Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Litt. B. 23 ning, erfordras, innan frågan om deras befriande från tiondeskalt afgöres, och en sådan utredning icke kan af Utskottet verkställas, får Utskottet, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med livad Herr Falhem föreslagit, hemställa, att Rikets Ständer mätte uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit behagade låta inhemta de för frågans utredning nödiga upplysningar samt derefter, om möjligt är, till näst härefter sammanträdande riksdag aflåta nådig
Proposition angående upphörande af nu utgående kopparränta och tionde å tillverkningar af metaller samt tillgodogörande af mineralrikets alster, der dessa tillverkningar icke äro i besittning af privilegier eller särskilda förmåner.
Stockholm den 15 Januari 1866. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1866.
T .abell öfver Statsverkets Inkomster.
Ordinarie ränta Tionde-spanmål .
Tionde-spanmåls-lösen efter bestämda priser Arrende-medel Indelt . . Behållen Indelt .
Behållen Penningar Spanmål .
Silfver-tionde, myntarelön och slagskatt Koppar-ränta Tionde-tackjern Svafvelbruks-tionde Mantalspenningar Bötes-medel Kavalleri-regementenas hästvakans-spanmål Ständiga rotevakans-afgifler vid Skånska Infanteri-regementena Tillfälliga rolevakans-afgifter
Vakans-afgifter af nyroterad jord Rotevakans-afgift af utsockne frälsehemman i Halland . . . .
Trosspassevolans-afgift
Båtsmansvakans-afgift . . O ’ ' * Kontrollstämpel-medel
Båk- och lots-medel . . Observations-medel Extra medel och uppbörder Intresse-medel Påräknade Inkomster enligt 1864 års Riks-stat. 656,650 kubikfot å 2 R:dr 143,000 dito å 2 R:dr . Sg:r Ordinarie eller ständiga Inkomster Extra ordinarie Inkomster.
Tull-medel Post-medel påräknade för Postverkets stat och omkostnader Stämpelpappers-medel Bränvinslillverknings-afgiften 132,000 kubikfot å 2 R.dr 1,100 centner å 67 R.dr 17,000 centner å 2 R:dr 140,175 kubikfot å 2 R:dr 14,500 kubikfot å 2 R:dr Sg:r Extra ordinarie Inkomster Summa Enligt räkenskaperna för 1861. 1862. 1863.
StatsKontorets förslag.
2,709,400 1,957,000 1,313,300 286,000 6,700j 67.000 264.000 15.000 73,700 34.000 4.000 525.000 90.000 280,350 29.000 8.000 56.000 17.000 26,500 65.000 <22,000 350.000 6,000 100.000 5,000 8,309,950 13,500,000 1.500.000 1.200.000 2,127,060 317,765 6,801 58,419 340,542 14,772 72,114 42,549 4,696 600,621 94,361 330,557 32,113 6,716 66,186 18,927 26,506 66,947 23,476 478,333 5,246 139,690 5,104 1862, 2,163,372 329,931 6,801 59,839 315,767 16,232 74,8511 41.434 1,571 630,865 93,764 323,306; 32,0611 7,365 63,690 20,234 26,538 65,487 21,442 499,081 2,119 170,584 5,166 1863. 2,166,864 .332,626 6,800 68,370 298,163 19,843 87,303 39,086 3,731 639,873 92,820 317,412 30,606 8,346 63,885 18,251 26,514 60,724 20,646 551,107 3,633 147,945 5,399 1864. 14.309,786 15,364.713 13,861,860 186 I, 1,675,446 1,544,382 1862. 1863. 8,400,000 8.727,147 24,600,000; 1.953,949 2,128,820 1.790,138 1,764,619 8,771,214' 9,847,278 Jt.dr. öre. 2,152,432 326,774 6,800 62,207 318,157 16,949 78,089 41,023 3,332 623,786 93,648 323,758 31,593 7,475 64,587 19,137 26,519 64,386 21,854 509,507 3,666 169,406 5,223 78 14,512,119 1,919.405 1.699,713 9,115,213 33 33! 67 33 33 33 33 67 33 33 67 33 67 Kongl.*Maj:ts ; Nådiga Proposition.
