Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
dittills slrett, bö1.j ade lktn miiinsklig heten fa del af.
sitt snil1.e~ och vetandes rika skatter, hvarigenom vägen bereddes %flren för kviniioriia till en, Iiögre 1~ildi~iiigsg.racl.
e ~ l s \ q$et h Iw1iiii: sliai: liöriet, iii iimn a.iii.iai: s f %: 1ia.lla tlet s \ rczghet, soin ar en af imtnreii.
inlagd I~öjelse och som ofta leder till gei.ileiisaiii.
sallliet - cleii a t t.
- - - &amp; laoii fih akta att ej sysselsatta dem med allmaiiiia ärendeii, fram- clragn ilein pit lardoiiiens eller politi.hens Iia~ii~)).
I 211 slcwpare orcltllag rasax eii monyiii förft1; cti.e till ett.
arbete med titelii: 2Tankar om fo1liininslrni.nge ' i ocsli.
sederiias förclärf i Sverige s&amp; vida kvinnovälde, bar~iainord och friisseri &amp; ro clartill förnainstn orsalceii)).
(1767.)
Detta arbete, skrifvet af en riktig kvinnohatare, anses iloclr i Salvii)) Larcla Ticlniiigarr varclt att beakta och att öfcer- sätta.^ p&amp; frailska .. A t t kviunoliöiiet iipphäfver sig till.
regent öfver mankönet, iii en t i r författasen, är tvart emot sliaprtrens mening och ar att al I se allenast som en sla.cllig följ d af köttsliga begärel sw.
Mannen bör ej gifva kvinnan den kärlek och vördnad hrni allena &amp; r skyldig Gud, han bör med h a f t kiinim straffa och rätta Iielmes fel, hiilla henne inom hennes skrankor och e; j se genom fingranna med hennes uppsiitliga onclsl&lt;a.
Hon slcall lj~dit, 1 i.
d -, Iiet ej sker)) iileil sineli, fri,gra ord och vänl.igt~ kt1:) örcler; soin gmeiiligen linfvn regeringssj nkarl till.
dciffjiiclrar och l~eclriigeri till andamkl », utan g&amp;om fulls tandig uppoffring, och mera dylikt i samma stil.
Det gamla kvinnoidealet hotade att forsviiina.
.Hvl~cl 1ia; l.e det blihit af tleii tysta, iin.ilergifi1 A, vak tesskan ' id den Ii iisligs Ii &amp; rden?
EVR hade bl ifvit medveteii oiii i i i al&lt;teii af sin h on cle~nna sköiihet.
O~itvecldaii, okunnig och ytlig, inissl~r~~l~arle iiislct g ~ n g efter gaiig.
&amp; leii den sliiiliii.sl \ t ben cle, af fiigj or (1 gkiiltjgliet spritt~iide, i siiiiilta n de färger clrq) e,erade och med iit- söktaste konst o c h elegans stiiyclritde rococodaiiieri vas oei7iot- s t AncL1.ig for Aclaili s svage söner.
0 1 i 1 ock i politikeii.
den li.#rskl~~sti~a Lovisa Ulrilit~ liar: f&amp; efterfölj erskor, ar den skapra ej i h g a, soiii.
hyser vetenskapliga, och vittra intressen.
Den ldassiskt spr&amp;lil.i.ga bildiiing, som renii,ssaiisen bragt till lif, hade på siii tic1 begärligt omfattats nf livinnonia, nien den hide drifvits in absurduin af de pedantiska preciösema och
Iincle i sitt Iteii~lniid obotligeii Iöjliggj orts a,f de11 ktore Molibi~.
S; j n t.tonll~iiiclra,t~,l.ets lä^&amp;^, t1a.me.r iiro af ett smi~nt slag.
De ka.sta, nj+ikn: ~ blicliar iii.
i natiirens dolda verlistädei:, de sz~ii~lit riaturalster och kuriosa, de stifta orcliiar och aliacleiinier för de lärda.
' r biista fall göra cte iiitgrii l~raktislia rön.
efter alidras recept.
Hos oss mötas först uizder: 1.700-talet clessg, olil; .a, ströilii~iilgar.
I aiiclra lsmd lmde det skett tidigare.
