Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle Constitulions-iVtf?/fefe/ÉW anmärka, att Stats-Rådets Ledamöter samfäldt, eller en eller flere af dem, uti deras rådslag örn allmänna mått och steg, icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, eller att någon Föredragande icke med oväld, nit, skicklighet och drift sitt förtroende-embete utöfvat, ege då Nämnden att sådant tillkännagifva för Riks-Stånden, hvilka, om de finna Rikets väl det kräfva, kunna hos Konungen skriftligen anmäla deras önskan, att Han ville ur StatsRådet och ifrån Embetet skilja den eller dem, emot hvilka anmärkning blifvit gjordk Förslag till ändring, i Grundlag. — Regerings-Formen.
Frågor uti detta ämne kunna i Riksens Ständers Plena väckas och af andra Riksens Ständers Utskott än ConslitutionsUtskottet hos Stånden andragas, men icke af Riksens Ständer afgöras förr, än sistnämnda Utskott deröfver blifvit bordt.
Under Riksens Ständers öfverläggningar derom, skola icke Konungens beslut uti mål, som röra enskilda Personers eller Korporationers rättigheter oell angelägenheter, kunna ens nämnas, ännu mindre någon Riksens Ständers pröfning underställas. §. 108.
. Till Tryckfrihetens vård skola Riksens Ständer vid hvarje Riksdag förordna Sex för kunskaper och lärdom kände Män jemte Justitie-Ombudsmannen, som bland deni före ordet.
Desse Committerade, af hvilka Två, utom Justitie-Ombudsmannen, skola vara lagfarne, äge sådan befattning, att, i händelse någon Författare eller Boktryckare, innan tryckningen, sjelf öfverlemnar dem en skrift och begär deras yttrande, huruvida åtal derå, efter Tryckfrihets-Lagen, kan äga rum, skola Justitie-Ombudsmannen och minst trenne Committerade, hvaraf en lagfaren, ett sådant yttrande skriftligen afgifva.
Förklara de deruti, att skriften må tryckas, vare då både Författare och Boktryckare från allt ansvar frie, och ligge det å Committerade.
Desse Committerade skola väljas af Riksens Ständer, genom Sex af hvarje Stånd utsedde, samfäldt röstande Elektorer.
Afgår emellan Riksdagarne någon af de Committerade, välje de öfrige en behörig
Man, alt det lediga rummet intaga.
Prot, 1853 & 1854. 105 Frågor uti delta ämne . kunna i Ståndens Plena väckas, men icke af Riksens Ständer afgöras förr än Constitulions-Nämnden deröfver blifvit hörd.
Under Riksens Ständers öfverläggningar derom, skola icke Konungens beslut uti mål, sorn röra enskilda personers eller korporationers rättigheter och angelägenheter, kunna ens nämnas, ännu mindre någon Riksens Ständers pröfning underställas. §. 100.
Till Tryckfrihetens vård skola Riksens Ständer vid hvarje Riksdag förordna sex för kunskaper och lärdom kände män jemte Justitie-Ombudsmannen, som bland dem före ordet.
Desse Committerade, af hvilka två, utom Justitie-Ombudsmannon, skola vara lagfarne, ege sådan befattning, att, i händelse någon författare eller boktryckare, innan tryckningen, sjelf öfverlemnar dem en skrift och begär deras yttrande, huruvida åtal derå, efter Tryckfrihetslagen, kan ega rum, skola Justitie-Ombudsmannen och minst trenne Committerade, hvaraf en lagfaren, ett sådant yttrande skriftligen afgifva.
Förklara de deruti, att skriften må tryckas, vare då både förfaltare och boktryckare från allt ansvar frie, och ligge det å Committerade.
Desse Committerade skola väljas af Riksens Ständer, genom sex af hvarje Stånd utsedde, samfäldt röstande elektorer.
Afgår emellan Riksdagarne någon af de Committerade, välje de öfrige en behörig man, alt det lediga rummet intaga. 14 3 Sami. 1 Håff. 106 Förslag lill ändring, i Grundlag. — Regerings-Formen. §. 109.