Stats-Utskottets förslag. 2,703,700 2,150,000 1,306,485 294.000 6,800 62,000 308.000 16,000 75,900 40.000 3.000 640.000 340.000 280,350 29.000 7.000 63.000 48.000 26,500 60.000 20,000 500.000 3.000 120.000 5.000 9,077,735 2,693,200 2,160,500 1,306,485 294.000 6,800 62,000 308.000 16,000 75,900 40.000 3.000 605.000 340.000 280,350 7.000 63.000 18.000 26,500 60,000 20,000 500.000 3.000 70,000 5.000 8,963,735 14,000,000 13,500,000 1.900.000 1.600.000 8,700,000 2,000,000 1,600,000 10,500,000 653,245 kubikfot å 2 R:dr . . 147,000 kubikfot å 2 R:dr . . 154.000 kubikfot å 2 R:dr.
. . . 1,100 centner å 69 R:dr . . . . 16.000 centner å 2 R:dr 50 öre 140,175 kubikfot ä 2 R:dr . .
På framtida beslut beroende: 13,500,000 2.000,000 4,600,000 0,500.000 26,200,000 32,909,950; 35,277,735 27,600,000 Sg:r 27,600,000 36,563,735; . . 27,600,000 8,978,740 2,693,200 2,060,500 1,306,490 294.000 6,800 62,000 308.000 16,000 75,900 40.000 3.000 620.000 340.000 280,350 7.000 63.000 18.000 26,500 60,000 20,000 600.000 3.000 70,000 5 000 Sg:r 8,978,740 S:a 36,578,740.
Hör till Stats-Utskottets Utlåtande, 1865—1866.
M 22. Stats-Utskottets Utlåtande JYs 23. 1 Xso 23.
Ank. till Exp.-Utsk. den 15 Jan. 1866, kl. 5 e. m.
Majda Nådiga Proposition, angående försäljning till Skatte af gatuhmen N:o 7 Glemminge och N:o 21 Hannas i Christianstads län. (I. A.) Sedan Kongl.
Majit, efter vederbörandes hörande, under den 26 Februari 1864, i nåder beslutat, att från och med den 14 Mars 1865 åtskilliga landtstatsboställen skulle till Statsverket indragas och för dess räkning utarrenderas, så hade, enligt hvad ofvanberörda den 7 sistlidne November till Rikets Ständer aflåtna nådiga Proposition (införd under N:o 33 i lista Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll) innehåller, Kongl.
Kammar-kollegium uti underdånig skrifvelse den 7 November 1864 anfort, att, då ibland dessa bostadslägenheter gatuhusen Nio 7 Glemminge i Glemminge socken och Nio 21 Hannas i Hannas socken af Ingelstads härad och Christianstads län, hvilka intill den 14 Mars 1865 innehades af Iläradsskrifvaren i fögderiet, till arealen bestode:
Nio 7 Glemminge endast af 6,5 kappland eller 1 ref 13,75 stänger med ränta af 12 öre, och Nio 21 Hannas endast af 10,3 kappland eller 1 ref 80,25 stänger med ränta af 19 öre, berörda lägenheter alltså syntes vara för obetydliga att bibehållas för Statens räkning, hvadan Kongl, Kollegium hemställt, huruvida icke, på sätt i enahanda fall förut egt rum, Kongl. Majit måtte täckas till Rikets Ständer aflåta nådig
Proposition om samma lägenheters försäljande till skatte samt derjemte tillkännagifvit, att, intilldess frågan härom blifvit slutligen afgjord, Kollegium ämnade föranstalta om lägenheternas utarrenderande, med skyldighet för arrendatorn att, derest den ifrågaställa skatteförsäljningen beslutades, lägenheterna, efter åtnjuten laga fardag, till en blifvande köpare afträda; och har med afseende på hvad Kongl. Kollegium sålunda i underdånighet anfört och hemställt, Kongl. Majit i nåder föreslagit Rikets Ständer, att nämnda 2:ne lägenheter måtte få till skatte försäljas.