, Sofia Brelmer är en af dessa kviidiga språkvirtuoser, soi-n rei~ässai~socllingen frambragte.
En mnaii, mindre berömd, är ' CZGWCC AZWOYCC Liljem * oi7zY som vid 11.
Itro filder höll tal p&amp; vers p l Visingsö gymna,siiim.
Ännu en &amp; r den för sin st ?ra k ~ ~ i s l i a l i) latin, grelrislia, franska och italieipkô.
berönida L y d u Soju 2+is, gift med doktoni i Liind, J. Bildsteiii.
Vid den sisti~.äi~iildas clöct: 1.747 utl~rister ock en riniiizare i S a k i i Lärda Tidningar: &gt;Roiii cijä.rfvn flock, du, soh.
Iigr nekar, Att kviuuos kauiin Ilisda bli, Moiii stiinger dem frfin snillets lekar Inuncler cliinlhets tyrniiui.
Trfir iiord k m dig helt aniiet liiia,, Som fhtt i kalla skötet b a h Sofier bLdl till gagn och pris. '
Ho iir s5 ol&amp;rcl, som ej kiinner Den lurdn Frii Sofia Bseniier Och h n d s k ~ Frn Sofia Fris., I en stor frzini.l,j etw.fl.n p&amp; Höriiingsb olm s slott; c1raga.s b3 ic- Ir nme till.
en iing, 11 vitl&lt;liicld 1~~i.ibi a med en dlvarlig, t&amp;iilran de blick.
Sa~uina~ iii.tresse \ ~&amp;ckaiide, intelligenta utseende mecl aldrade, slcaryta drag Aterfinnes i ett ypperligt Irol~parsticli af deii berönide Gillberg.
HLIIXI gärna skulle vi.
icke vilja veta livad deilila kvinna tänkte om den värld, som onigaf lieime, och.
som i sin flärd och ytlighet synes ha varit s&amp; olili henne sjalf.
Men det tyclres vara omö; jligt a t t ftC veta.
mer om arin in Gtrstqfrcc Gy77e1zstiei.
?zu., dotterdotter till den e ~ i ~ r g i s k Maria a Sofia de la Gmdie, an att hon 1693 vicl 21 &amp; m blder blef gift med riksrldet Carl Bonde och dog 1.737, högt uppburen och älslc,zd af alla.
Liksom Izeiiiies samtida i Frankrike, cleiz berönzcla M: nie Dacier, sökte hon till modersinitlet öfverflytta l~lassisf&lt;s födat- e '
ta,ws ve A.: Hon.
'; l&lt;ei.ll l~i.d ' va efterläi-rin {et en 111fi.ngd IYI ejii ~isliiri: ~) t:::, 1ivi.llias öde a.1: mig obelii-im t.
H o t t ett iit1&lt;0111?
.iiiiiiiligeii.
en oftwsät.t- niiig %f ' wJ-osep1: ii J ' iidariies historia«.
Arbetet är försett med ett föreid af bi.sL-op Gezeliiis i h j o, däri l i m taclrar den höga damen, sorn till detta nyttigs verk anviinclt sina lediga stiiiider, Iivilka): af i-nkiqp,, ocksi % m d e r tiden af dem, soin äro af liög Iiärko~nst, vaidti.
f ö r s ~ i l t r e.
Afveii andra iiiedlemrnar af det hijgvörcliga prästerskapet tia i verse.r tillliihnagifvi ' t sitt v&amp;lbe.hag med detta kviiiliga snilleprof Eli pr~stinaii n t l o f k ~ r, a t t hennes rykte skall l e h a)) sh laiige bönder iipplöja åkrars: mark », och en annan, s&amp; liil~ge tid ä r till, och glittrande stjärnor trifvas p&amp; h i.mlarriiden Idar,.
Genom a t t po] ~~~l.aa: ~ .. ser 1dass.iska vekk arbetade Giistizfva G.yll.enstiernn i tideh17a: rfvets itnclfi.
An mera var detta fallet idit- niecl ile clai11e.1-, soiii ii.1 tresserec ' le s.i.g f ö r natiiïveteilsI&lt;: ~~~l.iga tagelsei:.