Ej må Riksdag längre räcka än Trenne månader från den dag, dä Konungen låtit om Siats-Verkets tillstånd och behof Riksens Ständer eller deras Siats-Utskott underrätta.
Skulle likväl vid nämnda tids förlopp, Riksens Ständer ännu icke hafva Riksdags-ärendena afgjort, anmäle de det hos Konungen och äske, alt Riksdagen måtte fortfara någon viss tid af högst
En månad derefter, hvilket Konungen ej äge makt att vägra eller förhindra.
Der så oförmodadt hända skulle, att, vid den sålunda förlängda tidens utgång, Riksens Ständer icke hade Slaten reglerat eller någon ny Bevillning till bestämdt belopp sig åtagit, da skall Konungen kunna Riksens Ständer åtskilja, och forlfare den förra BeviIlningen intill nästa Riksdag.
Ar åter Bevillningens hela belopp bestämdt, men Riksens Ständer icke om fördelningen deraf ense, då skola, efter den fastställda Bevillnings-summans förhållande till den, som vid föregående Riksdag blifvit fördelad, de i den sisla Bevillnings-Förordningen stadgade Artiklar jemnlikt ökas eller minskas; och uppdrage Riksens Ständer deras Fullmäktige i Banken och Riksgälds-Conloret, att en ny Bevillnings-Förordning på sådan grund uppgöra och utfärda. §. 110.
Ingen Riksdagsman må kunna under tilltal ställas eller sin frihet beröfvas för dess gerningar och yttranden uti RiksStånden eller något Riksens Ständers Utskott, utan att det Stånd, till hvilket han hörer, sådarit tillåtit genom ett utlryck - §. 101.
Ej må Riksdag längre räcka, äu trenne månader från den dag, då Konungen låtit om Stats-Verkets tillstånd och behof Riksens Ständer underrätta.
Skulle likväl, vid nämnda tids förlopp, Riksens Ständer ännu icke hafva Riksdagsärendena afgjort, anmäle de det hos Konungen och äske, att Riksdagen mätte fortfara någon viss lid af högst en månad derefter, hvilket Konungen ej ege makt att vägra eller förhindra.
Der så oförmodadt hända skulle, att, vid den sålunda förlängda lidens utgång, Riksens Ständer icke hade Staten reglerat eller någon ny Be
Är åter Bevillningens hela belopp bestämdt, men Riksens Ständer icke om fördelningen deraf ense, då skola, efter den fastställda Bevillnings-summans förhållande lill den, som vid föregående Riksdag blifvit fördelad, de i den sista Bevillnings-Förordningen stadgade artiklar jemnlikt ökas eller minskas; och uppdrage Riksens Ständer deras Fullmäktige i Banken och RiksgäldsKontoret, att en ny Bevillnings-Förordning på sådan grund uppgöra och utförda. §. 102.
Ingen Riksdagsman må kunna under tilltal ställas eller sin frihet beröfvas för dess gerningar och yttranden uti Stånd, Nämnd eller Utskott, utan att det Stånd, till hvilket han hörer, sådant tillåtit gerom ett uttryckligt beslut, deruti fem Förslag till ändring i Grundlag. — Regerings-Formen. 107 Sigt beslut, deruti Fem sjettedelaT af Ståndets vid omröstningen in Pleno tillstädesvarande'
Man eller någon Corps, Militär eller Civil, eller ock någon Menighet, af hvad namn den vara må, antingen af egen drift eller med anledning af befallning, försöka att våldföra Riksens Ständer eller deras Utskott eller någon enskild Riksdagsman, eller störa friheten i deras öfverläggningar och beslut, vare sådant ansedt som förräderi, och ankomme på Riksens Ständer att slika förbrytelser i laga ordning beifra låta. §. lil.
