äskade räntegarantien borde således kunna antagas blifva ringa 4 Stats- Utskottets Utlåtande N:o 160. om ens någon, och det vore endast under byggnadstiden, eller under omkring 3 år, som Staten behöfde utgifva räntegarantien med tillsammans högst 600,000 R:dr eller 200,000 R:dr årligen, till fyllande af hvilken summa kunde anslås den behållning
Statens redan öppnade stambanor lemnade.
Med anledning af hvad motionären sålunda och i öfrigt anfört, har motionären föreslagit att det bolag, som bildat sig för anläggande af jernväg emellan Stockholm och Upsala, uti den af Kongl. Maj:t vid sednaste riksmöte nådigst föreslagna rigtning, måtte tillförsäkras 4 procents årlig räntegaranti å den till ett belopp af 5,004,867 Riksdaler Riksmynt beräknade anläggningskostnaden, mot nedannämnde vilkor och förbindelser: l:o att bolaget eger upptaga ett amorteringslån, motsvarande den af Staten lemnade räntegarantien; 2:o att bolaget tecknar sig minst för skilnaden emellan förutnämnde låne O O summa och anläggningskostnaden; 3:o att alctie-egarne först inbetala hälften af nämnde skilnad; 4:o att derefter lånet med den af Staten garanterade räntan får upptagas, hvarefter aktie-egarne inbetala hvad af dess återstående teckningsbelopp kan finnas behöfligt att för bolagets räkning använda; 5:o att å hela den erhållna lånesumman beräknas en procent årligen till kapital-afbetalning.
6:o att af hvarje års nettobehållning för trafiken, först afgår hvad som erfordras till ränta och amortering af lånet; 7:o att derefter återstoden af nämnde behållning utdelas till aktie-egarne; 8:o att då aktie-egarne erhålla 6 procent å af dem inbetaide medel, öfverskottet af den årliga behållningen skall användas: ':del till ytterligare amortering af lånet och j:delar till utdelning på aktie-egarne; 9:o att
Statens räntegaranti upphör så snart lånet är till fullo betaldt; 10:o att bolaget förbinder sig anlägga jernvägen, efter uppgjorda och af Kongl. Majit godkända ritningar, uti den för Statens jernbanor, och enkelbana, bestämda spårvidd; och 11 :o att Staten erhåller rättighet lösa banan när den det vill, mot erläggande af hela anläggningskostnaden med sex procents förhöjning om banan löses under de första fem åren efter den dag, då densamma till hela dess längd blifvit för trafiken öppnad, och med 4 procents förhöjning om den löses under derpåföljande fem åren, samt derefter utan förhöjning; hvarjemte, derest nettobehållningen af trafiken på jernvägen ej lemnat aktie-egarne 5 procent årlig ränta å af dem inbetaide medel, Staten erlägger fyllnaden uti dessa 5 procent; — hvarförutan blifvit hemstäldt att bolaget måtte erhålla samma skattefrihet, som blifvit beviljad Köping — Hults- och Fahlu — Gefle jernvägs-, Göta kanals och andra dylika bolag, och jemväl beviljas samma rättigheter, som, uti § 151, punkt 12, af Stats- Utskottets Utlåtande N:o 160. 5 1853 och 1854 arens riksdags reglemente för Rikets Ständers Riksgälds-kontor, blifvit Fahlu—Gefle jernväg«bolaget lemnade.