CI !~rm ' Z / c~ Bjelke och CJ / CII ?OI~LI, Iii7) 7) 1: I~ (j, BBcla gifta med b~rroiier de Geer, ocli E !.is.abct D~ctba-g, iilala till 1i; yrlioliexleil Olof I) eckbeuy, experi.rnen terade i meclicii~ och med den ny a I; ol1~3~; 1iipniiigeii; aiiclra folj de drottningeiis exempel och.
anlacl- koi.ist- eller m tiiral.j.esaiiiliilgar.
Bli~lid i l e i ~ m t ~ i r v e t e ~ experimen isli teraide dainmm liar h ' m c7e In Gctrrlie, gift nied ka~~sl.ipresiclenten.
Clas Ekeblad, Adragit sig de11 största ~ ~ p p n ~ ~ ~ l r s a n ~ l E~IWLI z e t e n.
den Ekehlaclska fnmil- jeïis medlei~inim i allmäiihet genom sin brefviixling äro väl be- kanta., sk 1~8nna vi dock ej mer d denna dain am.
det ii1~rk- liga.f&amp;triiii, a t t Iion vid 24 Brs ålder (1748) blef ledamot af Koiigl.
Veteii.ska,l) salacenien.
Deilim i viii; t land enastiiende 11.eclcr för.
en liviiina koin henne till del för orsak.eii, på B.villrc?
; var strängt veteaskiipliga tid miste fi5rnämt neclbl.icl; iaj cl.
v. s. för bennes t \ ri %l.- och bi.öilbe~: ecliiing elleii, enligt ordaljdelseii i. lia,llelsel~ref- vet, for.
)) (le syiin.erliga ' Ynillesgåfvor fku gi.efviniiai~ oc1.1.
riks- r8cliiln.m iidegalagt vid h.i7mjehancla till Iinshålln.ingens npp- Ii,j iilpande t j iiuan.de rön och försök ».
Grefviniian iiypskilt.tade.
trolige.11 sitt iiivälj ande ganska ritt, dk lion i det svar, soni i1pp1iistc.s deii 17 dec., yttrade b ' liziid ai~iltlt: a t t - sh iipplyst taiiili.vai~i, som förtjänar hela IC~iropas beröin, visar genom detta val, a t t det nier af godhet ' ' m- ',
ii öclväiidigliet b e h ~ g a t n11 taga mig till dess ledaiiiot, och shledes liaft dess afseeiide mera iipph ett goclt uppsat äii.
nhgoii verk1 ig f6i.tjäiist~.
' Tag erliaiiiier deiiiia lj; ckan~, ti,llagger hon, &gt;~iiied s&amp; myc- ket större tacksaiiiliet, som Iion ej allenast tjäiiar till inin egen.
ii tan till andras iiypmiiiitra.n.
Hon kali.
s&amp;lecles Iiäclaii efter fall a 16, iimiien, som vida öfvergii mig uti egenslrnpe~:, som forcl1.w Att uppfylla Kong1.
Akademiens adla förn~oclaii, meii ingeii.
s l d l betaga iiiig min fö.rstföclslor&amp;tt~.
Eva de la Garclie inisstog sig.
Hon blef ensarn .. i sitt sl.ag, ocli i t v &amp; af cle al~ndei-i1: i.er, sorn iilrattacles i slntet af hr11~1iidrc~- det, S.i~eiisl~a alracleiliieii och Vitterhets-, 1iistoi: i.e- ocli niitiquitets- diadeiiiien, iitesl ö tos kviniionia fr iiieclleni.sskap.
De lilrda dtmieriia fk mycket, beröm eller rättare sagclt siiiicker, ty beröminet stta ej i rimligt f0.1: 118l.laii.de till deras - f~rtjitiister.
P&amp; samma gihg haclclas ofta lrvinlig l&amp;rdoiii, or11 cleii Iiviiiliga i11 telligensei~s betydlig&amp; ui~derl.~gseiili et var ett axiom.
Den 1ard0111, de 1; tiiide f&amp;, Imrtle al.ltiil VCM: CZ af ett liittare, för dein fattbart slag ' ".
Jiioni vitterlieteii bestrider man mindre cleras rätt, eliiirii 17ä.l fin Norclenflycht hade sina slrarpa veclersal~nre ocli M: lle Mi~,lm~te~lt Iincle haft mbiiga bittra erfnseiihetei:, iiiiia~i lioii som frii Leniigren skref s i m bekanta » Rad till niiii dotters.