Efter från samtliga Riks-Stånden erhållen remiss å högstberörda nådiga Proposition, har Stats-Utskottet förehaft detta ärende och dervid jeitiväl tagit kännedom af de till Bih. till R.
Prof. 1865 & 1866.
4 Sami. 1 A/d. 9 Haft. l 2 Stcits-Utskottets Utlåtande As 24. frågan hörande handlingar, och får Utskottet, med afseende af de i den Kongl. Propositionen anförda förhållanden, till förevarande nådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall.
Stockholm den 15 Januari 1866. X:o 24.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om skattelösen af alla inom Lunds stift belägna domkyrko- och kyrkohemman med flera lägenheter. (I. A.)
, Uti en hos Bonde-Ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion (N:o 117) hafva Riksdagsfullmägtige Per Nilsson, Nils Olsson, Andeis Persson, Jöns Andersson, Åke Andersson och Ola Jönsson från Malmöhus län samt O. B.
Olsson, Per Nilsson, Anders Persson, Ola Lasson, Sven Nilsson och Sven Rosenberg från Christianstads län anfördt, hurusom, efter det under nära ett halft århundrade tvister egt rum, rörande skatterätten till de så kallade Halländska kyrkohemmanen, denna fråga dock slutligen vid sist hållna riksdag erhållit en lycklig lösning, i följd af hvilken arrendatorer och åboer numera erhållit skatterätt till ofvannämnda kyrkohemman.
Då nu emellertid Skåne, Halland och Blekinge på en gång afträddes till Sverige och det icke kunde bestridas, att samina grunder för eganderätten till de Halländska kyrkohemmanen före funnes som i afseende på de Skånska domkyrko- och kyrkohemmanen, så hade, enär under förra århundradet från 1718 till 1736 två tredjedelar af domkyrkohemmanen kommit i ödesmål och utlemnats till åboer mot vissa frihetsår, sedermera, på Rikets Ständers Sekreta Utskotts andragande och genom Kongl.
Resolutionen den 29 Januari 1735, försäljning till skatte af meranämnda hemman medgifvits, fastän verkställigheten nteblifvit till år 1766, då, efter det Rikets Ständer, i följd af gjorda framställningar, beslutat att merberörda hemman måtte, efter träffad öfverenskommelse emellan Presterskapets och Allmogens fullmägtige från orten få till skatte försäljas, Kongl. Majit under Stats-Utskottets Utlåtande M ‘24. 3 den 30 April sådant godkänt.
Af domkyrkans egande 142 j hemman hade härefter blifvit till skatte försålda 84 f J mantal.
Att för de öfriga lösningsrätten ej begagnades, härledde sig dels af bristande insigt och dels af det skydd för besittningsrätten, som genom Kongl. Förklaringen den 5 April 1770 och Kongl. Brefvet den 3 Mars 1775 tillförsäkrades åboen, dess barn och rättsinnehafvare; men de sålunda under förra århundradet hemmansinnehafvarne tillförsäkrade skatte- och abora ttigheter, hade dock i sednare tiden blifvit åboerne, utan deras hörande, nästan alldeles frånkände, likasom äfven för andra kyrkohemman inom Skåne, der de under ofvannämnda tid kunnat under olika titlar skatteköpas, skatterätten i sednare tider varit föremål för tvister, hvilka olika utfallit, än till den enes, än till den andres fördel.
Med erinran i öfrigt hurusom den stadgade egauderätten, medelst sin inverkan på jordbrukets skötsel och i öfrigt vore ur statsekonomisk synpunkt nyttig, samt hurusom det äfven vore en fördel för kyrkorna att i dessa tider, då arrendena vore höga, få bortsälja hemmanen och dymedelst genom flera års på en gång inbetalda arrenden erhålla en fond, hvars förvaltning vore långt lättare och mindre kostsam, än tillsynen öf ver hemmanen, hafva derföre motionärerne föreslagit, att Rikets Ständer ville för sin del besluta och hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla, att alla inom Lunds stift varande domkyrko- och kyrkohemman samt lägenheter måtte .af åboerne få till skatte lösas, på de vilkor Kongl. Maj:t och Rikets Ständer funne för godt bestämma.
