Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nådig befallning att i ämnet afgifva lind. utlåtande, har, till följd deraf, under deri i i October 183y andragit: att då, enligt det af hemmans-egarne i Heds och Gunnilbo socknar åberopade Kongl. Bref af år 1680, rörande dessa socknars befrielse från dagsverkens utgörande till Kungsör eller till ängsbergning på ön vid Köping, denna befrielse icke medgifvits derföre, att hemmanen vore inom Bergslag belägne och egde njuta Bergslags frihe - Stats-Utskottets Utlåtande, JV:o i55. ter, utan på den grund, att dem folie alltför tungt att antaga sig den påbjudne ängsbergniugen, enär de vore öfverlastade med arbete, koblningar oell körslor till bergverkens underhållande och fördrifvande, omförmälde Kongl. Bref, efter Kammar-Collegii tanka, icke innefattade något nytt stöd för berörde socknars talan i mälet; att, ehuru af deri i Collegii archiv anställde noggranna utredning, angående förhållandet nied nämnde bergslags-ort sedan äldre tider tillbaka, icke kunnat inhemtas, när Bed och Gunnilbo socknar öfvergå» till bergslags-natur, fastän upplyst blifvit, att under åren 1608 till och med 1619 tack jerns-blåsning verkligen utöfvats och tiondetackjern utgjorts af åtskillige hemman i Gunnilbo socken, hvilken tillverkning emedlertid svntes der sedermera hafva upphört, likväl och enär genom berörde utredning blifvit ådagalagdt, att hemmanen i Gunnilbo och Heds socknar fått åtnjuta befrielse frän eller lindring uti de dem af ålder åsatte räntor, dels i stöd af tack jerns-bläsniugen och ernof skyldighet att den uppehålla, dels derföre, att de med kohlningoch körslor samt andra tjenstbarheter betjeriade de i orten varande, kronan den tiden tillhörige bruk och bergverk, men nu styrkt vore, att under snast förflutne tid af nära 200 år tackjerusbläsning icke egt rum eller tionde-tack jern blifvit utgjordt inom Gunnilbo socken, samt att inom Heds socken äter under ingen tidpunkt sådan blåsning är vorden verkställd eller tioride-tackjern crlagdt, och Kronan jemväl längesedan upphört att ega och drifva bruk eller bergverk inom denna bergslagsort ; så och emedan icke eller visas kunnat, att de tjenstbarheter, Kronan under sitt egovälde innehaft, blifvit ät de enskilde Bruksegarne vid egendomarnas upplåtande med Kronans rätt afstådde, kunde Kammar-Collegium, sedan vid nu verkställde undersökning blifvit upplyst, att icke eller hädanefter tackjerusbläsning inom dessa begge socknar kunde ega rum, icke för sin del biträda den af Bergs-Collegium om Bergslags-privi legiernas fortfarande bestånd för Gunnilbo och Heds socknar yttrade åsigt,
utan deremot i underdånighet tillstyrkt, att, hvad berörde socknar anginge, vid Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers redan fattade beslut om ifrågavarande privilegiers indragning må 'förbli!va och hvad socknemännen till ändrings vinnande deruti nu ytterligare anfört, således utan afseende lemnäs.
Beträffande Skinskattebergs socken, har Kammar-Collegium upplyst, att af de inom berörde socken belägne /[S -lg mantal, enligt 1820 års Jordebok, il mantal vore säterier, 2‘ mantal krono, anslagne till boställen, och mantal purt frälse, hvilka hemman således, i följd af deras natur, icke kunde vara föremål för ifråga varande förändrade reglering, samt att bland de återstående Krono- och Skatte-hemmanen någon förändring i grundräntorne för underlåten tackjerns-tillverkning icke torde kunna ega rum för 9°^ mantal, som betjena Riddarhytte bruk med kohlning och körslor samt deremot äro från blåsning frikallade; hvadan endast återstode 2^5 Stats-Ut skottets Utlåtande, Nio 2 55. mantal, alla, med undantag af i hemman Krono, af skatte natur, hvilka syntes vara nämnde förändring underkastade, helst deras hittills åtnjutne Bergslags-privilcgier måste med verklig tackjerns-blåsning, men icke genom stångjerns-brukens betjenande med kohlning och körslor, försvaras.