Blifver någon Riksdagsman, under påstående Riksdag eller under dess resor lill och ifrån Riksdagen, med ord elier < gerningar ofredad, sedan han tillkännagifvit, att han i sådant ärende stadd är, då skall sådant såsom Edsöresbrott anses och straffas. §• 112. e Uti Riksdagsmannaval må icke någon Embets- och - Tjensteman med sin Embetsmyndighet obehörigen verka.
Gör någon det, miste Sysslan. §. 113.
Taxeringsman, som Riksens Ständers Bevillnings föreskrifter å deras vägnar tillämpa, skola ej för Debitering eller Taxering kunna lill något ansvar ställas. sjettedelar af Ståndets vid omröstningen in Pleno lillslädesvarande Ledamöter instämt.
Skulle någon enskild man eller någon corps, militär eller civil, eller ock någon menighet, af hvad namn den vara må, antingen af egen drift eller med anledning af befallning, försöka att våldföra Riksens Ständer, deras Nämn der eller Utskott, eller någon enskild Riksdagsman, eller störa friheten i deras öfverläggningar och beslut, vare sådant ansedt som förräderi, och ankomme på Riksens Ständer att slika förbrytelser i laga ordning beifra låta. §. 103.
Blifver någon Riksdagsman, under påstående Riksdag eller under dess résor till och ifrån Riksdagen, med ord eller gerningar ofredad, sedan han tillkännagifvit, att han i sådant ärende stadd är, då skall sådant såsom edsöresbrott anses och strå Ifås. §. 104.
Uti Riksdagsmannaval^] må icke någon Embets- och Tjensteman med sin embetsmyndighet obehörigen verka.
Gör någon det, miste sysslan. §. 105.
Taxeringsman, sorn Riksens Ständers Bevillnings föreskrifter å deras vägnar tillämpa, skola ej för debitering eller taxering kunna till något ansvar ställas. 108 Förslag till ändring, i Grundlag. — Regerings-Formen. §• 114.
Konungen late samtlige Riksens Ständer deras Privilegier, Förmåner, Rättigheter och Friheter åtnjuta; beroende det på samtliga Riks-Ståndens öfverenskommelse och Konungens bifall att låta dem undergå de förändringar och jemkningar, som Rikets behof kunna fordra.
Inga nya Privilegier, ett Riks-Stånd rörande, kunna utan Konungens och alla Riks-Ståndens vetskap och samtycke utgifvas och meddelas.
Till yttermera visso etc. etc.
Successions §. 2.
Dör Konung i Sverige, utan att och med vilkor, 41. och 93 §§. af Regerings-Formen föreskrifva, — — Förmyndare för den omyndige Konungen, på sätt i 94. §. af Regerings Formen stadgadt är : — — såsom Konung till Regeringen. §. 106.
Konungen late samtlige Riksens Ständer deras privilegier, förmåner, rättigheter och friheter åtnjuta; beroende det på samtliga Riks-Ståndens öfverenskommelse och Konungens bifall att låta deni undergå de förändringar och jemkningar, som Rikets behof kunna fordra.
Inga nya privilegier, ett Riks-Stånd rörande, kunna utan Konungens och alla Riks-Ståndens vetskap och samtycke utgifvas och meddelas.
Ordningen. §. 2.
Dör Konung i Sverige, utan att — — — — — — på sätt och med vilkor 41; och 85: §§. af Regerings-Formen föreskrifva, — Förmyndare för den omyndige Konungen, på sätt i 86. §. af RegeringsFormen stadgadt är — Regeringen.
(Öfriga §§. förblifva oförändrade.) Förslag lill ändring, i Grundlag.
— TrYcfclVilicts-Förordn. 109 Tryck fri Siets-F© röret sa I u g-eu.
(Ingr esseri.) i kraft af (leii, enligt ss §. i Regerings- i kraft af (leii, enligt 77. §. i RegeringsFormen, Oss tillkommande Formen, Oss tillkommande — stadgande i berörda Grundlags se. §.•• alt stadgande i berörda Grundlags j8. att med — — — — — med — — — — — g. 2. §. 2. l:o.
I öfverensstämmelse med här l:o.