Om å ena sidan det måste medgifvas, att den fråga motionärerne sålunda väckt, kan vara i flera afseenden värd att bebjertas, så är det dock å andra sidan ostridigt, att den åstadkomna utredningen af frågan är långt ifrån sådan som erfordras med hänsigt till dess stora vigt och omfattning.
Deraf att Halland och Skåne på samma gång afträddes följer icke nödvändigt att samma grunder, som varit i afseende på de Halländska kyrkohemmanen gällande, skulle ega tillämplighet i afseende på de Skånska domkyrko- och kyrkohemmanen, hvilket derföre utgör en omständighet, sorn kräfver närmare undersökning.
De hemman, som skulle omfattas af det ifrågasatta beslutet, äro icke ens uppgifna till namn, antal eller skattetal, och motionärerne hafva i och med det de antydt de svårigheter, som stått f vägen för lösningen af den likartade frågan, rörande Halländska kyrkohemmanen, sjelfve vitsordat, att nu väckta fråga kräfver en grundlig utredning.
Det synes derföre Stats-Utskottet, att vederbörande embetsmyndigheter i vanlig ordning bort sättas i tillfälle att afgifva sina yttranden, innan beslut i ämnet varder af Rikets Ständer fattadt.
På grund häraf och då frågan synes vara af den beskaffenhet, att det bör bero på dem, hvilka frågan närmast rörer, att sjelfve vidtaga de åtgärder, hvarigenom den erforderliga utredningen kan vinnas, får Utskottet hemställa, att motionärernes ifrågavarande framställning nu ej måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stats-Utskottets Utlåtande JYi 25.
]\T:o 25. t Alik. till Exp.-Utsk. deri 15 Jan. 1866, kl. 5 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckte motioner, angående förändring af sättet för markegång sprisens bestämmande. (I. A.) Genom remiss från Bonde-Ståndet har Utskottet fått emottaga tvänne uti nämnda Riks-Stånd angående berörda ämne väckte motioner, den ene (N:o 94) af Riksdagsfullmägtigen J. W. Lundqvist från Skaraborgs län, hvilken föreslagit upphäfvande af 5 § 3 mom. uti Kongl.
Förordningen af den 11 Maj 1855, hvaruti stadgas, att, sedan markegångstaxorna för året till Kongl. Kammar-kollegium från länen inkommit, Kammaradvokatfiskalen åligger tillse, huruvida något vid desamma å Kronans vägnar kan vara att erinra och i sådant fall anmärkningar deremot framställa, hvilka af bemälda Kongl. Kollegium skola pröfvas och afgöras, och den andra (Nio 84) af Riksdagsfullmägtigen G. Bolin från Upsala län, som framställt förslag, dels att de för markegångssättning valde deputerade finge inom sig välja ordförande, dels att Kongl. Kammar-kollegii och Kongl.
Kammar-rättens rättighet att framställa anmärkningar i afseende å markegångssättningen måtte alldeles upphöra.
Såsom skäl för dessa framställningar är af motionärerne anfördt: att Riks-Ståndens deputerade hvar i sin ort bäst kände de förhållanden, som vid markegångssättning borde tagas i betraktande, hvaremot bemälda Embetsverk derom ej egde den ringaste kännedom; att ifrågavarande Embetsverks åtgärd att höja de i orterna bestämda markegångspris vore ett ingrepp i den Svenska folket uti grundlag tillförsäkrade sjelfbeskattningsrätt; och att det vore olämpligt att Landshöfdingen, såsom länets störste löntagare, skulle såsom ordförande leda en vigtig beskattningsåtgärd, som berörde hans egna intressen.
Stats-Utskottet har tagit dessa framställningar i öfvervägande; och beträffande först den af Riksdagsfullmägtigen G.
