Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Tinglöfs efterlemnade egendom skulle förhållas, samt icke visadt blifvit att förordnandet, på sätt i stämningen blifvit ifrågasatt, omfattade annan egendom, än den Tinglöf egt lagligen bortgifva, blefve Advokatfiskals-embetets påstående, att Inga Catharina Tinglöfs qvarlåtenskap, eller någon del deraf, måtte såsom dana-arf Kongl. Maj:t och Kronan tillerkännas, ogilladt; att Kongl. Maj:ts och Rikets Svea Hof-rätt, uppå Kammar-advokatfiskals-embetets derstädes fullföljda talan, genom dom den 31 Januari 1855 förklarat att ehuru bemälde vittnen på sin ed tagit, att jungfru Tinglöf den 1 April 1845 i vittnens närvaro med sundt och fullt förstånd och af fri vilja, rörande huru med hennes egendom efter hennes död skulle förhållas, haft så beskaffadt förklarande som ofvan förmäldt vore, likväl och som icke utredt vore att jungfru
Tinglöf dervid för vittnena, som icke varit särskildt tillkallade för att bevittna något testamente, tillkännagifvit, att hon med de sålunda om hennes qvarlåtenskap fällda yttranden, hvilka, efter hvad vittnesmålen föranledde, tillkommit endast under samtal med ena vittnet och till en del såsom svar på af samma vittne framställda frågor, haft för afsigt att uttrycka sin yttersta vilja samt vid sådant förhållande nämnde yttrande icke kunde tillerkännas verkan af ett i laga ordning upprättadt testamente, blefve, med ändring af Rådstufvu-rättens utslag, Advokatfiskals-embetets å Kongl. Maj:ts och Kronans vägnar instämde talan på det sätt bifallen, att jungfru Tinglöfs omförmälde af hustru Grahn, enkan Råstedt och pigan Malmström omvittnade förordnande förklarades icke utgöra hinder för Kongl.
Majit och Kronan att af jungfru
Tinglöfs efterlemnade tillgångar, såsom dana-arf, komma i besittning; hvilket beslut Kongl.
Majit, efter det Nyköpings fattigvårds-direktion deruti sökt ändring, genom högstberörde den 11 November nästlidne år meddelade dom i nåder gillat och fastställt.
På sätt motionären uppgifvit, hafva väl Rikets Ständer vid flera föregående tillfällen funnit godt efterskänka Kronans rätt till dana-arfsmedel till förmån dels för enskilde personer, som derå framställt på billighetsskäl grundade anspråk, och dels för fattigvårds-inrättningar eller andra välgörenhets-anstalter; dock hafva, 12 Slals-Ulskotlels Utlåtande N:o St. äfven i det sednare fallet, särskilda bevekande omständigheter vanligen förekommit, hvilka föranledt de af Rikets Ständer derom meddeldta beslut.
Sålunda har eftergift i fråga om dana-arf egt rum uti sådana fall, då antingen den aflidne njutit understöd af fattigvårdsförsörjningen inom det samhälle, sorn sedermera begärt komma i besittning af arfsmédlen, eller då, till följd af inträffade farsoter eller andra tillfälliga förhållanden, fattigvården inom den kommun den aflidne tillhört, varit mer än vanligt betungande, eller medlen varit afsedde till inrättande af nya eller utvidgande af redan befintliga anstalter för de fattiges vårdande o. s. v., hvarförutan Rikets Ständer vid några tillfällen, med uttryckligen fästad t afseende å beloppens obetydlighet, lemnat sitt bifall till de i sådant hänseende gjorda framställningar.
Men deremot har Utskottet ej kunnat inhemta, att dana-arf till större eller mindre belopp blifvit efterskänkta i sådana fall som det nu förevarande, då medlen äro begärda till förmån för ett samhälles fattigvård i allmänhet, utan att några särskilda bevekande omständigheter kunnat anföras till stöd för det väckta anspråket, genom hvars godkännande det icke heller kan antagas, att någon egentlig förmån skulle tillskyndas de fattiga, men endast att kostnaden för fattigvården blefve för kommunen något förminskad.
