Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då stod Bileam bittida upp om morgonen, och sade till Balaks Förstar: Går i edart land; förty Herren vill icke tillstädja, att jag går med eder.
Och de Moabiters Förstar stodo upp, kommo till Balak, och sade: Bileam nekar sig vilja komma med oss.
Då sände Balak ännu yppare och härligare Förstar än hine voro.
Då de kommo till Bileam, sade de till honom: Så låter Balak, Zipors son, säga dig: Låt dig icke förtryta att komma till mig;
Ty jag vill högeliga ära dig, och hvad du säger mig, det vill jag göra: Käre, kom, och förbanna mig detta folket.
Bileam svarade, och sade till Balaks tjenare: Om Balak gåfve mig sitt hus fullt med silfver och guld, så kunde jag dock icke gå öfver Herrans mins Guds ord, litet eller mycket till att göra.
Så blifver ock ännu I här i denna natten, att jag må förfara hvad Herren ytterligare med mig talandes varder.
Då kom Gud om nattena till Bileam, och sade till honom: Äro desse männerne komne till att kalla dig, så statt upp, och far med dem; dock hvad jag säger dig, det skall du göra.
Då stod Bileam om morgonen upp, och sadlade sina åsninno, och följde de Moabiters Förstar.
Men Guds vrede förgrymmade sig, att han for dit.
Och Herrans Ängel trädde fram i vägen, att han skulle stå honom emot.
Men han red på sine åsninno, och två dränger voro med honom.
Och åsninnan såg Herrans Ängel stå i vägenom, och ett draget svärd i hans hand.
Och åsninnan vek af vägenom in på markena; men Bileam slog henne, att hon skulle gå på vägenom.
Då trädde Herrans Ängel uti ett trångt tä emellan vingårdar, der på båda sidor gårdar voro.
Och då åsninnan såg Herrans Ängel, trängde hon sig intill gården, och klämde foten af Bileam in mot gården; och han slog henne ännu mer.
Då gick Herrans Ängel ytterligare in på ett trångt rum, der ingen väg var till att afvika, antingen på högra eller venstra sidona.
Och då åsninnan såg Herrans Ängel, föll hon på knä under Bileam.
Då förgrymmade sig Bileams vrede, och han slog åsninnona med stafven.
Då öppnade Herren åsninnones mun, och hon sade till Bileam: Hvad hafver jag gjort dig, att du hafver slagit mig nu tre gånger?
Bileam sade till åsninnan: Förty du gjorde gäck af mig; ack!
hade jag nu ett svärd i handene, jag skulle dräpa dig.
Åsninnan sade till Bileam: Är jag icke din åsninna, der du på ridit hafver i dina dagar intill denna tid?
Hafver jag någon tid så plägat göra med dig?
Han sade: Nej.
Då öppnade Herren Bileams ögon, att han såg Herrans Ängel stå i vägenom, och ett draget svärd uti hans hand, och han neg, och bugade sig med sitt ansigte.
Och Herrans Ängel sade till honom: Hvi hafver du slagit dina åsninno nu tre gånger?
Si, jag är utgången, att jag skall stå dig emot; ty denne vägen är mig emot.
Och åsninnan såg mig, och vek undan för mig i tre gånger; eljest, hvar hon icke undanvikit hade, så hade jag nu slagit dig ihjäl, och åsninnan hade lefvande blifvit.
Då sade Bileam till Herrans Ängel: Jag hafver syndat; ty jag visste icke, att du stod emot mig i vägenom.
Och nu, om det är icke din vilje, vill jag vända om igen.
Herrans Ängel sade till honom: Far med dessa männerna; men intet annat skall du tala, utan det jag säger dig.
Så följde Bileam Balaks Förstar.
Då Balak hörde, att Bileam kom, for han ut emot honom uti de Moabiters stad, som ligger i gränsone vid Arnon, hvilken är vid den yttersta gränson;
Och sade till honom: Hafver jag icke sändt efter dig, och låtit kalla dig?
Hvi äst du då icke kommen till mig?
Menar du jag kunde icke ära dig?