Arliiindradet frainbragte tv&amp; stora skaldiiiiior, men skaraii af alla de andra.
clmiler, som under iianm af Adelaide, Isal) ell.n, h i s, 13el.liii da n. s. v., slrrefvo i tidiiiiigii~: och tidslcrifter förde Iiiii.gt i f r h nllti (l sitt kölis riiiioi.
med den Braii.
De affektera en blygsam, räktrt Iivinlig~ stil, som aldrig var he- - - iinclracl och 11 ninew är ornöj lig.
De kokettera ined eiii huslig- h et ocli1) laiida i beliagl ig viis.ling tenaer friiii - köket och f r h Pinil.eii.
klinilet d ' den pjA.sliig~ sentiinei.ita; l.i.teteii i deiiii.a lwiii- liga, littei~atnr 1i; iv (L~cli Iefvnt f a w: a ~ d a iii i VAJ: tiil ocli g,jort kviiilig.it I i ttri-iiaa.
a.i~l) eteii i det l iillgd,~ i i i i.~i.tiuil&lt;ti %.
al1 ' ' T l 700-tal ets ti cli.iingn,r oi.1 i tid skriftei: diskii term in.,y~lie t lcriii iirwi .. Yi se sed ilr hiini ile.iiiia tid tairlite sig frågor lijsta, IiviUca ännu sy sselsiiitta oss, attliiignr i tredje och fjärde led.
oiii.
- - - - - - 1 7 4 9 x. "
Se I:) liimd n.iiiint ISilsclio \ v: ~I ?oi.ssg t i l l eii L ' riiiitiiiiiiiers yliilosc~pli ie
Visserligen förbättras lrvii~nmis stidlning i j &amp; nIiil,reclci nied civilisationen, nien A, ailclra sidan ökas ock afstan det i bildiiing och l.ef~~~~lsci.lllior III el l m lieniie och lusiliien.
S1 ntligeii böyj m fiirst iiiniiiieii och seclaii.
kvinnaii a tt i ' e flek tera 6fver deniia skarpta inotsiittiiiiig.
Befi.exionern~ följ as af reforinerila.
Eii riktni.ng vid dessa r.eformei: pelrai: lian till det ideella naturtill- stRriclet inod dess 11ai~i1ioiiisli-a motsiittiiing mellan.
i m i i.
oc11.
l&lt; \ .iiiila,, eii aiiiimi ril&lt;tiiiilg Betoiiar fi: ainst, a t t för Lhda gallei: geinei.isaiiIiIvt n ?iim % * 7iyo rättiigli.etei ':: Den förra xiktnii~gen till- 1, ioi '.
företrädesvis s; jiltto~~l~nnclratalet, Ronsseaiis tid, clen seiiare ~~iktniilgeri, vhrt Krliiindracle, Stiiart Mil.1~ tid.
I cle lx %da ström- i~ingarnrs geii-tensa~iiimn ili * ifki.aft ligger ilet 1rvi.iiliga s1 8k.t.ets fi: .aiiztid.
Sjiittoiiliiiiiclrata1ets täi11; ai.e hade en starlr ' tiro 1); ~ i i l p - fostrail s xllii~nkt.
De 11 ade (j ~ I I I ~ L af I er fareii h e t och veten sl; ap lart kiiriii,z ~ r ~ l i g l i e t e n obeve.lcliga s veto till.
n1.h Iiasti.ga fnl1.- koli iiiii.igsiitopier.
» P5 Bröllop följer barnsöl iiiist)), hegngnade littei~~tijreii.
Lars Sa1vi.w det ypperliga tillfallet a t t ph Clas Clasoiis och Margareta, Doves bröllol~sdag l740 liillla ett föredrag o m bal-~~atippf ' ostraii ined ideer fr911 Locke.
Det ar mer o111 gossars &amp; n om flickors upptul~tan han talar, d &amp; liam förmanar: sLRr bnimeu till att tnln rent, Ntir cle 5 ' siiG, se ' ii blir försentn, - eller: DLK~ barmii ock eii vnc ' ker slöjd, I-Tvnrtill.
dess l-iug iir snarast b~jclu etc., Gossars rippfostrnii afser E. Eliliin (1s \ i (ll.yftiga.
r Uppfos- tr.ings1iii.a~ (1 7 k) liksoiii i~i.k.sr&amp;det Löveiit~jeliii i sitt tal o111 iippfostraii i loiigl.