På grund häraf finner Utskottet sig således föranlåtet hemställa att ifrågavarande motion icke må till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda.
Stockholm den *2C
Mars 1857.
Reservation; af Prosten Arosenius samt Herrar Falhem och Ericsson.
STOCKHOLM, typografiska före.yingens boktryckeri, 1857. Ståts-Utskottets Utlåtande JW 52. i M 52.
Ank. till Eip.-Utsk. den 27 Mars *857, kl. 1 •. ra.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj.ls Nådiga Proposition, i fråga om anslag till upprätthållande af den Arméens Pensions-Kassa åliggande pensionering. (U. A.) Sedan Direktionen för Arméens pensions-kassa, efter det nämnda kassas räkenskaper för år 1855 blifvit afslutade, uti underdånig skrifvelse den 8 näsllidne Januari anmält, hurusom nyssnämnda års bokslut utvisade, att pensions-kassans utgifter öfverstigit dess inkomster med 46,123 R:dr 39 sk. 10 r:sl. banko eller med 10,123 R:dr 39 sk. 10 r:st. utöfver det för samma år af Riket» Ständer tillbetäckande af så beskaffad brist anvisade anslag af 36,000 R:dr; alt, då vid pensions- regleringen i Mars månad sistlidet år pensions-ulgiflen stigit med omkring 10,000
R:dr sedan föregående årets reglering, följaktligen och med antagande af lika inkomster, bristen för år 1856 skulle komma att uppgå till omkring 57,000 R:dr banko, Direktionen, enär afgång och tillkomst bland pensionärerna efter Mars månad sistlidet år varit i det närmaste lika, ansett ifrågavarande anslag behöfva till sistnämnda summa förhöjas, oaktadt
Direktionen icke tagit i betraktande det inflytande, Kongl. Maj:ls lill Rikets
Ständer gjorda framställning om förhöjning af löner och pensioner för Arméen» befäl möjligen kunde komma alt medföra på afgången bland pensions-kassans i tjenst varande delegare, af hvilka många dels redan uppnått, dels voro nära alt uppnå den för pensions erhållande bestämda ålder och tjenstetid; alf, då Rikets Ständer vid förra Riksdagen för ifrågavarande ändamål anslagit endast 36,000 R:dr banko, dervid jemväl tagits i beräkning den förhöjning i vederlaget för rusthålls—afgifterna, som, efter verkställd undersökning, skulle tillfalla Wadstena krigsmanshus-kassa och således äfven till en del komma Arméens pensions-kassa tillgodo, hvilken ytterligare inkomst för åren 1852, 1853 och 1854, Bih. till R.
Fröt. 1856 <5i 1857. 4 Sami. 1 Afd. 22 Haft. 1 Slals-Utskoltets Utlåtande M SÖ. beräknad att uppgå (ill 7,020 R:dr ärligen, af Rikets Ständer anvisades a(l betacka den då kandi lill 20,234 R:dr 43 sk. 2 r:st. samma mynt belöpande brist för året 1832, utöfver dåvarande fyllnads-anslaget 22,000 R:dr, men att någon sådan förhöjning ännu icke kommit pensions-kassan tillgodo; ali deremot sedermera, enligt afslulade räkenskaper, enahanda brist för år 1833 befunnits ulgöra 13,359 R:dr 2 sk. O r:st. och för år 1834 14,134 R:dr 4 för hvilka brister några medel icke blifvit anvisade, enär Rikets Ständer, ehuru antagande alt bebofvet under närmaste framtiden kundo blifva enahanda, sorn det under år 1852 varit, likväl förordna!, att anslaget först efter den nya Stals—reglering c n s början med år 1855 skulle till del förhöjda beloppet utgå; och alt bristen Utöfver de beviljade årliga fyllnads-anslagen således utgjorde för åren 1852, 1855 och 1834 tillhopa 49,908 R:dr 4 sk. 2 r:sl. och inberäknadt enahanda brist för år 1855; 60,031 R:dr 44 sk. banko, hvilken summa likväl kommo att minskas »ned det belopp, hvarmed pensions kassans andel uti ofvanomförmälda förhöjning af vederlaget för rusthålls—afgiftcrna kunde komma att, efter verkställd