Bolin väckta fråga om rättighet för de för markegångssättning valde deputerade att inom sig utse ordförande, får Utskottet i minnet återkalla hvad i anledning af förut gjorda framställningar i enahanda syfte blifvit af föregående riksdagars Stats-Utskott yttradt och af Rikets då församlade Ständer godkändt.
Sednast af Stats-Utskottet vid 1859—1860 årens riksdag anfördes, att enär Lands - Ståts-Utskottets Utlåtande M 25.
Landshöfdingarne, hvilka i äldre tider ensamme egde afgöranderätt i fråga om markegångsprisens bestämmande, numera icke ens äro berättigade att i besluten angående markegångssättningen deltaga och följaktligen ej på annat sätt kunna inverka på utgången deraf, än genom anförande af de skäl, sorn, efter deras åsigt, borde föranleda till högre eller lägre markegångspris, samt då nämnde embetsmän, hvilka under en tid af öfver 100 år, eller alltifrån det markegångssättningen öfverlemnades åt Riks-Ståndens ombud, städse uti dessa sammanträden i egenskap af ordförande deltagit, hvartill de ock borde anses företrädesvis lämplige, funne
Utskottet då gjorda framställningar i ämnet ej till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda; hvilken hemställan af samtliga Riks-Stånden bifölls; och då nuvarande Stats-Utskott icke af sednare tiders erfarenhet funnit någon anledning att frånträda denna åsigt, får Utskottet alltså hemställa, att nämnda framställning må lemnäs utan afseende.
Vidkommande derefter de, enligt hvad här ofvan förmäles, väckta förslag, dels om upphäfvande af 5 § 3 mom. uti åberopade nådiga Förordning af den 11 Maj 1855, angående Kammar-advokatfiskalens befogenhet att framställa erinringar vid de från länen inkomna markegångstaxorna och Kongl. Kammar-kollegii rätt att pröfva och afgöra desamma, dels att den anmärkningsrätt i afseende å markegångssättningen, som skulle tillkomma Kongl. Kammar-rätten och Kongl.
Kammar-kollegium, måtte alldeles upphöra, så lärer väl framställningen rörande Kongl.
Kammar-rätten, såsom grundande sig å ett misstag om gällande föreskrifter, icke erfordra något yttrande, men beträffande framställningen i hvad den afser Kongl.
Kammar-kollegium, så hafva enahanda eller likartade förslag vid flera föregående riksdagar blifvit väckte utan att likväl föranleda någon Rikets Ständers åtgärd.
— Angående en likartad fråga, som äfven vid 1859—1860 årens riksdag var bragt å bane, yttrade dåvarande Stats-Utskott hurusom, till beredande af nödig säkerhet för räntegifvare emot markegångsprisens oskäliga stegring, samt för Statsverket och öfrige räntetagare emot en obillig nedsättning af samma pris, man städse ansett tillvaron af en auktoritet erforderlig, hos hvilken ändring och rättelse uti marke gångs-komitéernas beslut måtte kunna sökas och vinnas, hvadan ock 75 § Regeringsformen uttryckligen stadgade, att ändring uti de af deputerade vidtagna bestämmelser kunde i behörig ordning utverkas.
Denna rätt vore ock af så mycket större vigt, som den ömsesidiga uppsägningsrätten till leverering in natura, hvilken förr varit det säkraste korrektiv mot öfverdrift å någondera sidan, i det närmaste upphört.
Förhållandet af likställighet de olika länen och markegångsdistrikten sinsemellan syntes ock göra det nödvändigt, att, i händelse någon provins skulle söka på de öfrigas bekostnad undandraga sig sin behöriga andel i skattebördorna, rättelse derutinnan måtte kunna vinnas; men för ernående af detta mål erfordrades att pröfningsrätten bibehölles i enlighet med gällande föreskrifter.
— I fråga huruvida Kongl. Kammar-kollegium vore den myndighet, som, med afseende å sakkännedom, bäst kunde utöfva denna grannlaga pröfningsrätt, hade, enligt hvad Utskottet vidare anförde, meningarne stundom varit delade och Dih. till R.
