Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Piil Stats- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottens gemensamma handläggning, dels ock endast till sistnämnde Utskotts, hafva följande
Memorial af med hvarandra gemenskap egande syftning blifvit öfverlemnade, nemligen Från Hoglojlige Rid der skap et och Adeln: 1:0 Herr v. Beckers, Carl Johan, hvaraf inhemtas, att han, som redan vid 1823 ars Riksmöte framställt nödvändigheten, sä väl för Staten, som för Jordbruket enskildt, af Spannmälsuppköp och upplag för allmänna medel, vid inträlfande ymnig årsväxt och då Spannmålspriset nedsjönke till ett visst minimum, men utan att Rikets Ständer då deråt lemnat uppmärksamhet, nu ater påkallat den för samma ämne.
Motionairen har i detta afseende uppdragit en mörk tafla af de efter 1826 års missväxt inträffade, för det allmänna och Landtmannen i synnerhet olyckliga förhållanden, ej mindre genom ett hastigt uppjagande af Spannmålspri - l4 Stats- Oec.-UtsL TJtl.
N:o 114* sen till en utomordentlig höjd, än genom deras omedelbart derpäföljande fall under allt skäligt värde.
Enligt hvad erfarenheten skall vid handen gifvit, hade köpmännen haft lika litet att afyttra, då Spannmålsreqvisitioner skett, som de visat sig föga angelägne att köpa, då anbud, äfven till de lägsta pris, blifvit dem gjorde; och då derföre emot nöd, omvexlande med vanvärde, bägge delarna i sina verkningar lika förderriige, enda säkra correctivet, i Motionairens tanka, är, att Spannmålsupplag, inköpta till ett medelpris under öfverflödig tillgång, finnas att afyttra med skälig förhöjning i behofvets stund, har Motionairen, som anser Staten böra mellankomma, der enskild kraft tryter, föreslagit en inrättning, hvilken, till visst en gång för alla bestämdt minimipris, i goda år skulle uppköpa landets öfverlopps - spannmål, eller åtminstone någon del deraf, för att, i svåra år afyttra den till högre, men blott på inrättningens bestånd, ej på dess vinst, beräknade pris.
Vid bestämmandet af detta pris borde man, för att ej öfverhopas af Spannmål, sänka sig så lågt, som jordbruket möjligen kunde tåla, t. ex. till ungefärligen 5.2
Rdr för Råg, 4^ Rdr för Korn och s-J Rdr, allt Banco, för Hafre-Tunnan, då Spannmålen vore otorkad, men för den torkade betala så mycket mera som svarade emot intorkningen; hvarjemte Motionairen föreslagit åtskilliga reglementariska föreskrifter för denna inrättning: såsom att endast torkad säd borde Stats- savin Oec.-Uts\.
N:o ii4- i5 uppläggas; att inrättningen, hvars upphandlingar icke behöfde vara oinskränkta, utan snarare kunde rättas efter tillgången på förvaringsrum, icke skulle befatta sig med bränvinsbränning, Hildrig lemna undsättning eller sälja annorlunda än emot Contant; att nödiga medel borde från Stats-Contoiret tillsändas Konungens Befallningshafvande; att Magazins-Förvaltarne skulle emottaga Spannmfden och, om vidare controller ansågos nödiga, desamma i municipalväg borde till vägabringas, så att inga nya tjenster för denna inrättning behöfde tillskapas m. rn.; varandes den sålunda föreslagna Inrättningen, i Herr von Beckers tanka, vida skiljaktig från den förra Magazins-Inrättningen, och då den sistnämnde, af förra Ständer stiftad och bibehållen, varit obegränsad och derföre förderflig, 1823 års Ständer åter störtat sig i en motsatt ytterlighet, då de inställde alla allmänna uppköp, hvaraf resultaten blefvo: hungersnöd, import ,för millioner, dyr tid och ett genast derpå följande vanvärde, hemställer rnotionairen nu, att Itikets Högloflige Ständer, såsom medelväg emellan dessa båda ytterligheter, ville omfatta hans förslag till en begränsad anstalt för det åsyftade vigtiga ändamålet.