Veteiiil; a~~saIra~leniie~i 171.Z.
Sa~iih allet sy lies sA,lecles likgiltigt för det l n h l i g a slaktets nppfostran, me11 mot denna 1ilrgiltigh.et föres i tidriingm och.
tidslxifter en liflig, fast fruktlös opposition.
r K m det val ~iindfly n &amp; go11 t~ii~lrnncle III ännislas ny piiiark- samhet r, slcrifves i)) Jourilal för all rniii~ila iippl.,ysn ingen och secl&amp;liia », B a t t fr~~ntiniiner lilzi, sorgfälligt I~öra iippfcistras soin lxul: ~i.ii~., el.lci.
amser: 111ni1 ileiri f611 vnrel.sei., sakta i \: ai; lcleii ~ i t m
Vicla.re fortsätta de i s m m a ämne: / so1 ?722.15 / ') " 2t.
?1: Jag Ast~indai- få veta af min k.
Moder de förniimsta styclren, hvarinecl en flicka uti sin uppvIixnings tid bör syssel~ät~tas.
, %; ~1.
' ?120d1 * @ 2: I De iiro åtslzilliga, som bör lampas efter ålderns tilltagniide: såsoin först, iir nödigt att lara henne lasa, slrrifva, riilraa och rita, seciaii a.llel.iancia slags söin, hvnribland rä.knas slat söm, markning, Marseille, sil+ssöm med allehanda cl~attering etc., lilssiledes att staz-ka, sticka och stoppa på många slags vis.
Sedan, nar åldren s&amp; tillnter, bör hon vänjas till att gå i visthus och lziill~re, ocl1 dela nt hvad soin, dageligen behöfves i hushållet; lära att lcolra, brygga, balra, br&amp;nna; i lika matto, att spinna bAde 1111, lin och bomull, att.
viifva .och sy kliider, med mei: n, som en god hnsh: lllerska val pryder.
Ou1 nu allt detta slrnll blifva val.
gjordt, till matmodreus hedei: och h s e t s SöïkoR: ing, s&amp; foi.cli-ni: visserliga hv: ~rt inAl för sig sin stora öfriii~g.
v So~zhrst) .ziu: Win k.
Moder nHmnde icke coefferc?, dansa och spela.
Stum och-e~z: Jag Ilar ii~n1i11 iclre tanlrt ckreïter, hurii vida en innn Iran yara belåten mecl en hinstru, soin söker sitt, nöje i s8d.ana .tidsför- drif.
Men det &amp; r mig ' nogsamt bekant, att när barnhopen ökas, &amp; r ingen, som later afspisa sig med dans och spel, i stal: l&amp; för föda och kliider.
Sol.27l~&amp;l ' .lr71.
: Men 0111 inodren sjalf icke förstår alla ofvariniiinilda stycken, huru skall hon d&amp; kunna lh-ri s h clotber diirnti?
Svirnaoc7mz: l Detta blir en svBr ornstiii~dighet.
lm,]: 1: iöi: t ii~Angen öm- sint moder Irlaga cliirölver, att h a r icke finnas några liiro-hus för unga fruntin.imei ..
niiclerligt, att ålde~doiiien taukt s&amp; litet på denna angeliigenheten, diii.
lilrv&amp;l förfarenheten visar, att en iing flicka.
behöfver ratt s&amp; sorgfiillig u ppfostran som en gosse.
Men jag tror, att lzlosti~en voro i fordoin.
tic1 det saiuma for de förra, som slroloi: 1111 Rro för de senare.
; Xon7zzrsirz~a: Det k m handa, att flickan afven iir af en); r och] mig natur, som.
iclre giirnn Ifiter styra sig, hvxci Sr d&amp; till att giii: n?