utredning, för dessa fyra år uppgå, samt Direktionen af dessa skäl i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t matte hos Rikets Ständer göra Nådig framställning dels om anvisande af erforderliga medel för betäckande så väl af den för åren 1852 —1855 uppkomma brist af 60,031 R:dr 44 sk. banko, sedan derifrån afgått den pensionskassan tillkommande förhöjning af vederlaget för rusthålls-afgifterna för samma år, som ock af den för åren 1856 och 1857 utöfver de för hvartdera af dessa trunne år vid förra Riksdagen beviljade 36,000 R:dr banko möjligen uppkommande brist, dels ock att ifrågavarande Stöts—bidrag fortfarande måtte af Rikets Ständer beviljas, dock med den förändring alt detsamma antingen bestämdes alt utgå såsom förslagsanslag eller ock förhöjdes lill det belopp, hvarmed pensions-kassans utgifter för år 4856 beräknats öfverstiga inkomsterna, eller till 57,000 R:dr samma mynt; så bar Kongl. Maj:t, sedan pensions-kassans
Direktion jemväl fästat uppmärksamhet å det för pensions-anstalten menliga förhållande, sorn uppkommit af det vid ifrågavarande anslag hittills fästade vilkor, att behofvet deraf med afslutade räkenskaper skall styrkas, innan beloppet till pensions-kassan utbetales, hvarigenom inträffat, att medlen ulbekommits försl inpå andra året, efter det års slut, för hvars utgifter de skola användas, och pensions-kassan i följd deraf nödgats att under liden anskaffa medlen antingen genom upplåning eller genom indragning af utgifna lån, uti en deri 17 i samma månad i Nador aflålen Nådig Proposition, som till Slats-Utskotlet blifvit fran samtlige Riks-stånden remitterad, fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på denna för Arméen vigtiga angelägenhet samt föreslagit de åtgärder, som för denna frågas ordnande ansetts af behofvet påkallade.
I sådant afseende har Kongl. Maj:t till en början erinrat om förhållandet med de «f Rikets Ständer vid de sistförflutna Riksdagarne beviljade bidrag lill Arméens pensions-kassa och i sammanhang dermed upplyst i hvad mån dessa bidrag, med Stals-Vlskottets Utlåtande M 82. 5 iakttagande af de utaf Rikets Ständer dervid fästade vilkor, kunnat för det åäyftäde ändamålet användas.
Härvid förekommer, alt Rikets Ständer, uppå Kongl.
Majrfs framställningar om pensions-kassans behof af understöd från Statsverket lill pettsioneringens upprätthållande, anvisat följande anslag eller kreditiv, nemligen: vid 18-47 och 1848 årens Riksdag: 22,000
R:dr årligen under åren 1849, 1850 och 1851; vid 1850 och 1851 årens Riksdag, likaledes 22,000 R:dr årligen, under åren 1852, 1855 och 1854, samt vid sednaste Riksdag 36,000
R:dr årligen under åren 1855, 1856 och 1857; hvarjemte Rikets Ständer, i afseende å den i pensions-kassans inkomster år 1852 utöfver kreditiv-summan för sistnämnde är vppade och hos Rikets Ständer anmäld» brist, 20,234 R:dr 45 sk. 2 r:st., förklarat något särskildt anslag dertill icke vara erforderligt, enär Rikets Ständer tillika beslutat, alt Wadstena Krigsmanshus*tass# lör åren 1852, 1853 och 1854 skulle undfå lörhöjdt vederlag för de till Statsverket indragna rusthålls-afgiftei na, samt denna ersättning, elnna icke till fullo bestämd, blifvit af Kongl. Krigs-kollegium beräknad att årligen utgöra 53,900 R:dr, i stället för dess nuvarande belopp, 42,200 R:dr, så att tillök ningen uppginge till 11,700 R:dr, deraf Arméens pensions-kassa tillkomme ?‘delar med 7,020 R:dr ärligen, eller sammanlagdt för berörda tre år, 21,060 R:dr, hvilket belopp öfversköte lörenämnda brist; och att, hvad åter anginge den af Kongl.