Denna Herr von Beckers framställning har, inför Högloflige Ridderskapets och Adelns Protocoll, föranledt en vidlyftig discussion, under hvilken Motionairen, understödd af Friherrarne Sture, Gustaf, och Boije, Ludvig, i6 Statt- tamt Oec.-TJtsk, Uti, N:o >i4 saint Herr Adlercreutz, Gustaf, närmare utvecklat sina tankar i ämnet, jemte grunderne derföre, samt bemödat sig att vederlägga de anföranden, hvaruti motionen blifvit bestridd, nemligen af Herr Friherre Cederström, fcicob, på elen grund: att vid förlidne Riksdag blifvit fullständigt utredt och bevisadt, att Styrelsens inblandning, i hvad handel sorn helst, varit af en högst skadlig beskaffenhet, och skadligast i afseende å handel med Spannmål? att det vo re öppet för hvarje landsort att öfverenskomma örn anläggning af District-Magazin; och att, då omtankan att bespara säd från det ena året till det andra, vore hos hvarje enskild man berömvärd och nyttig, en sådan omtanka deremot, från Statens sida, blefve af en skadlig verkan, då Staten, vid föryttrandet af den upphandlade Spannmålen, icke kunde, lika med privatmannen, afse egen fördel, samt formerandet af enskilde SparinmAlsupplag derigenom äfven hindrades: af Herr Tham, Wollrath, som anmärkt, att, då öfverloppsspannmålens uppköp och rnagazinering, under ett godt Sr, komme, efter framlagd calcul, att uppgå till omkring a,ooo,ooo Rdr, en lika summa således, vid 8 ä 3 goda år efter hvarandra, årligen fordrades; och att, då någon afsättning af den sålunda samlade spannmålen icke vore att påräkna, enär köpmannen under tiden varit nödsakad att i annan väg använda de penningar, dem han Stalt- samt Oec.-lftsL Uti.
N:o n4> han till SpanntnSlshandel kunnat begagna, så komme den nu föreslagna anstalten att ovilkorligen leda till samma följder, som förra Magazius-Inrättningen; att hvad, som af den upplagda Spannmålen möjligen kunde realiseras, åtginge till Magazins-Betjeningens aflöning, och att Jordbrukaren stannade i svårare belägenhet, än den, hvari han sig, befunnit, då upphandlingen för Statens räkning börjats; hvarföre, och då härtill kornrne, att MotionaireU icke uppgifvit, hvarest medel, till fond för Inrättningen, skola tagas, och desamrra ej eller sannolikt kunna erhållas hvarken af Banken elier genom lån medelst RiksgMlds-Contoirets försorg, emedan, i förra fallet, allt hopp om reda i penningevasendet försvunne, och, i det senare, nödvändigt blefve att tänka på en serskild Bevillning till lånets återbetalande, enär ingen lärer, till säkerhet för sådane lån , antaga ett så vanskeligt och med svårighet realiseradt hypothek, som Spannmål, Herr Tham, uppå alla dessa med flere anförde Skäl, ansett motionen icke böra bifallas: af Herr Grefve Posse, Arved, som, utan att för tillfället ingå i speciel granskning af det framställda förslaget, ansett detsamma, om det an vore verkställbart, dock endast vara ett palliativ, högst kostsamt för Staten och föga båtande för landet, i synnerhet om i betraktande tages, att all enskild Spannmålshandel Bih. till R.-St.
Pr o t. i828-i83o, 4 Sami. a Ajd. 2 Band. 16:de Hä/c. 2 i8 Stafs- saint Oee.-ZJtsh. Uti.