En inåste 1 första barndomen noga utröna, ' hvartill hon &amp; r böjder, och när så händer, at hon vill rasa, måste det heta kylas med kallt; jag menar, en sådan dotter bör icke f å annat till mat ' s, itn löppen mjölk utan grtidde, ägg utan gula, fisk utan ' högtkrgd- dade saucer, hafversop&amp;, ölostvassla och tunnt svagdricka, men inga- lunda villbråd, iigge-gulor och allehanda h&amp;kryddad mat, och aldra ininst vin, choclade, ostron, med hvad mera, som reta.r till okyskhet.
- - - so,zl&amp;2tst~2i~ ?z: ' Men det sjmes, som vore det infödt med.
flickor, att de gama vilja vara granna, htiru slrall en moder d&amp; förhiilla sig?
Svii~~noc7e~~a: Biist är att vända denna åtrån till något godt, i så måtto att hon gärna må få vara så grann hon vill, allenast hon pryder sig med sådant, som hon s; i&amp;lf tillverkat, såsom det tillförene varit brulreligt i Holland, då föräldrarna icke gåf ' vo sina döttrar annat, än tjänliga hvardagsklader; men de fingo själfva.
behalla all den grannl %t, som de hunno tillverka hela den tid, som de ~ ~ p p ~ a ~ t c!
iiti föïäldrarnes hus.
Detta lockar Gein både till flit, orntanka och stadighet.
- - - S5 l h g t de värcla c1aniern.a.
Den af clein iittalacle önslan, att flickskolor s l d l e finiias, up pre pi^ af flere ' författme.
D e t var först] not slutet rtf &amp; I: - huiidraclet, som de första flickpensioneriia.
upprättades i Stock- liolm.
Deras ändaii1fi3.
blef dock fr811 Börjaii a t t uppöfia ta1.2~11- gerna, frmslztad.sliic1e, musik, shii g ocli da~1.s.
Det mr ocl&amp;i,, som vi ss; lo, cle båda fniari1.a~ mening, att ege11.tlige1-1.
för detta ändai-n81 slc.-.nlle sl~olorii.n, b e h ö f ~ ~ a s.
Naknr.ligtvis v a r detta den vaiiliga &amp; sikten, ty de ensbildit skofiolorim littfvs i alla tider varit sa, so111 ci8llman.heteii velat 1112 ' deiii .. I en bok af l: 767 nied titel.11, » Gai11.la sa11.11.ing ' i~r i 11.y d r ä k t B säges det ock: d.
%Flickor fostre man upp, som stånd och värdighet anstår.
~Fliclror gagneligt ar att kunna med hiinderna sömina, lrnipla och virka.
» E1lic1cor prydes i lag att kunna behagligen siunga och dansa.
, Flickor stiinge inan ej från könets lofliga nojen.
D o. s. v. G
E~iskilda s1; riftställafre, soin clocl; sälied.igeii ej V L ~ I I O större synlpatier f ' ör sin meiiiiig, fordra däremot praktisla sko-.
lors iqyrattande för k \ 71111101 ' I en 1.758 ~~tkorniizeii broscl-igr ineci titel: i&gt; Tankar om sven- ska barnr, klagas öf~er, att ingeii anstalt äi gjord för a t t upp- fostra fickor, eliurn det %r en viktig mgelageiihet, och cle be- höfva nastm mera lära ä11 gossarlie, om de skola blifva h- s t h l i g a hiish&amp;ll.erslror.
De fördiirfvas ofta med klifs och grann- lat, vänjas vid stiUasittancle, lattja och fhfanga; oin cle ange- l ägiiaste husli&amp;llssysslor l i a f h de h a 2 p t ~ninsta begrepp, så a t t de ej en gi~1.g duga till pigor, an nG11,dre a t t blifva matmöchar; därför ser man ock de flesta pigor och hustrur i stächrna vara fr811 lmiclet, och 111aii vet lcnappt, hvart städeril.as clöttrar taga vägen.
Hvein väiitacie väl dessa Id.ae; oi-n.&amp;l fr&amp;n med: l.et af det ac1e.rtonde &amp; rl-iiiiidradet!
De äro märkliga nog, s&amp;som visande I-iur ii f~~f&amp;iigl.iglieteils anda reclan.
vid denna tid i städerna trängt ned i de cijnpa saiihäll.slagren.
Klagoin&amp;l.eii uti-n.yiuia i en fordran, a t t afgiftsfria skolor för flickor skulle i~pprättns, i Iivilka cle Irnnde f ' &amp; 1: ii.a en god liiisl-ii,ll~~.i~ig, clärtill slöjd och historia.