Bileam svarade honom: Si, jag är kommen till dig; men huru kan jag något annat tala, utan det Gud gifver mig i munnen, det måste jag tala?
Så for Bileam med Balak, och kommo in i gatustaden.
Och Balak offrade fä och får, och sände efter Bileam, och efter de Förstar som när honom voro.
Om morgonen tog Balak Bileam, och hade honom upp på Baals höjder, att han dädan af måtte se intill ändan af folket.
Och Bileam sade till Balak: Bygg mig här sju altare, och låt mig få hit sju stutar och sju vädrar.
Balak gjorde som Bileam honom sade.
Och både Balak och Bileam offrade, ju på hvart altare en stut och en vädur.
Och Bileam sade till Balak: Gack till ditt bränneoffer; och jag vill gå bort; om tilläfventyrs Herren kan komma emot mig, och undervisa mig hvad jag skall säga dig.
Och gick åstad hasteliga.
Och Gud kom emot Bileam.
Men han sade till honom: Sju altare hafver jag tillredt, och ju på hvart altaret en stut och en vädur offrat.
Och Herren gaf Bileam ordet i munnen, och sade: Gack till Balak igen, och säg alltså.
Och då han kom igen till honom, si då stod han när sitt bränneoffer, med alla de Moabiters Förstar.
Då hof han sitt tal upp, och sade: Utaf Syrien hafver Balak, de Moabiters Konung, låtit hemta mig, ifrå bergen österut: Kom och förbanna mig Jacob; kom, tala ondt emot Israel.
Huru skall jag förbanna den Gud icke förbannar?
Huru skall jag tala ondt emot den Herren intet ondt emot talar?
Ty af bergshöjden ser jag honom väl, och af högarna skådar jag honom.
Si, det folket varder allena boendes, och icke skall räknadt varda ibland Hedningar.
Ho kan räkna Jacobs stoft, och talet på fjerdedelen af Israel?
Min själ dö med de rättfärdigas död, och min ände varde såsom dessas ände.
Då sade Balak till Bileam: Hvad gör du mig?
Jag hafver låtit hemta dig till att förbanna mina fiendar, och si, du välsignar dem.
Han svarade, och sade: Skulle jag icke det hålla och tala, som Herren gifver mig i munnen?
Balak sade till honom: Kom då med mig på en annan plats, dädan du hans ända ser, och dock icke allansamman ser; och förbanna mig honom der.
Och tog han honom på en fri plan, uppå kullen af berget Pisga, och byggde sju altare, och offrade ju på hvart altaret en stut och en vädur;
Och sade till Balak: Gack till ditt bränneoffer; jag vill vänta derborta.
Och Herren kom emot Bileam, och gaf honom ordet i hans mun, och sade: Gack till Balak igen, och säg alltså.
Och då han kom igen till honom, si, då stod han när sitt bränneoffer, med de Moabiters Förstar.
Och Balak sade till honom: Hvad hafver Herren sagt?
Och han hof upp sitt tal, och sade: Statt upp, Balak, och hör; fatta i öronen hvad jag säger, du Zipors son:
Gud är icke en menniska, att han kan ljuga; eller menniskobarn, att honom något kan ångra.
Skulle han säga något, och icke görat?
Skulle han något tala, och icke hållat?
Si, till att välsigna är jag hit hafd; jag välsignar, och kan icke omvändat.
Man ser ingen mödo i Jacob, och intet arbete i Israel; Herren hans Gud är när honom, och Konungens trummetning ibland honom.
Gud hafver fört honom utur Egypten; hans frimodighet är såsom ens enhörnings.
Ty ingen trollkarl är i Jacob, och ingen spåman i Israel.
I sin tid varder man sägandes om Jacob och om Israel, hvilka under Gud gör.
Si, det folket varder uppståndandes såsom ett ungt lejon, och varder sig uppresandes såsom ett lejon; det skall icke lägga sig, tilldess det äter rof, och dricker deras blod, som slagne äro.
Då sade Balak till Bileam: Du skall hvarken förbanna dem, eller välsigna dem.
Bileam svarade, och sade till Balak: Hafver jag icke sagt dig, att allt det Herren talandes vorde, det måste jag göra?