N:o it4* härigenom skulle upphöra, men hvaremot Herr Grefven anmärkt den stora åtskillnaden emellan att hålla Spannmål( tillhanda, när behofvet påkallar, eller att genom konstlade åtgärder bibehålla Spannmålens värde, i hvilket förstnämnda hänseende Herr Grefven ansett Socken-Magazins inrättande böra uppmuntras genom Spannmålsanslag för de södra orterne, lika med dem, som vid 1823 års Riksdag beviljades de norra provincerne af Riket: af Herr Lagerhjelm, Pehl', sorn erinrat, att Kronans sysselsättning med Spannmålshandel stridde emot senare tiders erfarenhet, sorn bevisat en sådan handel hafva varit olycklig; att då deremot, å en annan sida, enskilda capital och förvaringsrum icke visat sig för ändamålet tillräckliga i denna del, fråga vid sista Riksdag väl uppstått om District-Magazins anläggande, men att, ehuru idéen varit, att sådant skulle ske i orter, der öfverflöd på Spannmål vissa år uppkommer, denna anstalt i stället vidtagits i de norra Länen, der öfverproduction aldrig inträffar; samt att, hvad Socken-Magazin beträffade, de alltid förblifva otillräcklige af det skäl, att tillgångarne aldrig vore inne då de till undsättning behöfvas, enär dessa magazin behandlas som vanliga DiscontInrättningar: af Herr Grefve Hamilton, John, sorti, utgående från den princip, att all handel bör vara fri, samt att det är handeln, som gifver näringarne i allmänhet och äfven landtbruket lif, för sin del på det högsta ogillat Herr von Bec - Stats- Aarnt Oec.-Utsk.
N:o n4- 19 kers förslag, till hvars utförande inga fonder finnas, och sorn i öfrigt skulle leda till stora förluster sa väl för Staten sorn för jordbrukaren, hvaremot Herr Grefven, efter en framställd öfversigt af Engelska Spannmålslagarnes historia, och ehuru Herr Grefven för sin del icke kunde gilla några band på handeln, likväl, då den nu rådande opinionen syntes belåten ined en protections-tullafgift å inkommande Spannmål, föreslagit, att i tull mätte bestämmas för en tunna Hvete t
Rdr, lör 1 tunna Råg 36 sk., för en tunna Korn 24 sk., och för en tunna Hafre 16 sk. i Silfver, samt titt en §. i Grundlagen måtte inryckas, som förklarar denna tull oföränderlig; äfvensom Herr Grefven slutligen hemställt, att praernier måtte bestämmas och anslås till uppmuntran att anlägga Rior, såsom alldeles oundgängliga, för att åt Spannmål bereda afsättning i speculationsväg: af Herr Friherre Anckarsvärd, Carl Hinrik, som, efter en fullständig vederläggning af Motionairens åsigter, afstyrkt förslaget i hela dess vidd, såsom, i Herr Friherrens tanka, alldeles oförenligt med sanna grundsattser för ett lands Statshushållning, men deremot påkallat uppmärksamhet lör nödvändigheten att stadga säkra beräkneliga grunder för Spannmålshandeln, såsom enda utvägen att tillvägabringa den möjligaste jemnvigt emellan prisförhållanden vid bättre elier sämre skördar, och att förekomma ytterligFeterne af nöd, så väl i följd af öfverflöd, som ao Stats- samt Oec.-ZJtsh. Wtl. N:o n4- utaf brist, i hvilket afseende Herr Friherren ansett, att 60 §.
Regerings-Formen för sådant ändamål fordrade den ändring, att grunderne för Tullens förhöjande å in- och utgående Spannmål borde, i likhet med all annan Tull, af Rikets Ständer bestämmas, samt att 20 procent utöfver den sist stadgade Riks - Markegången vore en lämplig
Maximi - Tull för inkommande Spannmål, hvarigenom en säker, af intet godtycke beroende beräkningsgrund för speculanter skulle uppkomma, utan att producenten dervid egda anledning till billig klagan öfver menlig verkan af Utländsk täflan uti handel med Spannmål, — Kongl. Maj.-ts rätt att sänka Tullen, härvid dock alltid bibehållen, —- i följd hvaraf allt Herr Friherren begärt, att Utskotten måtte inför Rikets Ständer ådagalägga nödvändigheten att i grundlagsenlig väg bereda den erforderliga förändringen i Regerings-Forraens 60 §, samt att hos Kongl. Maj;t i underdånighet anhålla om det stadgande, i anseende till Tullen å inkommande Spannmål, som under tiden kunde, till ändamålets vinnande, anses beköfligt: af Herr Grefve Frölich, David, som, utan att ingå i detailerne af de åsigter, hvilka för eller emot det ifrågavarande förslaget blifvit framställde, trott sig, i afseende å de Norra Provincernes Sockne - Magazin, böra upplysa, att, då Sockneboerne insett skadligheten af dylika inrättningar, såsom egentligen varande Disconter, de enhälligt och gemensamt Stats- samt Oto.-UtsL Uti.