I Öfverensstämmelse med bär ofvan — — — — — — — — ofvan — — — handlingar i hvad ämne som helst. handlingar i hvad ämne som helst.
Vid föregående tillåtelse skola föl- Vid föregående tillåtelse skola följande undantag ovägerligen iakttagas: jande undantag ovägerligen iakttagas:
Att Protokoll, hållna hos Konungen Att protokoll, hållna hos Konungen i Ministeriella Ärenden och Commando- i Ministeriela Ärenden och kommandomål, eller Stats-Rådets Protokoll och mål, eller Stats-Rådets protokoll och Handlingar, eller Riks-Ståndens, eller handlingar, eller Riks-Ståndens, eller Hemliga Utskottets, eller Constitutions-Ut- Riksens Sliintlers Nämnders, eller Banko skottets rörande Stals-Rudet, eller Banko- och Riksgälds-Verkens, eller Revisorers och Riksgälds-Verkens, eller Banko- och öfver Banko- och Riksgälds-Verken, rö Stats-Utskoflens, eller Revisorers öfver rande samma Verks hemliga ärenden, Banko- och Riksgälds-Verken, rörande icke kunna till tryckning fordras, eller, samma Verks hemliga ärenden, icke kun- utan vederhörandes tillstånd, ulbekommas. na till tryckning fordras, eller, utan ve- — — — — — — — derbörandes tillstånd, utbekommas. — — örn ansvar hvarför i denna Lag stadgadt är. om ansvar hvarför i denna Lag stadgadt är. §• 5. §. 5. l:o.
Lagligheten af åtalade tryckta l:o.
Lagligheten af åtalade tryckta hvad utaf upplagan kunnat indragas. hvad utaf upplagan kunnat indragas.
Bihl till B.
Prol. 18S3 & t83i. 3 Sami. i Ilag. 15 110 Förslag till ändring, i Grundlag. — Tryckfrihets-Förordn. 14:o.
Skulle den oförmodade händelsen inträffa, att Tryckfrihets-Kommittéen, med anledning af ios. §.
Regerings målsäganden ensamt tillfalla. 14:o.
Skulle den oformodade händelsen inträffa, att Tryckfrihets-Kommittéen, i anledning af 100: §.
Regerings målseganden ensamt tillfalla.
(Öfriga §§. förblifva oförändrade.)
H anvisning:
Prot. Ill Sand.
N:ris 7, 10, 21 och 30.
Prot. d. 27, 28, 31 Maji, 19 Julii och 5 Aug. 1851.
Prot. d. 27, 28 Maji, 23 Julii och 8 Aug. 1851.
Borgare-St.
Prot. d. 27 Maji, 21 Julii och 6 Aug. 1851.
Prot. d. 27 Maji, 23 Julii och 5 Aug. 1851. STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1854.
Konslitutions-Ulskollels Memorial, M 5. I M 3.
Ank. till Exp.-Ulsk. dea 21 Jan. 1834, kl. 12 midd.
Memorial till Rikets Standermed utlåtande angående Kongl. Majlis Nådiga Proposition om tillägg till 61 § i Regeringsformen.
Uti Nådig Proposition till Rikets Ständer af den 25 December sistlidet år, som genom samtliga Riksståndens remisser blifvit Konstitutions-Utskottet meddelad, har Kongl. Majit behagat anföra, hurusom Kongl. Majit, bland Hvars angelägnaste omsorger varit, att, der hinder af lagstiftningen mötte emot en friare utveckling af lofliga och nyttiga näringar, söka undanrödja sådana hinder samt lemna idogheten och (liten alla tillfällen till verksamhet och arbete för beredande af enskild trefnad och allmän välmåga, funnit verkningarne deraf visa sig i ett fortgående ökadt frambringande af såväl råämnen, som tillverkning af förädlade varor, äfven af förut här i landet icke förfärdigade slag, derigenom och många nya näringskällor blifvit för en tillvexande folkmängd beredda; och skulle sannolikt en större utveckling häråt gifvas, om medelst förändring i nu gällande tull-lagstiftning en mera öppen tällan med utländska tillverkningar skulle beredas, särdeles för erhållande till lindriga priser af en del för de dagliga behofven nödvändiga och vigtiga varor; men vid förändringar af detta slag vore likväl oundgängligt att iakttaga den största varsamhet, så att icke enskild välfärd förspilldes och landet på det hela genom hastigare åtgärder underkastades svåra påföljder.