Balak sade till honom: Kom, jag vill hafva dig på en annan plats; om tilläfventyrs Gudi må täckas, att du förbannar dem der.
Och han tog honom upp på kullen af det berget Peor, hvilket vet åt öknena.
Och Bileam sade till Balak: Bygg mig här sju altare, och låt mig få sju stutar och sju vädrar.
Balak gjorde såsom Bileam sade, och offrade ju uppå hvart altaret en stut och en vädur.
Då nu Bileam såg, att Herranom täcktes, att han skulle välsigna Israel, gick han intet, såsom tillförene, bort till att söka trolldom, utan vände sitt ansigte rätt emot öknena;
Hof sin ögon upp, och såg Israel såsom de lågo efter deras slägter; och Guds Ande kom öfver honom.
Och han hof upp sitt tal, och sade: Detta säger Bileam, Beors son: Detta säger den man, hvilkom ögonen öppnade äro;
Detta säger den som hörer Guds tal; den som dens Allsmägtigas uppenbarelse ser, hvilkom ögonen öppnade varda, när han på knä faller: Huru skön äro din tjäll, Jacob, och din boning, Israel!
Såsom bäcker utvidga sig, såsom örtagårdar vid vatten, såsom tjäll de Herren uppsätter, såsom cedreträ vid vatten.
Vatten skola flyta utu hans ämbar, och hans säd skall varda till ett stort vatten.
Hans Konung skall varda högre än Agag, och hans rike skall upphäfva sig.
Gud hafver honom fört utur Egypten; hans frimodighet är såsom ens enhörnings; han skall uppfräta sina motståndare Hedningarna, och deras ben sönderkrossa, och med sina pilar sönderbråka.
Han hafver sig nederlagt såsom ett lejon, och såsom ett ungt lejon.
Ho vill sätta sig emot honom?
Välsignad vare den som dig välsignar, och förbannad den dig förbannar.
Då förgrymmade sig Balak i vrede emot Bileam, och slog händerna tillsamman, och sade till honom: Jag hafver kallat dig, att du skulle förbanna mina fiendar; och si, du hafver nu tre gånger välsignat dem.
Far nu hem till ditt.
Jag tänkte, att jag skulle ärat dig; men Herren hafver den ärona förtagit dig.
Bileam svarade honom: Hafver jag ock icke talat med din sändningabåd, som du sände till mig, och sagt:
Om Balak gåfve mig sitt hus fullt med silfver och guld, så kunde jag dock icke gå utöfver Herrans ord, antingen till att göra ondt eller godt efter mitt sinne; utan hvad som Herren sägandes vorde, det skulle jag ock säga?
Och nu, si, när jag far till mitt folk, så kom, jag skall råda dig, hvad detta folk med dino folke göra skall, på yttersta tiden.
Och han hof sitt tal upp, och sade: Detta säger Bileam, Beors son: Det säger den man, hvilkom ögonen öppnade äro;
Det säger den som hörer Guds tal, och den som dens Högstas kunskap hafver; den som ser dens Allsmägtigas uppenbarelse, hvilkom ögonen öppnade varda, när han på knä faller: Jag skall få se honom, men icke nu; jag skall skåda honom, men icke när: En stjerna skall uppgå utaf Jacob, och en spira uppkomma af Israel, och skall sönderkrossa de Moabiters Förstar, och ödelägga all Seths barn.
Han skall intaga Edom, och Seir skall komma under sina fiendars våld, men Israel skall vinna seger.
Utur Jacob varder kommandes den som råda skall, och omkullslå hvad igen är af städerna.
Och då han såg de Amalekiter, hof han upp sitt tal, och sade: Amalek de förste ibland Hedningarna; men på sistone blifver du platt borta.
Och då han såg de Keniter, hof han upp sitt tal, och sade: Fast är din boning, och du hafver lagt ditt näste, i hällebergena.
Men du, Kain, skall varda förbränd, när Assur dig fångnan bortförer.
Och han hof åter upp sitt tal, och sade: Ack!
ho må lefva, när Gud detta göra skall?