N:o 114- 21 samtyckt att dermed upphöra; hvarjemte slutligen Herr Friherre Fock, Berndt Wilhelm, under försvarande af förra Magazins-Inrättningens åtgärder, framställt nödvändigheten deraf, att, då erfarenheten icke senare än vid 1826 års växt visat, huruledes en enda frostnatt, under sädens blomningstid, kan förstöra årets skörd, till Kongl. Maj:ts
Nådiga disposition anvisa ett Creditiv af minst a millioner
Rdr, för att, vid inträffande missväxtår, till understöd ät nödlidande användas. 2:0 Herr Morathr, C. A- Pereswetoff, hvaruti han, efter en liflig skildring af den hrydsammå och till Randtmannens undergång ledande förlägenhet, deruti denne, genom sädesprisens hastiga fall till vanvärde, försättes, till afhjelpande af detta onda, föreslår, att Statsmedel måtte beviljas till inköp afSpannmål inom landet i goda år, hvilken upphandling, likasom Spannmålens förvarande och försäljning, skulle ombesörjas af en Krono-Ombudsman eller General-Procurator i hvarje Province, som, jemte nödigt biträde, skulle på det allmännas bekostnad aflönas.
Spannmålsupphandiingen i goda år kunde, efter Motionairens tanka, ske emot erläggande af minst 8 Rdr B:o för Tunnan
Råg och för andra sädesslag i proportion, men försäljningen deremot verkställas emot 10 Rdr samma mynt för en Tunna Råg o. s. v., då öfverskottet Iemnade full ersättning åt
Staten för upphandlingsförskotten och för den bestridda aflöningskostnaden; förmodande Motionaii en, 3a Stats- samt Of.c.-Vtsk.
N:o 114. genom denna anstalt, den dubbla fördel stå att vinna, att, å ena sidan, Landtrnannen, genom stadgade oell påräknelige Spannmålspris, komme i tillfälle att med säkerhet calculera en bestämd inkomst af sin jord, och att, å den andra, säden vid infallande missväxtår icke, genom bristande tillgång, uppstegrade* till allt för högt pris för de arbetande och fattiga »amhälls-classerna.
Frän Hedervärda Bonde-Ståndet: Serskildt Memorial af Riksdags-Fullmägtige jfaeob Petter Andersson, Olof Olofson och Botvid Jonsson från Osteigöthlands Län, Eric Påhlson frän Elfsborgs Län och Jonas Nilsson från Carlstads Län, deruti de, hvar för sig, ur samma synpunkter och i lika ändamål, hufvudsakligen tillstyrkt enahanda åtgärder med de af Herrar von Becker och Morath föreslagne, i afseende å upphandling för allmänna medel af Spannmål i goda år, för att i Kronans upplag förvaras till afyttring vid inträffande missväxtår; hvarvid likväl Jacob Petter Andersson hemställt, att hvarje jordegare, emot ett bestämdt pris, t. ex. B Rilr för en Tunna Råg, och 6
Rdr 32 sk. för en Tunna Koin, allt Banco, hvilka pris skulle gälla från Riksdag till Riksdag, borde för hvarje 1,000 Rdr, hvartill hans egendom, vid 1824 års taxering, blifvit uppskattad, få, till ett för sådant ändamål inom hvaVje Socken uppfördt Magazin, aflemna ro Tunnor strid och riad säd, och vid hvilket Magazin en Förvaltare med nödig betjening borde anställas, som Stats- saint Oec.-Uts'k.