Uti ett sedermera, hos Ridderskapet och Adeln aflemnadt samt till StatsUtskottet remitteradt anförande har Grefve Taube tillkännagifvit, att, enär förenämnda bolag med sin begäran om räntegaranti endast åsyftat att möjliggöra låns upptagande, för att, derest aktieteckningen ej skulle uppgå till hela anläggningskostnaden, likväl kunna fullborda företaget, och det tycktes visa sig att alla för Staten disponibla medel möjligen blefve behöfliga för andra ändamål samt således hinder torde möta för räntans utgående under byggnadsåren, hade
Styrelsen och delegerade i samma bolag beslutat att endast begära, att den ifrågaställda räntegarantien finge taga sin början först då jernvägen blifvit till hela sin längd för trafiken öppnad, men densamma då bestämmas till 4 procent på såväl anläggningskostnaden som den derå under byggnadstiden erforderliga räntan; — i anledning hvaraf motionären till sitt förut framställda förslag gjort det tillägg, att bolaget måtte tillförsäkras 4 procent årlig räntegaranti å 5,500,000 R:dr R:mt, hvilken garanti ej skulle vidtaga förrän banan blifvit till hela dess längd för trafiken öppnad, som borde ske sednast inom 4:de året från den dag banans byggande påbörjades. b) Från Stockholm öfver Stäkessund genom Upland och Westmanland till Sagan i sistnämnda län, för åstadkommande af hvilken jernvägsanläggning, på sätt en rörande densamma hos Ridderskapet och Adeln af herr Oxehufvud, A. R., väckt motion innehåller, bolag vore bildadt; i sammanhang hvarmed, enligt hvad motionären derjemte tillkännagifvit, vore ifrågasatt att genom ett särskildt bolag anlägga en jernväg från Westerås till förutnämnda trakt och vidare till Köping, för att sammanbindas med Köping—Hult-banan.
Om de sålunda ifrågaställda jern vägsförbindelserna komme till stånd och tillika det af Kongl. Majit framställda förslaget angående sammanbindningsbanan från Hallsberg till Orebro bifölles, så skulle, enligt motionärens anförande, äfven provinserna norr om Mälaren komma i åtnjutande af jernvägsförbindelse med hufvudstaden och öfriga delar af riket, och den strid, som förevarit om jernvägssträckningen norr eller söder om Mälaren, slutas på ett för alla tillfredsställande sätt.
En jernvägsförbindelse med hufvudstaden vore för mellersta och nordvestra Sverige med en icke obetydlig del af hela landets spanmålsproduktion samt största delen af rikets jerntillverkning, och med Stockholm till enda exportort, en lifsfråga, och äfven för nämnde stad, hvars kommunikationer med de norra orterna, enligt de af Jernvägs-kommittéen meddelade upplysningar, uppginge till omkring 70 procent, då rörelsen åt söder endast utgjorde 30 procent af det hela, måste denna jernvägsförbindelse vara af vigt, enär, utan densamma, öfver hälften af året kommunikationen för Westmanlands och Nerikes bergslager blefve lättare med Göteborg än med Stockholm, och det vore att befara, att de fördelar förstnämnde stad genom sitt läge vid vestra kusten och hela året öppna sjöfart erbjöde, skulle 6 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 160. leda derhän, att rörelsen äfven från det mellersta och nordvestra Sverige droge sig ditåt.
Skulle nu derjemte, då norra stambanan en gång komrne till stånd, denna i städerna Gefle och Upsalas förenade intresse dragas i krok öfver sist nämnda stad, hvarigenom denna väg blefve längre än den i sammanhang dermed föreslagna vägen från Sala till Gefle, så komrne sistnämnda stad att med Göte O O 7 borg dela handeln med bergslagerna, som för närvarande utgjorde Stockholms förnämsta rörelse, hvars bortflyttande skulle helt och hållet tillintetgöra hufvudstadens handel.
I strid mot den i öfrigt uttalade åsigten att jernvägarne borde dragas den ginaste vägen, och med afvikande från den af Chefen för Statens O O o 7 jernvägsbyggnader vid sednaste riksdag angifna diagonal, enligt hvilken jernvägen från Stockholm borde gå emot Sala, skulle, enligt Jernvägs-kommittéens förslag sistbex-örda bana dragas i krok öfver Upsala och såmedelst förlängas med 11 mil, ehuru, enligt motionärens åsigt, den lilla staden Upsala icke vore en ort af deri betydenhet, att hela det öfriga norra och vestra Sverige äfvensom hufvudstadens intresse samt angelägenheten af hufvudstadens förbindelse med en stor och betydande del af riket borde uppoffras för undanrödjande af den farhåga staden Upsala hyste för en medtäflare vid Örsundsbro eller endast för att erhålla -J timmas kortare väg emellan Upsala och Stockholm.