Och skepp utu Chittim skola förderfva Assur och Eber; men han skall ock förgås.
Och Bileam stod upp, och drog sina färde, och kom igen till sitt rum; och Balak for sin väg.
Och Israel bodde i Sittim, och folket begynte bola med de Moabiters döttrar,
Hvilka bödo folket till deras gudars offer.
Och folket åt, och tillbad deras gudar, och Israel höll sig intill BaalPeor; då förgrymmade sig Herrans vrede öfver Israel.
Och Herren sade till Mose: Tag alla öfverstarna för folket, och häng dem upp Herranom i solene, på det den grymme Herrans vrede måtte varda vänd ifrån Israel.
Och Mose sade till de domare i Israel: Hvar och en dräpe sina män, som sig till BaalPeor hållit hafva.
Och si, en man utaf Israels barn kom, och hade in ibland sina bröder ena Midianitiska qvinno; och lät Mose se det, och hela menighetena af Israels barn, som greto inför dörrena af vittnesbördsens tabernakel.
Då Pinehas det såg, Eleazars son, Prestens Aarons sons, stod han upp utu menighetene, och tog en knif i sina hand;
Och gick efter den Israelitiska mannen in uti horohuset, och stack dem, både den Israelitiska mannen och qvinnona, igenom deras buk.
Så vände plågan igen af Israels barn.
Och i de plågone vordo dräpne fyra och tjugu tusend.
Pinehas, Eleazars son, Prestens Aarons sons, hafver afvändt mina grymhet ifrån Israels barn, i det han nitisk var om mig, att jag i mitt nit icke skulle förgöra Israels barn.
Derföre säger jag: Si, jag gifver honom mins frids förbund.
Och han och hans säd efter honom skall hafva ett evigt Presterskaps förbund; derföre, att han för sin Gud hafver nitisk varit, och Israels barn försonat.
Men den Israelitiska mannen, som slagen vardt med den Midianitiska qvinnone, het Simri, Salu son, en Förste öfver de Simeoniters fäders hus.
Den Midianitiska qvinnan, som ock slagen vardt, het Cosbi, Zurs dotter, den en Förste var för en slägt ibland de Midianiter.
Gör de Midianiter ondt, och slå dem; Förty de hafva gjort eder ondt med deras list, den de eder beställt hafva med Peor, och med deras syster Cosbi, den Midianitiska Förstans dotter, hvilken slagen vardt, på plågones dag, för Peors skull.
Och skedde efter denna plågona, att Herren talade med Mose och Eleazar, Prestens Aarons son, och sade:
Tag summona af hela menighetene af Israels barn, ifrå tjugu år och derutöfver, efter deras fäders hus, alla de som förmå draga i här i Israel.
Och Mose, samt med Eleazar Prestenom, talade på de Moabiters mark, vid Jordan in mot Jericho,
Med dem, som tjugu åra gamle voro, och derutöfver, såsom Herren hade budit Mose och Israels barnom, som utur Egypti land dragne voro.
Ruben, den förstfödde Israels son.
Rubens barn voro: Hanoch, af hvilkom de Hanochiters slägt kommer: Pallu, af hvilkom de Palliters slägt kommer:
Hezron, af hvilkom de Hezroniters slägt kommer: Charmi, af hvilkom de Charmiters slägt kommer.
Dessa äro Rubens slägter; och deras tal var tre och fyratio tusend, sjuhundrad och tretio.
Men Pallu barn voro: Eliab.
Och Eliabs barn voro: Remuel; och Dathan, och Abiram.
Desse äro Dathan och Abiram, myndige män i den menighetene, som satte sig upp emot Mose och Aaron uti Korahs parti, då de satte sig upp emot Herran;
Och jorden öppnade sin mun, och uppsvalg dem med Korah, då det partiet blefvo döde, och elden förtärde tuhundrad och femtio män; och voro till ett tecken.
Men Korahs barn blefvo icke döde.