N:o ii/f. för Kronans räkning einottoge och, efter att på afgifven rapport örn intägterrs belopp samt emot Socknemännens borgen, en för alla och alla för en, hafva fran Kongl. Stats-Contoiret Penningar erhållit, betalte den aflemnade Spannmålen, deraf Församlingen sedermera kunde, emot skäliga pris, få inköpa hvad den behöfde, hvarefter det nästföljande året borde, till närmaste Lastageplats eller Krono-Magazin afföras hvad som ej blifvit föryttradt; i hvilket förslag jonders åndersson i Hyppinge samt cinders Pehrson och Botvid Jonsson, alla från Östergöthlands
Län, sig förenat, dc-n sistnämnde dock med tillägg, att förvaltningen af den upplagda Spannmålen borde besörjas af Socknens Deputerade samt Kronofogdarne biträda med försäljningen af Spannmålen och medlens indrifvande, hvarjemte Botvid Jonsson enskildt yrkat, att, tilt befrämjande af Spannmålsafsättning utom Riket i goda år, såsom ett medel till sädesprisens vidmagthållande, icke allenast en obehindrad och tullfri utförsel af Spannmål matte blifva tillåten, •utan ock att, då säden utomlands faller till lågt pris, utförseln från Sverige matte uppmuntras genom så kallade exportpremier, derom allt de närmare reglementariska stadganden borde till Kongl. Maj:ts vishet öfverlemnas.
Dessa framställningar, hvilkas utförligare upptagande, än här ofvan skett, Utskotten ansett så mycket hellre böra undvikas, som sådant blott skulle leda till en tröttande vidlyftighet, Stats- samt Oee.-UtsJt.
N:o 114- utan att likväl öfver ämnet sprida ett större ljus, hafva Utskotten i noggrannt öfvervägande tagit; och hvad först angar frågan om anstalters vidtagande att, till vissa, för längre eller kortare tid, bestämda minimipris, med användande af allmänna medel under goda år, upphandla och i Kronans eller enskildas förrådshus upplägga Spannmål, för att, vid infallande missväxtår, föryttras; så och ehuru, å ena sidan, hvarken vådan deraf att, vid inträffande misväxt, sakna tillgång å säd, eller, de icke mindre skadliga verkningarna af Spannmålsprisens allt för hastiga fall, ofta till vanvärde, då landet blifvit nied god eller ymnigare skörd välsignadt, kunna motsägas, och, med afseende å dessa båda omständigheter, det således, vid första påseendet, vill synas, sorn voro de i denna del väckta motioner lika val grundade, som det goda och patriotiska i afsigten dermed är omisskänneligt; likväl och då,å den andra sidan, Rikets Ständer vid 1823 års Riksmöte, i sammanhang ined frågan om förra Allmänna Magazins-Inrättningeris uplosning, hos Kongl. Majit i underdånighet föreslagit det stadgande, ”att för Statens räkning hädanefter någon ^Spannmålshandel ej borde bedrifvas, utan att ”denna handelsgren borde oberoende öfverlem”nas tili den enskilda speculationens omsorger,” samt de af Rikets Högloflige
Ständer till stöd för denria hemställan anförda skäl, i Utskottens tanka, äro lika grundade sorn allmänt erkände, anse Utskotten sig, med åberopande Stats- samt Oec.-Utsk.
N:o i 25 deraf, vördsamt böra förklara, det Utskotten icke kunna understödja de af He rrar von Becker, Morath rn. fl. frarnlagde förslag om Spannmåls uppköpande oell magazinerande för Statens läkning, enär, genom sådane anstalter, återgång skulle beredas till ett system, hvars betänkliga och olyckliga verkningar, under en förfluten tid, föranledt Rikets Ständers, viii föregående Riksdag, fattade beslut att detsamma förkasta.