Majit nödig ansedda förhöjningen af kreditiv-summan under då ifrågavarande StaIsrcglerings-period till högst 43,000
R:dr banko årligen, Rikets Ständer, enär behöfva! under den närmaste framtiden förmodats blifva enahanda, som det under år 1852 varit, ansago kreditivet böra i förhållande derefter förböjas, dock med iakttaget afdrag från nyssberörda summa af ofvanomförmälda, pensions-kassan tillkommande andel i ersättningen för rusthålls-afgiflerna, i följd hvaraf kreditivet för denna lid bestämdes till högst 36,000 R:dr banko årligen.
Enligt den Nådiga Propositionen, hade af det vid 1847 och 1848 årens Riksdag anvisade kreditiv, 22,000 R:dr årligen under Irenne år, eller tillhopa 66.000
R:dr banko, endast ett belopp af 8,937 R‘dr 6 sk. 3 rist. för är 1851 behöft användas till betäckande af den under berörda tidrymd uppkomna brist i pensions-kassans inkomster, hvadan, å dessa Irenne årens kreditiv, 57,062 R:dr 41 sk 9 r:st. samma mynt blifvit Statsverket besparade.
Deremot hade, under åren 1852, 1853, 1854 och 1855, de anvisade krediliven till sina bela belopp behöft anlitas, och hade således utgått för de förstnämnda tre åren 66,000 Björ och för år 1855 det förböjda kreditivet 56,000 R:dr eller sammanlagdt för alla fyra åren 102.000
Hvad åter beträffade den vid förra Riksdagen anmälda särskilda brist för år 1852 utöfver kreditiv-summan, hvilken brist, på sätt redan omförmäldt är, utgjort 20,234 R:dr 45 sk. 2 r:st„ bade de af Rikets Ständer tilt fyllande deraf afsedda medel, eljer förhöjda vederlaget för de till Wadstena $rig&^ 4 Slals-Ulthollels Utlåtande M 58. manshuskassa förut ingående, men till Stafs-verket numera indragna rustbålls-afgifterna, deraf Arméens pensions-kassa borde åtnjuta ?:delar, hittills ocb under förväntan på den med vidlyftiga omgångar ocb mycket besvär förenade utredningen af denna vederlags-förhöjnings verkliga belopp, icke kommit Arméens pensions-kassa tillgodo; men dånumera blifvit utredt, att vederlags-förböjningen i Stats-ersältningsanslagen för rusthålls—afgiflerna åren 1852, 1853 och 1854 skulle tillhopa utgöra 25,277 R:dr 2 sk. 2 r:st banko, hvaraf ?:delar eller 15,166 R:dr 10 sk. 11 r:st tillkomme Arméens pensions-kassa, återstode af förenämnde brislsnmma 20,234 R:dr 45 sk. 2 r:st endast 5,068 R:dr 34 sk. 3 r:st, till betäckande hvaraf den af Rikets Ständers påräknade tillgång icke vore tillfyllestgörande.
För den efter år 1855 tilländalupna tiden bade kreditiven ännu icke kunnat anlitas, enär sådant, enligt Rikets Ständers förordnande, berodde af tiden,'då pensions-kassans års-iäkenskaper hunne afslutas; varande dock med nästan fullkomlig visshet förutsedt, att kreditiven ej ens blefve för ändamålet tillräckliga.