Simeons barn uti deras slägter voro: Nemuel, af honom kommer de Nemueliters slägt: Jamin, af honom kommer de Jaminiters slägt: Jachin, af honom kommer de Jachiniters slägt:
Serah, af honom kommer de Serahiters slägt: Saul, af honom kommer de Sauliters slägt.
Dessa äro Simeons slägter, tu och tjugu tusend, och tuhundrad.
Gads barn uti deras slägter voro: Zephon, af honom kommer de Zephoniters slägt: Haggi, af honom kommer de Haggiters slägt: Suni, af honom kommer de Suniters slägt:
Osni, af honom kommer de Osniters slägt: Eri, af honom kommer de Eriters slägt: Arod, af honom kommer de Aroditers slägt: Areli, af honom kommer de Areliters slägt.
Dessa äro Gads barnas slägter: deras tal fyratiotusend och femhundrad.
Juda barn: Er och Onan, hvilke både blefvo döde i Canaans lande.
Och voro Juda barn i deras slägter: Sela, af honom kommer de Selaniters slägt: Perez, af honom kommer de Pereziters slägt: Serah, af honom kommer de Serahiters slägt.
Men Perez barn voro: Hezron, af honom kommer de Hezroniters slägt: Hamul, af honom kommer de Hamuliters slägt.
Dessa äro Juda slägter; deras tal sex och sjutio tusend, och femhundrad.
Isaschars barn i deras slägter voro: Thola, af honom kommer de Tholaiters slägt: Phuva, af honom kommer de Phuvaiters slägt:
Jasub, af honom kommer de Jasubiters slägt: Simron, af honom kommer de Simroniters slägt.
Dessa äro Isaschars slägter; deras tal fyra och sextio tusend, trehundrad.
Sebulons barn i deras slägter voro: Sered, af honom kommer de Sarditers slägt: Elon, af honom kommer de Eloniters slägt: Jahleel, af honom kommer de Jahleeliters slägt.
Dessa äro Sebulons slägter; deras tal sextiotusend, och femhundrad.
Josephs barn i deras slägter voro: Manasse och Ephraim.
Manasse barn voro: Machir, af honom kommer de Machiriters slägt: Machir födde Gilead, af honom kommer de Gileaditers slägt.
Gileads barn äro: Jeser, af honom kommer de Jeseriters slägt: Helek, af honom kommer de Helekiters slägt:
Asriel, af honom kommer de Asrieliters slägt: Sichem, af honom kommer de Sichemiters slägt.
Semida, af honom kommer de Semiditers slägt: Hepher, af honom kommer de Hepheriters slägt.
Men Zelaphehad var Hephers son, och hade inga söner, utan döttrar; de heto: Mahela, Noa, Hogla, Milca och Thirza.
Dessa äro Manasse slägter; deras tal tu och femtio tusend, och sjuhundrad.
Ephraims barn i deras slägter voro: Suthelah, af honom kommer de Suthelahiters slägt: Becher, af honom kommer de Becheriters slägt: Thahan, af honom kommer de Thahaniters slägt.
Men Suthelahs barn voro: Eran, af honom kommer de Eraniters slägt.
Dessa äro Ephraims barnas slägter, deras tal tu och tretio tusend, och femhundrad.
Dessa äro Josephs barn i deras slägter.
BenJamins barn i deras slägter voro: Bela, af honom kommer de Belaiters slägt: Asbel, af honom kommer de Asbeliters slägt: Ahiram, af honom kommer de Ahiramiters slägt:
Supham, af honom kommer de Suphamiters slägt: Hupham, af honom kommer de Huphamiters slägt.
Men Bela barn voro: Ard och Naaman, af dem kommer de Arditers och Naamiters slägt.
Dessa äro BenJamins barn i deras slägter; deras tal fem och fyratio tusend, och sexhundrad.
Dans barn i deras slägter voro: Suham, af honom kommer de Suhamiters slägt.
Dessa äro Dans slägter i deras slägter.
Och alle de Suhamiters slägte i deras tal voro fyra och sextio tusend, och fyrahundrad.
Assers barn i deras slägter voro: Jimna, af honom kommer de Jimniters slägt: Jisvi, af honom kommer de Jisviters slägt: Beria, af honom kommer de Beriiters slägt.