Oberäknadt den genom jernvägens dragande öfver Upsala uppkommande tillökning i våglängden, vore jemväl terrängförhållandena gynnsammare för den direkt på Sala gående rigtningen, enär lutningarne af 1 på 100 på den förra linien öfverstege enahanda lutning på den sednare med cn längd af 33,000 fot, hvaraf äfven följde att kostnaden för vägen öfver Upsala med nära 200,000 R:dr öfverstege kostnaden för vägen rakt på Sala, äfven om i sammanhang dermed byggdes en föreningsbana från Örsundsbro till Upsala, hvaremot, derest anläggningen af denna sistnämnda, såsom andra bibanor, öfverlemnades åt den enskilda företagsamheten, uppstode en besparing för Staten af 1,800,000 R:dr.
Men äfven om vägen emellan Örsundsbro och Upsala byggdes af Staten, visade sig det ofördelaktiga i terrängen för banan öfver Upsala deraf, att ehuru Staten på detta sätt komrne att bygga 1 mil 4,700 fot längre jernväg än om banan ginge öfver Upsala, kostnaden dock blefve 200,000 R:dr mindre.
Till bemötande häraf hade Jernvägs-kommittéen invändt, att deremot underhållskostnaden för en mils jernväg, som öfverstege räntan på berörde 200,000
R:dr, inbesparades; men detta förutsatte ett så olyckligt förhållande, att trafiken på denna mils väg i den bördigaste delen af Upland icke komme att lemna det ringaste bidrag till underhållskostnaden, och skulle, enligt motionärens förmenande, konseqvent genomfördt, ledas dertill, att det vore en lycka ju mindre jernväg funnes i landet.
Hvad anginge de af Kommittéen föranstaltade trafikberäkningar, på grund hvaraf Kommittéen antagit att trafiken på den östra vägen vore starkare än på den vestra, så vore dessa beräkningar icke tillförlitliga.
Kommittéen hade nemligen uppdragit dels åt en vid Rotebro särskildt anställd person, dels åt arrendato - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 160. 7 rerne af broarne vid Stäket och Ekolsund att hålla räkning öfver trafiken å nämnda ställen; men härvid förekomme att anmärka, dels det fysiskt omöjliga för en person att hela dygnet om hålla räkning öfver trafiken vid Rotebro som till en stor del egde rum nattetid, dels att bro-arrendatorerne af farhåga att deras arrenden, till följd af en upptäckt större trafik skulle ökas, hade ett bestämdt intresse att nedsätta trafiken.
De meddelade uppgifternas otillförlitlighet, som genom samtidigt verkställd räkning af andra personer blifvit styrkt, ådagalades ytterligare deraf, att vid Ekolsund, under den tid räkningen omfattat, icke skulle passerat mera än 210 till 383 hästar i månaden eller per dag 7 till 12 hästar, hvilket af hvar och en, som egde kännedom om denna väg, måste inses vara omöjligt.
Beträffande valet af Stäket såsom plats för anställande af jemförande räkning, borde anmärkas, dels att denna ort vore belägen i mil längre ifrån Stockholm än Rotebro, en omständighet, som, med afseende derå att trafiken från den närmaste trakten intill hufvudstaden vore starkast, förtjenade afseende, dels att icke mindre än tre vägar hitom Stäket stötte till den allmänna landsvägen.
Den rätta punkten för anställande af räkningen hade, enligt motionärens åsigt, varit Barkarby, eller mil bortom detta ställe.