På grund af dessa förhållanden och vid öfvervägande af hvad Direktionen öfver Arméens pensions-kassa anmält, angående kassans behof af understöd från Statsverket i och för pensioneringens upprätthållande, samt då skäligen icke kunde ifrågasättas, hvarken att de för särskilda pensionsklasserna nu bestämda pensionsbelopp skulle förminskas, helst Kongl. Maj:t, uti Dess Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, framställt den af flere orsaker påkallade nödvändigheten af pensionernas förhöjning, ej heller att, för möjligheten att bibehålla nuvarande pensionsstater, Arméens befäl skulle med ökade afgifter lill pensions-kassan betungas, har Kongl. Maj:t föreslagit Rikets Ständer att, till förmån för Arméens pensionering enligt nu fastställda grunder, bevilja följande anslag eller kreditiv, nemligen: l:o Anslag till fyllande af den i pensions-kassans inkomster för år 1852 utöfver kreditiv-suuiman yppade och redan vid sistförflutna
Riksdag anmälda brist 20,234 R:dr 45 sk. 2 rist banko, för så vidt berörde belopp icke betäckes genom de af Rikets Ständer derför påräknade medel, nemligen Arméens pensions-kassa för åren 1852, 1855 och 1854 tillkommande andel i del af Rikets Ständer då jemväl beslutade. förhöjda vederlaget för de till Statsverket indragna rusthålls—afgiftérna; i följd hvaraf, och med antagande att denna pensions-kassans andel, enligt hvad ofvan berördt är utgörande 15,166 R:dr 10 sk. 11 r:st banko, uppå skeende re qvisition från Riksgälds kontoret, utfaller, endast skilnaden emellan ofvan nämnde tvenne summor, eller 5.068 R:dr 34 , sk 3 r:st banko, motsvarande 7,603 R:dr 7 öre Riksmynt, behölde anvisas; ' 2:o.
Anslag till betäckande af de i samma kassas'inkomster för åren 1853 och 1854 utöfver kreditiv-summan uppkomna brister, eller för det förra året 15,559 R:dr 2 sk. 6 r:st banko eller 23,508 ,R:dr 58 öre Riksmynt, och för det sednare 14,134 R:dr 4 sk. 6 r:st banko ejler 21,201 R:dr 14 öre Riksmynt, således tilli Slals-Ulskotlels Uclåtande Jti 32. hopa för begge åren 29,67.3
R:dr 7 sk. banko eller 44,609 R.dr 72 öre Riksmynt; 3:o.
Anslag till ersättande af enahanda för år 1865 nu kända bristen, 10,123 R:dr 39 sk. 10 r:st banko, eller 15,185 R:dr 74 % öre Riksmynt, bvareihotdet för samma år Arméens pensions-kassa framdeles möjligen tillkommande förhöjda vederlag för rusthålls-afgiftern;) borde till Riksgälds kontoret allemnas; 4:o.
Tillökning för åren 1856 och 1857 med 21,000 R:dr banko eller 31,500 R:dr Riksmynt årligen i del vid förra Riksdagen åt pensions-kassan ärligen under Irenne år beviljade kreditiv 56,000 R:dr banko, att i mån af behof anlitas, med skyldighet för pensions-kassan att till
Riksgiilds-kontoret afstå nyssnämnde för hvarldera af dessa år belöpande vederlags-förhöjning; och 5:o.
Med samma skyldighet, för åren 1858, 1859 och 1860, ett nytt kreditiv af 57,000 R:dr b:ko eller 85,500 R:dr Riksmynt årligen, att på Riksgäldskontoret anvisas, derest icke Rikets Ständer skulle linna lämpligare att låta nuvarande Statsbidraget 36.000
R:dr banko eller 54,000 R:dr Riksmynt blifva oförändradt, dock med den skilnad, att detsamma bestämmes såsom förslag-anslag.
Slutligen och i anledning al de genom
Direktionen öfver pensions-kassan anmälda olägenheter för pensions-inrällningen, som uppkomme från det vid do beviljade Statsbidragen hittills fästade vilkor, alt behofvet deraf skall med alslutade räkenskaper styrkas, innan medlen få till pensions-kassan utbetalas, liar Kongl.