Nggot högre larclomsf ' orc1i.a1~.
fkmistalles i n De n y modiga finiltiinren eller Sophia och Belindas talilrespel« (1773).
1: feintio Ax, anser den ain.onyilin författi~riiiimn, » a t t m m1 yrkat p % iefor- mer i de högre lrvimiorii as uppfostrttii, nien utan resiiltat.
Nar de %tt lal ' c7i finnska, tror man det vara nog.
Den 1~1 ' 11iskapei.i airniiiides a t t s läsa romaner, som göra h,j ärtat velcligt, samt a t t höra ~Ukarleksdelilaratioi~.era.
Nyttig l~uiisliap för flickor vore, utom aUt soni 1~0r till hushållet, » att kiiima slwifi~a väl sitt mo clei.sm.&amp;l, historia, geografi och engelska.
Nu synes det », s äger föörfattnrii-iiiaa, P soni man 17ilie göra dem till gy cbeldoclcor för ' att roa, ii~anspersoner, meii icke för a t t göm dem värdiga (' leras vöi~cii~il~i~.
.Dessa ord för1; liiigacle dock ohörda.
%Att Icinima litet slaifba, nigot läsa, prata frans y ska, dansa, Iräniiq paryrer .och vissa artigheter il.etta inl~egripes i cleiiiis tidens förnäinsta uppfostran för ett ungt fraiitirniiier, som skall ut i världen, sagrer äniiu 1781 en författare i)) Pnuiti~~~~~iersportfö~jen,.
Tanken p&amp; lärda sliolor för fru11.timiner ' gick ej in i f6re- sta1Sniiigen.
F ö ~ s t och främst alf den orsaken, a t t inga af dem,)),.
som öiislmde eii höjd l&lt;viii~~obil.dn.ing, roro viiiine~: af cleii gamla skolan, mecl dess iitesl~itaiicle klassisk-teol.ogiska bildniiig.
Stri- den mot det lärda pedanteri., som i flera årI1uiidraclen Ilade florerat, hade tagit sin bo j an.
Deltakarlie i stdeii.
förfHirtade deii.
satsen.
: niinska cle larda apparaterim, s1ci: if p&amp; i~ioclersmålet, si, I C U I T ock I ~ ~ k ~ i l i ~ i ~ r cli: aga n i % nytta af veteiisliaper~m, Iivilket.
skall läiida bkcle dem och smnliallet till godo.
I Salvii » Lärda Tidningars för 1754 iipi) triider en iiisän - cIa,riim R, som kalllax sig Narta Fj 01.l.a.
My cket m8; j ligt clölj er sig bal&lt;om clemia si.gii~~tw en mnii1i.g författare.
I astikelii föres krig mot latinet.
Marta F,jollu tycker, a t t nar öfierflöcls- förorciiiing~ti: utfardas, s % I&lt;~~ii.de de af~: en iitf&amp;rclau mot- de iiikngi fräiniiimcle språken, eiikmiieligen ' latinet.
- » Tank »,, slzrifver hon, » om alla liirdas arbeten lroiiimo oss i hander p&amp; modersrnålet, hvad fägnad och nytha slc.ulle det icke skaffa iifven hos oss.
Det .lilla jag lart af min herres liirda tidningar vill jag icke mistat för al1 den peppar, som i Arboga finns, eliur~i de iiro nog svåra att f&amp; nigot godt utur för den, som iclre liar nyclcelen till förstaendet (d. v. s. iclre Iran latin.).
Dock om ett fruntimmer] can göra sig nöje och nytta af korta utdrag, himi mycket inef af arbeten i sitt vidstr8clrtare begrepp.
Vårt förnuft torde dirigenom s&amp; skiirpas, att vi ntan shdeles tidspillan eller kostnad, 1ci.incle finna d&amp;rskayen af en hop lappri, som vi nu hålla för högniAlssdrer.
At- wiustone förestliller jag mig, att våra samrnanlromster d&amp; kiinde för- nöjligare och gagneligare aflöpa an att intrycka i livar ocli en de n p s t e moden af inat, Idiider och inöbles, som ofta göra våra man- folk till norska öfverryinmare.