Sedan mycket lång tid tillbaka hade vissa af landets näringsgrenar varit skyddade genom förbud emot införsel från främmande land af dylik vara, deraf ock uppstått den följd, att högst betydliga kapitaler blifvit i dessa näringar använda.
En ganska stor del af landets befolkning funnes i samma yrken inlärd och förskaffade genom sin konstflit bergning och trefnad för sig och de sina samt åt den angränsande jordbrukaren en lättare afsättning för öfverskottet af jordens alster.
Af icke mindre vigt än dessa, med större kapitaltillgång och många arbetare drifna fabrikationer vore för vårt land, med dess långa vintrar, husslöjden och de binäringar, som kunde af allmogen bedrifvas, hvilka till en väsendtlig del voro beroende af nämnde tillverkningar af större omfång.
Af alla dessa vigtiga omständigheter och af omvårdnad för så många dess undersåters välfärd, hade Kongl. Majit funnit hinder för Sig möta Bih. lill R.
Brot. 1853 & 185J. 5 Sami. 2 Hafi. I 2 Konslitulions-Ultkollels Memorial, M 5. att borttaga det skydd, lagstiftningen sålanda lemnade, med mindre full säkerhet kunde gifvas, att de bestämmelser, som kommo att sättas i stället, blefvo beståndande någon längre tid, derunder näringsidkaren kunde hinna bereda sig på andra förhållanden; i hvilket hänseende nödig visshet icke syntes stå att erhålla, så länge, enligt 61 % Re geringsformen, tullbeviilningen i alla dess delar kunde vid hvarje Riksdag underkastas granskning och möjligen äfven förändring.
Näringarnes uppkomst och förkofran måste i högst väsendtlig mån bero deraf, att lagstiftningen i detta fall blelve mera läst och beståndande, så att ej tidt och ofta äfventyr för näringsidkaren af menliga omkastningar uppstode.
I anseende till dessa skäl, och i afsigt att bereda Rikets Ständer möjligheten, att åt detta slag af lagstiftningen gifva en större varaktighet, utan att derigenom någon rubbning skedde i de Konungen eller Rikets Ständer genom Grundlagen ömsesidigt tillerkända rättigheter, har Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit, att 61 § i Regeringsformen måtte erhålla följande lydelse: »Alla afgifter, som {liksens Ständer under de i föregående § nämnde titlar beviljat, skola utgöras intill slutet af det är, under hvars lopp den nya bevillningen af Riksens Ständer fastställd blifver ; Riksens Ständer obetaget, alt dä, i stället för införsels- eller utförselsförbud, tullafgift bestämmes, sådan afgift stadga för en tid af högst tio år, derunder Riksens Ständer ej må densamma nedsätta eller afskaffa.)) Konstitutions-Ulskottet, som nu fullgör sitt åliggande att till Rikets Ständer afgifva utlåtande öfver det af Kongl. Maj:t sålunda i Nåder framställda förslag,' anser sig böra främst fästa uppmärksamheten derå, att om det föreslagna bemyndigandet till stadgande af tull-afgift för längre tid, än 61 § Regeringsformen nu löreskrifver, vid någon Riksdag blefve af Rikets Ständer begagnadt, komme såmedelst under den bestämda tiden en väsendtlig rubbning i det genom Grundlagarne utstakade förhållande emellan de bägge Statsmakternas ömsesidiga rättigheter, i fråga om tull-lagstiftningen, att inträda.