Men Beria barn voro: Heber, af honom kommer de Heberiters slägt: Malchiel, af honom kommer de Malchieliters slägt.
Och Assers dotter het Sarah.
Dessa äro Assers barnas slägter; deras tal tre och femtio tusend, och fyrahundrad.
Naphthali barn i deras slägter voro: Jahzeel, af honom kommer de Jahzeeliters slägt: Guni, af honom kommer de Guniters slägt:
Jezer, af honom kommer de Jezeriters slägt: Sillem, af honom kommer de Sillemiters slägt.
Dessa äro Naphthali slägter i deras slägter: deras tal fem och fyratio tusend, och fyrahundrad.
Detta är summan af Israels barn, sex gånger hundradetusend, ett tusend, sjuhundrad och tretio.
Dessom skall du utskifta landet till arfs, efter namnens tal.
Mångom skall du gifva mycket till arfs, och fåm litet; hvarjom och enom skall man gifva efter deras tal.
Dock skall man skifta landet med lott; efter deras faders slägters namn skola de arf taga.
Ty efter lotten skall du utskifta dem arfvet, emellan de många och de få.
Och detta är summan af de Leviter uti deras slägter: Gerson, af hvilkom de Gersoniters slägt: Kehat, af hvilkom de Kehatiters slägt: Merari, af hvilkom de Merariters slägt.
Dessa äro Levi slägter: De Libniters slägt, de Hebroniters slägt, de Maheliters slägt, de Musiters slägt, de Korahiters slägt; men Kehat födde Amram.
Och Amrams hustru het Jochebed, Levi dotter, den honom född var uti Egypten; och hon födde Amram, Aaron och Mose, och deras syster MirJam.
Men af Aaron vardt född Nadab, Abihu, Eleazar och Ithamar.
Men Nadab och Abihu blefvo döde, då de offrade främmande eld för Herranom.
Och deras tal var tre och tjugu tusend, allt mankön ifrå en månad och derutöfver; ty de vordo icke räknade ibland Israels barn; förty man gaf dem icke arf ibland Israels barn.
Detta är summan af Israels barn, som Mose och Presten Eleazar talde på de Moabiters mark vid Jordan, in mot Jericho;
Ibland hvilka var ingen utaf den summo, då Mose och Presten Aaron talde Israels barn uti Sinai öken.
Förty Herren hade sagt dem, att de skulle döden dö i öknene.
Och ingen blef qvar, utan Caleb, Jephunne son, och Josua, Nuns son.
Och Zelaphehads döttrar, Hephers sons, Gileads sons, Machirs sons, Manasse sons, utaf Manasse slägt, Josephs sons, benämnda Mahela, Noa, Hogla, Milca och Thirza, kommo fram;
Och de trädde för Mose, och för Presten Eleazar, och för Förstarna, och hela menighetena, inför dörrena af vittnesbördsens tabernakel, och sade: Vår fader är döder i öknene, och han var icke med i den menighetene, som uppsatte sig emot Herran i Korahs upplopp; utan är i sine synd död blefven, och hade inga söner.
Hvi skall då vår faders namn borto blifva utu hans slägt, ändock att han ingen son hade?
Gifver oss ock arfvegods ibland vår faders bröder.
Mose förde deras sak inför Herran.
Och Herren sade till honom:
Zelaphehads döttrar hafva rätt sagt; du skall ock gifva dem arfvegods med deras faders bröder, och skall deras faders arf vända dem till.
Och säg Israels barnom: Om någor dör och hafver inga söner, så skolen I hans arf gifva hans döttrar.
Hafver han inga döttrar, skolen I gifva det hans bröder.
Hafver han inga bröder, så skolen I gifva det hans faderbroder.
Hafver han icke faderbroder, skolen I gifva det hans nästa fränder, som honom skylde äro i hans slägt, att de taga det in.
Det skall vara Israels barnom för en lag och rätt, såsom Herren budit hafver Mose.