Prof. 1865 & 1866. 4 Sami. 1 Åfd. .9 Höft. 2 G Stats-Utskottets Utlåtande M 25. förslag till ändringar i derom gällande föreskrifter framställda, hvaribland nämndes:
Maj:ts vid 1834 års riksdag aflåtna nådiga Proposition derom, att, enär markegångssättningen utgjorde en del af den handläggning vid beskattningen, som tillhörde Rikets Ständer, desse vid hvarje riksdag måtte upprätta nämnda taxor, äfvensom det sedermera väckta förslag dels att ifrågakomna pröfningsrätt kunde öfverlemnas åt Rikets Ständers fullmägtige i Banken och Riksgälds-kontoret, dels att Kongl. Stats-kontoret gemensamt med Kongl.
Kammar-kollegium måtte verkställa nämnda pröfning.
Rikets Ständer tillkännagåfvo sig likväl icke böra med markegångssättningen taga omedelbar befattning och de öfriga förslagen hafva jemväl förfallit.
Vid sådant förhållande och enär motionärerne nu icke ens uppgifvit någon annan myndighet, som, enligt deras tanke, vore lämpligare, än Kongl. Kammar-kollegium, att handlägga ifrågavarande ärenden, samt då Utskottet icke eller funnit något annat sätt för besörjande af nämnda angelägenhet, sorn, förtjenar företräde framför det nu föreskrifna, får Utskottet hemställa, att framställningen jemväl i denna del må lemnäs utan afseende.
STOCKHOLM, tryckt hos A.
Holmberg & Oomp., 186G.
Stats- Utskotteis Utlåtande N:o 26, I No 26.
Ank. till Exp.-Utsk, den 16 Jan. 1866, kl. 1 e. m.
Utlåtande, angående regleringen af utgifterna under Riks-Siatens Andra Hufvudtitel.
För denna Hufvudtitel, sorn omfattar anslagen till Justitie-departementet, upptager nu gällande Riks-stat: Penningar R:mt R:dr 2,179,396:
Indelta räntor, enligt markegång förslagsvis beräknade till ,, 5,903: 89.
Summa R:mt R:dr 2,185,300:
— Och har Kongl. Maj:t i Dess nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, beträffande denna Hufvudtitel föreslagit de förändringar, som här nedan omförmälas: Svea Hofrätt med derunder lydande Justitie-stat: é l:o Sedan Kongl. Maj:t, jemlikt nådigt Bref den 15 November 1861, dels föreskrifvit, att den i vederbörlig ordning bestämda ersättning för mark, som till Vestra stambanan blifvit från häradshöfdingebostället Lindhof i Botkyrka socken och Svartlösa härad exproprierad, 1,009 R:dr 68 öre, skulle till Stats-kontoret aflemnas för att Riksgälds-kontoret. tillgodokomma, dels ock förständigat
Stats-kontoret att af under hand egande medel till innehafvaren af berörda boställe, Häradshöfdingen m. m. N. C. Claeson, årligen utbetala 50 R:dr, utgörande omkring fem procent å medlen, från den 1 Maj 1864 räknadt, intill dess denna årliga ersättningssumma kunde varda å ordinarie stat under förevarande Hufvudtitel uppförd, så har Kongl. Maj:t nu föreslagit, att såsom ersättning åt innehafvaren af häradshöfdinge-bostället
Lindhof för den bostället genom omförmälda expropriation frångångna jord måtte till utgående årligen från och med nästa statsregleringsperiod, å Andra Hufvudtiteln uppföras ett belopp af 50 R:dr.
St Prot. 1866 $■ 1866. 4 Sami. 1 Afd. 10 Haft 1 % Stats-Utskottets Utlåtande N:o 26.