Dagböckerna vid Barkarby och Rotebro för år 1855 visade också, i motsats till hvad Kommittéen uppgifvit, en betydlig mindre skilnad i antalet af utgångna hästar, nemligen vid den förra gästgifvaregården 2,956 och vid den sednare 3,814 hästar, hvilken skilnad dessutom förklarades af det kända, ehuru af Kommittéen förbisedda förhållandet, att just under vintermånaderna, då trafiken vore starkast, en stor del af densamma från Upland och Westmanland ginge öfver isarne förbi Barkarby, men deremot isvägen för trafiken öster om Sigtunafjerden ginge öfver Rotebro. — Då otillförlitligheten af uppgifterna om den trafik, hvarå jernbanans dragande öfver Upsala hufvudsakligen grundats, vore ådagalagd och följaktligen intet giltigt skäl återstode emot de redan anförda för den raka rigtningen, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte åt det bolag, som bildat sig för anläggande af jernväg från Stockholm till Sagån, bevilja ett låneunderstöd till - af den beräknade kostnadssumman, eller 4,776,525 R:dr, mot enahanda vilkor, som blifvit Gefle—Dala jernvägsbolag medgifna, eller ock att Rikets Ständer måtte bevilja räntegaranti af antingen 5 procent på halfva eller 4 procent på hela den för jernvägen beräknade kostnadssumman, 7,165,000 R:dr, mot rättighet för Staten att, på af Rikets Ständer bestämda vilkor, inlösa banan. c) Från Arboga till Köping.
Då förslaget om utförande af denna jernvägsanläggning eger gemenskap med och förutsätter bifall till den gjorda framställningen om inlösen af Köping—Hult-bolagets jernväg, har Utskottet ansett denna sednare fråga böra här omnämnas, för att i sammanhang med den förra pröfvas och afgöras.
Uti ett hos Ridderskapet och Adeln aflemnadt memorial har nemligen Friherre von Schulzenheim, David, föreslagit att Rikets Ständer måtte ingå till Kongl. Maj:t med underdånig anhållan, det Kongl. Maj:t täcktes 8 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 160. låta underhandla med Styrelsen för aktiebolaget för jernväg mellan Köping och Hult om inlösen af den s. k. Köping—Hult-banan för Statens räkning på hufvudsaklig grund af det utaf nämnde Bolags Styrelse förut gjorde anbudet, att i liqvid emottaga Statens obligationer på 40 års betalningstid; varande till stöd för denna framställning anfördt: att berörde fråga, vid hvilken Rikets Ständer efter pröfning deraf, under sistlidne riksdag, ej ansåge sig böra fästa något afseende, nu befunne sig på en annan ståndpunkt, emedan i samma stund den vestra stambanan vore färdigbyggd till Orebro och satt i förbindelse med de norrut derifrån löpande jernvägarne, hvilket med säkerhet kunde antagas skola ske under nästa statsreglerings-period, vore genom öppnandet af en kommunikationsled mellan det mellersta Sverges bergslager och Göta kanal, som i sådant fall torde kunna anses i det närmaste lika betydande med hamnar vid Wenern och Wettern, det ändamål uppnådt, sorn af Rikets Ständer vid 1850—1851 årens riksdag ansågs både för det allmänna, och isynnerhet för de kring nämnda sjöar och Mälaren belägna landskap, af så stor vigt, att för dess ernående af Rikets Ständer beviljades Statens garanti af 5 proc. ränta å anläggningskostnaden, 5,000,000 R:dr B:ko, åt det bolag, som ville åtaga sig utförandet af detta företag; — att om Staten öfvertoge Köping—Hult-banan och denna inninge i de3S jernvägs-system, borde sådant leda till ömsesidigt förenklad förvaltning och minskade omkostnader för trafikens bedrifvande; — att Staten skulle undvika hvarje direkt utgift för fraktandet af den sannolikt ej obetydliga qvantitet materialier, som på den ifrågavarande jernvägen komme att forslas för byggnaden af stambanan i trakten af Orebro, samt för anläggningen af derför behöfliga byggnader, magasiner och verkstäder i nämnde stad; — samt att Köping—Hult-banan, utan allt tvifvel, skulle kunna inlösas till ett billigare pris nu, än hvad dess egare kunde vilja förbehålla sig, då densamma, en gång satt i förbindelse med stambanan och Wettern, komme i åtnjutande af en större trafik och deraf följande inkomster, hvilket då i förening borde förläna den ett högre värde,
än hvartill den nu kunde uppskattas, under det Staten föga skulle hafva känning af att 3 år förr börja inlösen af de 40-åriga stats-obligationerna.