Och Herren sade till Mose: Stig upp på berget Abarim, och bese landet, som jag Israels barn gifva skall;
Och när du det sett hafver, skall du samka dig till ditt folk, såsom din broder Aaron samkad är; Efter det I min ord olydige voren uti den öknene Zin, öfver menighetenes träto, då I mig helga skullen genom vattnet för dem.
Det är det trätovattnet i Kades uti den öknene Zin.
Och Mose talade med Herranom, och sade:
Herren Gud öfver allt lefvande kött sätte en man öfver menighetena, Som för dem ut och in går, och förer dem ut och in, att Herrans menighet icke skall vara såsom får utan herda.
Och Herren sade till Mose: Tag Josua till dig, Nuns son, hvilken en man är, der Anden uti är, och lägg dina händer på honom.
Och haf honom fram för Presten Eleazar, och för hela menighetena; och bjud honom för deras ögon;
Och lägg dina härlighet uppå honom, att hela menigheten af Israels barn är honom lydig.
Och han skall gå fram för Presten Eleazar; han skall rådfråga för honom genom Ljusens sätt inför Herranom.
Efter hans mun skola ut och in gå, både han och all Israels barn med honom, och hela menigheten.
Mose gjorde såsom Herren honom böd; och tog Josua, och ställde honom fram för Presten Eleazar, och för hela menighetena;
Och lade sina hand uppå honom, och böd honom, såsom Herren med Mose talat hade.
Bjud Israels barnom, och säg till dem: Mitt bröds offer, hvilket mitt offer är till en söt lukt, skolen I hålla i sinom tid, så att I mig det offren.
Och säg till dem: Dessa äro de offer, som I offra skolen Herranom: årsgamla lamb, de som utan vank äro, dagliga tu till dagligit bränneoffer;
Ett lamb om morgonen, det andra om aftonen.
Dertill tiondeparten af ett epha semlomjöl till spisoffer, blandadt med oljo, den stött är, en fjerdepart af ett hin.
Det är ett dagligit bränneoffer, det I uppå Sinai berg offraden, till en söt lukt af ett offer Herranom.
Dertill dess drickoffer, ju till hvart lambet en fjerdedel af ett hin; och det skall offradt varda i helgedomenom, obemängdt Herranom.
Det andra lambet skall du göra om aftonen, såsom spisoffret om morgonen, och dess drickoffer till en söt lukts offer Herranom.
Men om Sabbathsdagen tu årsgamla lamb utan vank, och två tiungar af semlomjöl till spisoffer, blandadt med oljo, och dess drickoffer.
Det är hvars Sabbathens bränneoffer, utöfver det dagliga bränneoffret, med sitt drickoffer.
Men på första dagen i edra månader skolen I offra Herranom ett bränneoffer, två unga stutar, en vädur, sju årsgamla lamb utan vank;
Och ju tre tiungar semlomjöl till spisoffer, blandadt med oljo, till en stut, och två tiungar semlomjöl till spisoffer, blandadt med oljo, till en vädur; Och ju en tiung semlomjöl till spisoffer, med oljo blandadt, till ett lamb; det är bränneoffret till en söt lukt, ett offer Herranom.
Och deras drickoffer skall vara, ett halft hin vin till stuten, en tredjedel af ett hin till väduren, en fjerdedel af ett hin till lambet; det är bränneoffret till hvar månad om året.
Dertill skall man göra en getabock till ett syndoffer Herranom, öfver det dagliga bränneoffret, och dess drickoffer.
Men på fjortonde dagenom i första månaden är Passah Herranom.
Och uppå femtonde dagenom i samma månaden är högtid; i sju dagar skall man äta osyradt bröd.
Den förste dagen skall kallas helig, att I sammankommen; intet tjenstearbete skolen I göra deruppå.
Och skolen I göra Herranom bränneoffer, två unga stutar, en vädur, sju årsgamla lamb utan vank;
Med deras spisoffer, tre tiungar semlomjöl, blandadt med oljo, till hvar stuten, och två tiungar till väduren; Och ju en tiung till hvart af de sju lamben.
Dertill en bock till syndoffer, på det I skolen försonade varda.
Och det skolen I göra om morgonen, förutan det bränneoffret, som ett dagligit bränneoffer är.