M»j:t begärt det Rikets Ständer måtte medgifva, att de anslag, som för åren från och med år 1856 aningen redan blifvit beviljade eller kunde komma att beviljas, mätte, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad Direktionen anhållit, hädanefter få utbetalas i början af det är, hvars utgifter anslaget vore alsedt att betacka, eller åtminstone qvartalsvis under samma år, allt med förbindelse för Direktionen att. så snart årets räkenskaper blifvit alslutade, hos Rikets Ständers fullmäktige i Riksgälds-kontoret behörigen ådagalägga, om hela anslaget eller huru stor del deraf varit för ändamålet behölligt, samt då, i händelse det erhållna boloppet icke åtgått, öfverskotlet återlemna.
Genom den i högstberörde Nådiga Proposition lemnade utredning öfver förhål* landet med Arntéens pensions-kassa finner Utskottet ådagulagdt, att nämnda kassa under nuvarande förhållanden icke ksn uppfylla sin bestämmelse att pensionera Arméens äldre befäl, så vida icke verksamma åtgärder vidtagas till densammas understödjande.
Rikets Ständer hafva ock, genom föregående beslut, visat sin benägenhet att bidraga lill upprätthållande af den kassan åliggande pensionering medelst beviljande af dertill erforderliga medel.
Men om, å ena sidan, Staten i viss mån är skyldig tillse att det med pensions-kassan afsedda ändamål icke förfelas, och Statsverket i sådant afseende redan måst vidkännas icke obetydliga uppotfringar, lärer väl, i andra sidan, Staten äfven vara berättigad att, vid medels anvisande för ifrå-s « Slals-Ulshollels Utlåtande JM 32. gavarande pensionering, bestämma sådana vilkor, som, åtminstone i någon mån, må anses kunna bidraga till betryggande af kassans fortfarande verksamhet och bestånd.
Ett förhållande, som ofta föranlett till anmärkningar och på hvilket jemväl Rikets Ständers Revisorer, såsom i Stats-Utskottets Utlåtande JVS i 8 § 38 jemväl omförmäles, lastat särskild Uppmärksamhet, enär det ansetts ega menligt inflytande på kassans tillgångar, är den rättighet som blifvit militäre embetsman medgifven, att, på samma gång de uppbära lön för civil tjenst eller åtnjuta underhåll från Allmänna Indragnings-staten, äfven uppbära pension från Arméens pensions-kassa.
Delar man den åsigt, sorn afven vinner stöd af det för berörda kassa gällande Reglemente, att pensioneringen hufvudsakligen bör alse att lemna ett tarfligt underhåll ät den ur tjenst afgångne embets- och ijenslemannen, så att denne i en mera framskriden ålder, då krafterna aftaga, icke råkar i nöd och bekymmer för sitt lifsuppehälle, måste man erkänna olämpligheten deraf, att en dylik tillåtelse eger rum.
Ännu mera betänkligt förekommer detta förhållande, då erfarenheten visar, att en slik förmån jemväl förunnas de militärer, sorn, efter erhållen pension ur Arméens pensions-kassa, antingen erhållit höga och väl lönade civila tjänster eller ock, efter afskedslagandet från sistnämnda beställningar, med höga pensioner på Rikets Allmänna Indragnings-stat förflyttas, och hvilka således minst kunna anses vara i behof af understöd från en pensions-anstalt, hvars tillgångar allt mer och mer blifva otillräckliga för dermed afsedda ändamål.
Utskottet, som jemväl erfarit att dylik förmån icke är medgifven delegare i Civil-statens pensions-inrätlniug, har derföre trott någon åtgärd böra vidtagas till afhjelpande af det missförhållande som sålunda eger rum i afseende å Arméens pensionering och som onekligen ofördelaktigt inverkar på pensions-kassans ställning; Och då detta ändamål, enligt Utskottets tanke, lämpligast torde kunna vinnas derigenom, att, vid beviljandet af de bidrag, som nu blifvit af Kongl. Maj:t för Arméens pensions-kassa ifrågasatte och hvilkas anvisande Utskottet ansett sig höra tillstyrka, Rikets Ständer fästa vissa vilkor för de äskade anslagens åtnjutande, har Utskottet, i öfverensstämmelse med dess här ofvan yttrade asigfer, trott sig böra hemställa, alt Rikets Ständer, för sin del, besluta, alt delegare i Arméens pensions-kassa, som hädanefter erhåller civil eller annan tjenst med aflöning på Rikets stat, eller uppföres på Allmänna Indragningsstaten. eller på annat sätt af Staten pensioneras, icke är berättigad att, så länge han innehar sådana aflönings- eller pensions-förmåner, som uppgå till Tre tusen Riksdaler Riksmynt, åtnjuta den honom i Arméens pensions-kassa tillkommande pension; deras rätt likväl oförkränkt, hvilka redan innehafva pension i nämnde kassa och, såsom nu anställde i civil tjenst, framdeles kunna tillträda pensiop, å Allmänna Indragnings-staten.