Väl hafva Motionairerne anmärkt och såsom exempel åberopat, att, efter 1826 års missväxt, ilen enskilda speculationen hvarken visat sig verksam eller tillfyllestgörande för Spannmåls anskaffande och tillhandahållande i behofvets stund, likasom ej eller sedermeia, att genom uppköp befrämja Spannmålsprisens skäliga upprätthållande, då en mera gynnande årsväxt lemnat en ymnigare tillgång å denna vara; men Utskotten anse, för deras del, att verkningen här blifvit företedd såsom bevis, utan att sjelfva orsaken kommit i behörigt betraktande; ty, ehuru det öfverklagade förhållandet icke kan emotsägas, förmoda Utskotten dess hufvudsakiiga anledningar böra uppsökas derutinnan, att Spannrnålsrörelsen , genom föregående tiders anstalter och Författningar, bragt ur sin naturliga väg, vid den år 1 g a 6 inträffade missväxt, ännu icke hunnit återkomma i den rätta bana, så väl i afseende å enskild hushållning hos Landtmannen, a6 Stats- samt Oec.-Utsk, Uti.
N:0 114. som i fraga om en mera utsträckt speculation hos Köpmannen, hvaråt de vid 1823 ars Riksdag vidtagne förändrade Författningar gåfvo rigtning.
Utskotten halva alitsa, under yttrad förmodan, att den enskilda omtankan, väckt genom de varnande följderne af oftanämnde missväxtår, skall leda till allmännare öfvereriskomnielser inom Rikets serskilda provincer, till inrättande af District- eller Sockne-Magazin, hvilkas nytta, oansedt hvad deremot erinradt blifvit, Utskotten, för deras del, anse ovedersäglig, enär de ändamålsenligt och, efter den af Rikets Ständer derföre redan gifna ledning, ordnas och förvaltas, samt att af ds ssa Localinrättningar, i förening med det ökade lif och säkerhet i den enskilda Spannmålshandeln, som af, vid nu påstående Riksmöte, vidtagande Tullförfattningar, äro att förvänta, tillräcklige upplag af säd till försäljning, vid inträffande mindre goda eller missväxtår, måste uppkomma, vördsamt skolat tillstyrka Rikets Höglofiige Ständer att fortsatt bibehålla det vid i8?3 års Riksdag grundlagda system i afseende å Spannmålshandeln, oell sådant med sorgfälligt undvikande, ej mindre af konstlade utvägar till spannmålsprisens stadgande, än af sådaiie uppoffringar ä Statens sida, som, förr eller senare, måste blifva en oundviklig påföljd af de anstalter och inrättningar, Motionairerne föreslagit.
Stats- samt Oec.-Utsk.
N:o 114. 17 Vidkommande härnäst Herr Friherre Anehar svärds yttrade önskan, att Utskotten matte inför Rikets Högloflige Ständer ådagalägga nödvändigheten att, i Grundlagsenlig väg, söka åStadkomma den af Herr Friherren såsom erforlig ansedda ändring i 60 §.
Regeringt-Formen, samt Herr Grefve Hamiltons yrkande, att, sedan tullen för inkommande Spannmål först blifvit i Silfver bestämd, densamma måtte, genom en i Grundlagen inryckt §., förklaras oföränderlig, hafva Utskotten, emot 8r §.
Regerings-Formen, som uttryckligen stadgar, i hvad ordning frågor 0111 förändringar i Rikets Grundlagar böra väckas och behandlas, ansett sig icke kunna med dessa framställningar någon befattning taga, eller sig tillständigc vara att något yttrande deröfver meddela; hvaremot Herr Friherre Anckarsvärds tillstyrkan af en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t om stadgandet af en viss maximi-tull för inkommande Spannmål, Herr Grefve Hamiltons förslag om prasmiers anslående för inrättande af Rior till sädestoi kning, samt Botvid Jonssons hemställan, dels om beviljandet af tullfri utförsel af Spannmål, dels ock om exportprasmiers anslående under sådane år, da laga pris i utrikes hamnar försvårade utförseln från Sverige, såsom innefattande ämnen, hvilka tillhöra lie villuings- samt Allmänna Be - 28 Siats- samt Oec.-Ulsk. Ut!.