Då nemligen i afseende på de i stället för införsels- eller utförsels-förbud stadgade tull-afgifler, Rikets Ständer, enligt . hvad den nu föreslagna ordalydelsen i Grundlagen utmärker och af de anförda motiverna jemväl kan slutas vara menadt, saknade annan rätt, än att dessa afgifter till beloppen förhöja, qvarstode i sin fulla vidd Konungens obestridda makt att nedsätta samma afgifter, äfvensom Konungen bibehölle sin rätt att införsels- eller utlörselsförbud stadga; och den lagstiftningsrätt, som, till förekommande af dess begagnande i en för näringarne vådlig riktning, vore den ena Statsmakten beröfvad, kunde sålunda af den andra Statsmakten obehindradt utöfvas.
Ett i principen så vigtigt afsteg från det stadgade förhållandet emellan Statsmakterna, äfven då, såsom här inträffar, frågan gäller blott en jemförelsevis obe - Konslilutions-UtskoUels Memorial, Jtä 5. 3 tydlig del af dessa Statsmakters gemensamma verkningskrets, borde, enligt Utskottets tanka, icke af Rikets Ständer medgifvas i annat fall, än om det kunde finnas af verklig nödvändighet päkalladt.
All lagstiftning bör vara tillgänglig för de jemkningar, som blifva nödvändiga i följd af inträffande förändringar i de förhållanden, efter hvilka hagarne vid deras stiftande varit lämpade.
Derföre, jemte det att lagstiftningen i ämnen, som röra Rikets allmänna hushållning, kan, såsom åt Konungen ensam uppdragen, när sorn helst utöfvas. medgifva Grundlagarne tillfälle för Statsmakterna vid hvarje Riksdag till ändring i allmän Civil-, Criminal- och Kyrkolag; och sjelfva Grundlagarne kunna utan längre dröjsmål för frågans beredande, än tidrymden emellan två Riksdagar, undergå förändring.
Icke mindre anspråk på tillfälle till jemkning i enlighet med ändrade förhållanden måste tillerkännas den Rikets Ständer tillkommande lagstiftning i bevillningsfrågor i allmänhet; och äfven med erkännande deraf, att täta förändringar i tullbevillningen menligt inverka på den allmänna rörelsen, genom förringande af den säkerhet och stadga, som för industriela och kommerciela företag är af vigt, — en grundsats, sorn ingalunda varit för Rikets
Ständer främmande eller saknat tillämpning i deras förhandlingar, — måste det dock anses betänkligt, att, af farhåga för sådane olägenheter, för längre tid inskränka lagstiftningsrätten i så väsendtlig mån, som det Nådiga förslaget nfser.
Den stadga i lagstiftningen, som kunde vinnas endast genom uppoffrande för längre tid of tillfälle till nödiga och nyttiga förbättringar, är en tvifvelaktig förmån, i hvars eftersträfvande största varsamhet är af nöden.
I fråga om den föreslagna grundlagsförändringens behöflighet och nytta för det goda och vigtiga ändamål, som är afsedt, synes det för Utskottet vara föga sannolikt, att Rikets Ständer skulle komma att begagna makten till afgifternas bestämmande för längre tid, än tillförene skett.
Nödvändigheten att i hvarje särskildt fall söka lämpa afgiftens belopp icke endast efter de omständigheter, som för tillfället funnos vara för handen, utan ock efter de förhållanden, som möjligen kunde beräknas framträda och utveckla sig under fortgången af den ifrågaställa perioden, komme sannolikt att förete sådana svårigheter, att Rikets Ständer skulle lemna det, på bekostnad af efterkommande Ständers lagstiftningsrätt i ämnet, erhållna bemyndigandet obegagnadt och heldre lämpa tullbevillningen efter det då befintliga, med öfverlåtande åt kommande Ständer att förfara såsom dem kunde godt synas.
Blelve åter nämnde rättighet begagnad, så kunde otvifvelaktigt, i följd af nyss antydda svårighet att för längre tid förutse skiftningarne i det industriela lifvet och alla de öfriga förhållanden, inom eller utom Riket, som kunde på tullsatsernas lämplighet hafva större eller mindre inflytande, misstag eller otjenliga åtgärder lätt tillkomma.