Stals-Utskollels Utlåtande JU S2.
Hvad iiu vidkommer Kongl. Majlis
Nådiga framställning om anvisande af medel till betackande af den i Arméens pensions-kassa befintliga brist för åren 4852—1855, och hvarom vidare förmäles uti 1 :sla, 2:dra och 3:dje mom. af högst— berörda, bär ofvan intagna Nådiga Proposition; så har Utskottet, under förutsättning alt Rikets Ständer godkänna Utskottets i föregående punkt framställda förslag, ansett sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer malte bifalla hvad Kongl. Maj:t så i ena som andra hänseendet behagat äska och föreslå, likasom Utskottet, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts i 4:de mom. gjorda begäran, hemställer, att för åren 1856 och 1857 en årlig tillökning af 21,000 R:dr banko eller 51,500 R:dr Riksmynt må beviljas i det vid förra Riksdagen Al pensions-kassan årligen under trenno år beviljade kreditiv af 36,000 R:dr banko, all i mån af behof anlitas, med skyldighet för pensions-kassan att lill Riksgälds-kontoret afstå det pen sions-kassan för hvartdera af dessa år tillkommande förhöjda vederlag för de till Statsverket indragna rusthålls—afgifterna.
Beträffande dernäst Kongl. Majus alternativt framställda förslag, att för nästa Slatsreglerings-period, eller åren 1858, 1859 och 1860, antingen ett nytt kreditiv af 57,000 R:dr banko eller 85,500 R:dr Riksmynt måtte å Riksgälds-kontoret anvisas, eller, derest sådant icke funnes lämpligt, det nuvarande Statsbidraget, 36,000 R:dr banko eller 54,000 R:dr Riksmynt, blefve oförändrad t, med den skilnad likväl, alt detsamma skulle erhålla egenskapen af förslags-anslag, har Utskottet, då, enligt uppgjorda kalkyler, kassans utgifter beräknats komma att uppgå till förstnämnda belopp, funnit det först framställda alternativet företrädesvis böra antagas, hvadan Utskottet tillstyrker, alt Rikets Ständer, i öfverensstämmelse härmed, för pensioneringens upprätthållande under åren 1858, 1859 och 1860, för hvartdera af berörda år å Riksgälds-kontoret anvisa ett kreditiv af 57,000 R:dr banko eller 85,500 R:dr Riksmynt, med skyldighet för pen sions—k assa ri att lill Riksgälds-kontoret afstå det kassan för hvartdera af dessa tre år tillkommande förhöjda vederlag för de till Statsverket indragna rusthålls-afgifterna.
Slutligen och då det visat sig att olägenheter för pensions-inrättningen uppkommit af den utaf Rikets Ständer förut meddelade föreskrift att Stats-bidragen icke få till kassan utbetalas, förr än behofvet deraf blifvit med afslutade räkenskaper styrkt, får Utskottet i så måtto understödja Kongl.
Maj:Is i berörda hänseende gjorda Nådiga framställning, att Utskottet hemställer, det Rikets Ständer medgifva, att de anslag, som för åren från och med 1856 redan blifvit beviljade eller nu komma att beviljas, må Slals-Ulsltotlels Utlåtande M 52. få, så vidt de ej förut äro utbetald te, qvartalsvis utbetalas, dock med förbindelse för kassans