-- - - J a g kan aldrig tro, ehuru jag hörde språlcas, att vå.~: a herrar liirde frukta, det de, ifall veten- slraperna skulle komina u t pk svenslca, torde f % oss till rnedtzflare af den heder och anseende, som de iiu orubbadt besitta,, s i att vi skiille öf vergi fva våra l~virinoslöjc1er ocli triida så snart i lratedreu soin de, eller och att de ntan dessa filconalöf skiille bli för mycket.
blottade, d i det h a d e bli nllniBnt lciindt, att deras 1iii.da heinliglieter ej iiro större, Bn att de lciirina begrips af det svagare Iröiiet);.
- - - a Sti: iclsiiiiuiet vid flickors uppfostran iiil der 1.700-tdet ~ r w: sttlecles: skola fliclionia iil,pfostras för Ii~ishallet eller för sa.i.oii- gen?
Uiider sextoiil~iiiiclratalet är det kiiappt aii.dm an 1iög.aclel.n~ clöttrar, som, j aliite siii luisliga ii~q~fostraii, lara brailera, sj iiliga,.
danse ocli ' tala sl~rå~k, dessa, salo~igsdaineiis s&amp;soin oiimlsäïliga ansedda ~jusningsmeclel.
Meii med de sociala äiidriiigma mot detta sekels slint säiilcte sig strecket för dessa förm&amp;iier.
Vid denna tid slirif %er t.
ex. en frii Ihistina Hagerstieima, att hos.
henne uppfostras en flicka af.
acllig börd, som mot all vma,.
eldigt sin fars ö~iska~i, ej f&amp;r lära spr&amp;lc eller spela och cla11.sn.
, soin kallas Under 1700-talet h u?
s dema kviii1ig.a kon stprod~ikt en fiillandad världsdam, i alla sni~xl~~ällslrre tsar, som gj or de min.- sta sti~språk p&amp; bilcliii11.g.
Detta, nya sakf ' örl~i.Alla~icle var l$ sätt och vis en utyxliliiig.
Kvinnan skulle vara inai1ilei-i.s sallslcap ocli deltaga i 1iam.s nöjen.
Hon sliulle ej afstangas, som fordom skett, och endast vid högtidliga fester blan.da sig i ~-näiiiieiis 3.ag.
Hon 1&lt;.u11.de verlia förmildraiide pi % sederiia, afstandet ldef ej s&amp; stort: niellan maii och Iliistru so111 föriit.
Man behöher endast kasta e11 l~liclr p&amp; 16- och l y-talets l~~~in.~iol~o~~res~~oi~c~e~iter för att se hiu-ii iiiy cket elegantare och ledigare de senare s1ii: ifva an de farra till följd af en.
bättre uizclervisiiiii.g.
Men n&amp;got 11.ytt godt vinnes sälla~i.
iitaii &amp; en cld: \ - isa for- lnsteil af 118got ganinialt goclt.
Sexto~iliiinclrataI.ets mat~oiioi.
- \ roro visserligen råa och oliuiii~.ig+, men.
de Iseliä~sl~ade sin vä~lcl ' - hushkllet, och utöfhde en stor, kf inga hinder hwic] eii prali- tisli: verksamhet.
Mecl saloi~gs~ipl~fost~an.
följde nog 115, iizhget 1iA.U en iii- s l ~ ï ~ ~ ~ l i c detta n i ~ ~ aibetso~iiï8cle.
g Eli veld igt iippfosi; ïacl kvii-im far ej alltid lika Iiurtigt f r h i gkrcl till g t c l, revideras raken- skaperiia, h&amp;ller räfst ined in.spektorer och c h j or, visiterax vist- hiis och lndng&amp;rcktr.
Liladedes innebar denna sdó~igsiq~pfostïan .. en fara, 1ivai.s verkningar vi aimu s p k e, a t t föry tljga det l~.vinliga.
] .y niiet och öka dess ~ijtit~~ii-i.gslystiiacl.
Detta tti~ilite man dock iniiidre på än pk den.
hela sa~n- hallet l~eharslimde flärden och fkfäligaii, som så betäiildigt, slialle Iiafva iitvecklats hos kvinnorna iilicler 1.700-talet.
Det är en S V &amp; ~ frkga.