På, grund af hvad sålunda förekommit ock i öfverensstämmelse med hvad tillförene i likartade fall egt rum, får Utskottet tillstyrka, att det äskade beloppet, 50
R:dr årligen, måtte af Rikets Ständer beviljas och tilläggas anslaget för Svea Hofrätt med derunder lydande Justitie-stat. 2:o I sammanhang härmed har Kongl. Maj:t jemväl föreslagit, att för hvad, intill dess nyssberörda reglering komme att träda i verkställighet, blifvit för tiden från den 1 Maj 1864 af Stats-kontoret efter förutnämnda grund förskjutet, godtgörelse måtte varda åt Stats-kontoret anvisad; Och får, i följd häraf samt då den ersättning, som, jemlikt högstberörda nådiga Bref af den 15 November 1864, Statskontoret åligger till innekafvaren af ifrågavarande boställe förskjuta, utgör från tiden från den 1 Maj 1864 till innevarande års utgång eller för 2| år, efter 50 R:dr för år räknadt, en summa af 133 R:dr 33 öre, Utskottet tillstyrka, att Rikets Ständer måtte, till Stats-kontorets ersättande för berörda förskott, å Riksgälds-kontoret anvisa ett belopp af 133 R:dr 33 öre, att enligt Kongl.
Maj:ts nådiga disposition utbetalas.
Anslaget till fångars vård och underhåll. 3:o Uti Kongl. Maj:ts till sista riksdag aflåtna Proposition, angående utgifterna under denna titel, hade Kongl. Maj:t i fråga om den del deraf, hvilken såsom bestämdt anslag omfattar aflöningen till en del af fångvårdens embets- och tjenstemän samt betjente, föreslagit aflöningen för
Fång vård s-styrelsens Registrator, Kammarförvandt och Förste Revisor till årlig lön af 2,500 R:dr för hvardera, i likhet med hvad förut gällande stat jemväl upptagit; men uti underdånig skrifvelse af den 17 September 1863, angående regleringen af Andra Hufvudtitelns utgifter, förmälde Rikets Ständer, det de, af anförda skäl, icke funnit högre lönebelopp, än 2,200 R:dr, böra för dessa tjeuster bestämmas; dock skulle, i betraktande deraf, att tjensternas dåvarande innehafvare allt sedan 1860 varit i åtnjutande af 2,500
R:drs lön, desse för deras tjenstetid utöfver ordinarie lönen ega att uppbära arfvoden af 300 R:dr.
Enligt hvad det den nådiga Propositionen åtföljande Statsråds-protokoll öfver Justitie-departements-Årenden gifver vid handen, hade Fångvårds-styrelsen i afseende härå, i underdånig skrifvelse af den 11 Juli 1865, bland annat, erinrat, hvad Registratorstjensten anginge, att aflöningen för" densamma blifvit redan genom nådigt beslut den 16
Mars 1858 bestämd till 2,500 R:dr och att enahanda aflöningsbelopp vore af Rikets Ständer anvisadt för dylik tjenst i de flesta uti hufvudstaden förlagda embetsverk, såsom Krigs- och Kammar-kollegium, Statskontoret och Kammar-rätten, hvartill komme att Registratorn hos Styrelsen, oaktadt derom gjord underdånig framställning, icke erhållit tillstånd att med denna tjenst förena annan befattning; samt, beträffande aflöningen för Kammarför vand ten, att genom den nådiga Instruktionen för Styrelsen den 16 December 1859 en Bokhållarebefattning hos Styrelsen indragits och en stor del af de till denna befattning hörande göromål öfverflyttats på Kamrnarförvandten, hvilken tjensteman dessutom erhållit ett nytt och vigtigt åliggande i upprättandet af Styrelsens bufvudböcker, för hvilket ändamål ett särskildt årligt arfvode af 300 R:dr förut utgått.
På grund af hvad sålunda och i öfrigt blifvit af Fångvårds-styrelsen i ämnet anfördt, har Kongl. Maj:t nu ånyo föreslagit Rikets Ständer, att den årliga Stats-Utskottets Utlåtande N:o 26. 3 aflöningen för Registrator!! och Kammarförvandten hos bemälda Styrelse måtte med tillökning i hvardei’as nuvarande lönebelopp af 300 R:dr, bestämmas till 2,500 Ridr för hvardera; hvaremot de för Registratorn, Kammarförvandten och Förste Revisorn uppförda personela arfvoden, tillsammans utgörande 900 R:dr, skulle komma att upphöra.