N:o ii5. svärs- och Oecönomie-Utskotten, af hvilka Ut* skott desamma jemväl redan handlagde blifvit, här icke bordt till besvarande upptagas.
Hvad slutligen beträffar den af Herr Friherre ,Fock väckta fråga om anvisandet af ett Creditiv till Styrelsens disposition, att, vid inträffande missväxtår, användas till understöd för nödlidande, få Utskotten vördsamt åberopa det serskilda yttrande, i fråga om ett sådant Creditivs anslående, som, med anledning af Kongl. Maj;ts, den 16 Januarii 185 9. till Rikets Ständer i ämnet afiåtna Nådiga Proposition, den g:de af innevarande månad, under N:o 113, af de förenade Utskotten afgifvet blifvit.
Stockholm den ta Januarii 1830, N:o 115.
Ankom till Exp. Utsk. d, 20 Jan. igjo.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om uppbörden och förvaltningen hädanefter af Kronans Spannmålsräntor.
Sedan Stats-Utskottet, uti afgifna Betänkanden N:s sos, 209 och 306, utlåtit sig öfver de de - lar af Kongl.
Maj;t», den 16 Januacii 1829, af - Stats- samt Oee.-UtsK. Uti.
N:o ii5. låtna Nådiga Proposition, rörande allmänna Magazins-Verket, som anga, dels förvaltningen under den förflutna tiden, Creditivrnedlens disposition §r 1826 derunder jemväl inbegripen, dels grunderna för afskrifningars meddelande och dels dispositionen af f. d. Magazins-Inrättningens öfverflödiga
Hus och Byggnader, återstå nu till besvarande endast 2:ne af de i högstberörde Proposition vidrörda ämnen, nemligen frågan om Creditivs anvisande, för att, i händelse af missväxt, användas till nödställde orters understöd, samt angående uppbörden och förvaltningen hädanefter af Kronans Spannmålsräntor, Då i förra frågan serskildt yttrande blifvit af Stats-, Banco- och Oeconomie-Utskotten, under den 9 innevarande månad, (N:o 113), afgifvet, utgör det senare ämnet, eller uppbörden och förvaltningen af Kronans Spannmålsräntor, föremål för detta Stats- och Oeconomie-Utskottens gemensamma Utlåtande.
Ehuru högstberörde Nådiga Proposition finnes införd uti lia Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll vid denna Riksdag, N:o 46, hafva Utskotten dock ansett nödigt att här intaga den del af samma Proposition, som rörer ifrågasatta reglering. ’’Transumt af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående Allmänna Magazins-Inrättningens förvaltning m. m., af den 16 Januarii 1829.' ”Kongl.
Maj:t får slutligen fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på åtskilliga omständigheter 3o Stats- samt Oec.-UtsJt. ZJtl.
N:o n5. rörande uppbörden och förvaltningen af Kronans Spannmålsräntor, hvarmed Stats-Contoiret ifrån och med nästa år kommer att åter taga direct befattning.’’ ”Enligt hvad Stats-Contoiret, på grund af 1826 års afslutade Hufvudbok för Magazinsfonden, i underdånighet anmält, uppgår deri kostnad, fonden fått vidkännas i och för Spannmålsrörelsen för Statsverkets räkning, till ett belopp, som saknar allt skäligt förhållande till den förvaltade Spannmålens qvantitet, äfven om afdrag sker för underhållet af sjelfva Mägazins-Departementet, och den årliga gravationen för pensioner, expectancelöner, med flera dylika utgifter.
Intägten af Spannmålsräntor nämnde år utgjorde väl, i anseende till missväxten och den allmänna tillåtelsen att med penningar lösa dessa räntor, endast omkring hälften af hvad under vanliga förhållanden in natura levereras, och sorn ,i medeltal kan antagas till 50,000 Tunnor årligen; men resultatet på det hela utvisar dock, att en betydlig kostnad, äfven i vanliga år, öfverstigande l