Likasom nemligen misstroendet till kommande Ständers förmåga, att på ett för vården*af näringarnes bestånd tillfredsställande sätt 4 Konslitutions-UlskolleU Memorial, M 3. utöfva en fortgående lagstiftning i frågor om tullbevillning, skulle utgöra grunden dertill, att de närvarande Ständerna gingo de efterkommande i förväg med denna lagstiftning; så kunde ock förutsättas bristande förmåga hos de närvarande Ständerna att häruti finna det rätta.
Ett af dem begånget misstag i bestämmande af för höga tullafgifter för den föreslagna tiderymden, högst tio år, skulle, fastän af kommande Ständer bemärkt, icke kunna ändras; utan återstode för Stäoderne endast utvägen, att anhålla om begagnande af den hos Konungen qvarblifna makten att afgifterna nedsätta.
Åtskilliga af landets näringar äro för närvarande i saknad af det skydd införsels- eller utförsels-förbud anses lemna.
Till dessa näringar skulle de med ifrågaställa grundlagsförändringen åsyftade förmåner icke komma att sträcka sig, annorledes, än att dylika förbud först skulle stadgas, för att genast åter upphäfvas i utbyte mot bestämmande af tullafgifter.
Utan en i sådan ordning beredd förändring skulle i Rikets Ständers tull-lagstiftning kunna komma att visa sig en sällsam olikhet i beskattningsgrunder, utan annan orsak, än den tillfälliga, att en del näringar vid en viss tidpunkt åtnjutit skydd af införsels- eller utförselsförbud.
Det har icke eller undfallit Utskottets uppmärksamhet, att om, på, det föreslagna sättet, skulle för längre tid stadgas belopp, hvarunder vissa tullafgifter icke fingo nedsättas, men Rikets Ständers makt att höja dessa afgifter under samma tid blefve begagnad, kunde, i följd af det inflytande beskattningen å den ena näringsgrenens produkter ofta måste utöfva på den andras vigtigare intressen, den för näringarnes upprätthållande åsyftade stadga i tull-lagstiftningen icke egentligen anses vunnen.
Utskottet tror sig således icke kunna antaga, att det i den Nådiga Propositionen åsyftade ändamål står att vinna på den väg, som nu är föreslagen.
Mot de befarade vådorna af oftare inträffande förändringar i tullafgifterna finnes redan ett grundlagsenligt korrektiv uti den Konungen tillkommapde makt, att, der Rikets
Ständer kunde anses hafva genom nedsättning eller afskaffande af en eller annan tullafgift lemnat åsido den erforderliga vården om vissa näringars bestånd, återställa de fordna skyddsförbuden i dessa särskilda fall, intilldess annan lämpligare afgift kunde blifva antagen; ett korrektiv, hvars begagnande vore lämpligare och med Grundlagarnes anda vida mera öfverensstämmande, än den nu föreslagna utväg till förekommande af sådana vådor; och hvilket begagnande vål i allt fall i framtiden skulle komma att utgöra det fortfarande värnet för näringarnes intressen, sedan den öfvergång från skyddsförbud till tullafgifter, som nu genom grundlagsförändring skulle göras utan äfventyr för näringarne möjligt, blifvit Konstäulions-Utslcollrts Memorial, M 3. 5 blifvit verkställd och grundlagsförändringen sålunda uppfyllt sin endast tillfälliga bestämmelse.
Pä grund af hvad sålunda är vordet anfördt, finner Utskottet sig böra vördsamt afstyrka Kongl.
Majrts Nådiga Proposition i förevarande ämne.
Stockholm den 20 Januari 18S4.
Af Herr Doktor Broman.
»Dä vid fattande af beslutet, rörande Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om tillägg till 61 § Regerings-Formen, den inom Utskottet yppade enigheten syntes göra den enskilda Ledamotens särskilda tankar betydelselösa, ansåg jag mig icke böra för tillfället anmäla min reservation, helst jag, af sjuklighet någon tid hindrad att alltid deltaga i Utskottets göromål, icke var beredd på denna frågas så snara förekommande.