Jemte förordande af ofvanberörde framställning, angående inlösen för Statens räkning af den genom enskildt bolags försorg anlagda jernbanan emellan örebro och Arboga, och under förutsättning att densamma vunne önskad framgång, har, medelst afgifven motion Herr Oskar Schenström inom Borgare-Ståndet föreslagit, att Rikets Ständer i sådant fall äfven måtte ställa medel till disposition af Chefen för Statens jernvägs-byggnader, på det han måtte sättas i tillfälle att, samtidigt med byggande af vägen mellan Hallsberg och Örebro, fullborda den redan bearbetade korta vägen från Arboga till Köping; i hvilket afseende motionären, jemte åberopande af skäl sorn vore allmänt kända, fästat uppmärksamheten derå huru vigtigt det för Statsverket vore, att så fort som möjligt göra O Stats-Utskottets Utlåtande N:o 160. 9 göra fruktbärande de på denna vägsträcka nedlagde 450,000 R:dr med en jemförelsevis obetydlig summa. d) Från Lindesberg till Frövi station på Köping—Hults-bolagets jernvåg, hvilken bana, i längd utgörande 1 mil 21,600 fot, och afsedd att erhålla samma spårvidd, sorn den sednare jernvägen, samt att, likasom denna, med lokomotiv begagnas, blifvit beräknad till en kostnad af 900,000 R:dr R:mt.
För denna jernvägsbyggnad, om hvars understödjande fråga vid de 2:ne nästföregående riksdagarna jemväl varit väckt, hafva, uti motion inom Borgare-ståndet Herr A. L.
Holmqvist samt inom Bonde-ståndet Riksdags-fullmägtigen Jolian Lekberg från Orebro län, under hänvisning till och åberopande af de upplysningar, som dels i Stats-Utskottets vid nämnde riksdagar afgifne Utlåtanden N:ris 274 och 235, dels i sednaste .Ternvägs-komtnittéens Betänkande innefattas, föreslagit att Rikets Ständer måtte, såsom statslån, mot 2 procent ränta och 1 procent amortering, anvisa en summa af 600,000 R:dr, att utgå sedan ett bolag bildat sig med O Ö O åtagen nöjaktig förbindelse att tillskjuta den öfriga delen af kostnadssumman samt att för byggnadens fullbordande ansvara. e) Från Askersund till Gatugårda, 2 mil 10,000 fot, med en anläggningskostnad af 2,547,485 R:dr Runt.
Kommittéen för jernvägsundersökningar i riket, uti dess sistlidet år afgifna Betänkande, anförde grunder i afseende å behofvet och fördelen af en jernvägsbibanas anläggande från Askersund till vestra stambanan, har Herr G. O. Sundblad uti en inom Borgare-ståndet väckt motion anhållit, att nämnde bibana, hvilken såväl i strategiskt hänseende sorn för hufvudbanan vore af vigt, måtte samtidigt med C* Ö 7 O vestra stambanan företagas till utförande och fullbordas under nästingående statsregleringsperiod. f) Från Arvika till Norska gränsen.
För anläggande af denna jernväg, om 31 mils längd, samt, i sammanhang dermed, för upprensning och fördjupning af Byelfvens segelled, har, på de i Koinmitterades underdåniga Betänkande anförde skäl, Riksdags-fullmägtigen Per Persson från Wermlands län, med hvilken Riksdags-fullmägtigen Olof Olsson från Olebyn af samma län sig förenat, inom Bonde-Ståndet föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja en summa af 4,406,304 R:dr R:mt, hvartill kostnaden för detta företag blifvit beräknad, eller ock, om tillräckliga medel nu saknades, att Rikets Ständer ville anvisa 1,000,000 R:dr till arbetets påbörjande, såsom med hamnbyggnad, planering och bangård m. m. g) Från Borås, eller någon annan plats i den skogrikare delen af Elfsborgs län: till Warberg.
Uppå dertill af Magistraten, stadens äldste samt Handelsoch Handtverks-föreningen i Warberg meddelad anmodan, har representanten för nämnde stad, Herr Alfred Grenander, uti en inom Borgare-Ståndet väckt motion föreslagit, att bland de statsjernbanor, som under innevarande riksdag komme Bih. till B.