Och sorn det af Bergs-Collegium framställde förslag, angående skattejcrns-afgifts utgörande af de bland närande skatte- och kronohemman, hvilka icke blefve till tackjerns-blåsning indeldte, hvarken stöde tillsammans med de af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer i denna fråga redan gifne föreskrifter eller med de, angående grunderne och sättet för hemmans skattläggning, gällande allmänna Författningar, har Kammar-Collegium ansett sig icke kunna detsamma understödja, utan tillstyrkt, att hvad Kongl. Majrt och Rikets Ständer jemväl beträffande Skinskattebergs socken redan förordnat, raå till behörig verkställighet befordras, så att alla de hemman bland nyssnämnde 27“*? mantal, skatte och krono, hvilkas egare eller innehafvare vid den af Bergmästaren hällne undersökning icke förklarat sig hugade att tack jerns-1 i 11 ver k ning hädanefter idka i den mon, att tionden af deras årliga tillverkning blefve svarande emot den förminskning i deras grund-ränta, som, i följd af Bergslags-prividegierne, nu komme dem lill godo, emot hvad hemman af samma beskaffenhet och mantal i Lands-lagcn utgöra, samt till bedrifvande af så beskaffad tackjerns-blåsning kunna åstadkomma erforderlig kohl-lillgång och derföre varda i vissa hyttelag indclde, må i behörig ordning åsättas det grundränte-belopp, sora ;tf hemmanen utgjordes, innan vid Bergslagens inrättning deras af ålder dragande räntor förminskades, till likhet med hvad för lika beskaffade hemman inom Landslag pröfvas rättligen på hvarje hemman belöpa; hvaremot alla å hemmanen i denna ort, enligt serskilde beslut, tillkomne skattejerns-afgifter skulle försvinna och de hemman, som hädanefter icke komme att uti någon tackjerns-blåsning deltaga, jemte redan dragande ordinarie rotering, vidkännas alla de utskylder, som, af hemman i Landslagen utgå, men deremot befrias både från skattejernet och öfrige besvär, dem i egenskap af Bergslag ålegat.
Genom Nådig Remiss af den i5 sistlidne Februari, har Kongl. Majit, som i detta mål velat inhemta Rikets Siänders yttrande, innan Kongl.
Maj:t deröfver fattar Dess Nådiga beslut, i sådant afseende till Stats-Utskottet öfverlemna! samtlige till målet hörande handlingar.
Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, har Utskottet, hvad först angår Heds och Gunnilbo socknar, ansett, att, då Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 3o November 1829, N;o 202, i fråga om upphörande af Skinskattebergs Bergslags-privilegier, innehåller, att, som de privilegier, hvarpå Bergslags-friheten sig från början grundat, icke kunnat företes och Rikets Ständers yttranden således voro föranledde af de handlingar, som kommit Rikets Ständer tillhanda, Rikets Stals-Utsliottcts Utlåtande, N:o 255.
Ständer i underdånighet anhöllo, att, derest vederbörande framdeles skulle kunna framvisa sådana documenter, som bestyrka deras anspråk på Bergslags-frihetens fortsatta tillgodonjutande, förhållandet dermed först måtte undersökas, till utrönande, huruvida sådant kunde föranleda till någon ändring i hvad Rikets Ständer då i underdånighet tillstyrkte, samt vederbörande hemmans-egare uti Heds och Gunnilbo socknar på grund häraf, vid deri undersökning, som, i anledning af Rikets Ständers nyssnämnde skrifvelse, uti orten blifvit hållen, sökt styrka, att socknarne verkligen vore till bergslags-fri het berättigade, verkan af denna bevisning nu bör i betragtande tagas.
Härvid förekommer visserligen, att sjelfva privilegierne icke, mera än tillförne, kunnat företes och att det åberopade Kongl. Brefvet den 20
November i685 endast angår sockn3rnes befrielse ifrån ängsbergning på ön vid Köping och dagsverkens utgörande vid Kungsör; men enär samma Kongl. Bref utmärker, att berörde befrielse för de ifrågavarande socknarne beviljades, på grund deraf, att de voro med arbete, kohlningar och körslor till bergverkens underhållande och fördrifvande öfverlastade, samt det icke vid den uti Kongl.
Kammar-Collegium hällne archivi-undersökning kunnat utredas, att den Bergslags-frihet, nämnde socknar af ålder tillgodonjutit, blifvit beviljad för tackjerns-blåsning, sorn väl i Gunnilbo socken varit bedrifven, men redan efter ar 1619 upphört, vill det emedlertid af allt detta synas, sora den Bergslags-frihet, hvilken varit berörde socknar ntedgifven, grundats icke på byttebruk, utan på det biträde vid bergverken uti orten, som af dem blifvit lemnadt, samt att förhållandet således är enahanda, som med Nyeds Bergslag, i afseende hvarå Rikets Ständer, genom underdånig skrifvelse af den ii Februari i83o, N:o 35g, förklarat, att, då den för Bergslags-privilegiernas tillgodonjutande ej haft grufvebrytning och tackjerns-liilverkning sig ålagde och således ej eller, genom uragtlåtandct deraf, kunde anses förmonen förlustig, skäl ej förekomme till indragning af de privilegier, berörde Bergslag tillgodonjutit.
På grund af allt detta och då för öfrigt sådane förändringar, som kunna leda till förökning uti de skattebidrag, hvilka af ålder blifvit af hemman utgjorde samt grundlagt de värden, hvarefter afhandlingar om hemmanen egtrum.ickeutande mest giltiga och ostridiga skäl böra till väga bringas, finner Utskottet sig böra tillstyrka, det Rikets Ständer måtte för deras del besluta, att, vid numera utredda förhållande, skäl till indragning af de Bergslags-privilegier, Heds och Gunnilbo socknar af ålder åtnjutit, icke förekomma.
Vidkommande åter Skinskattebergs socken ; så och då det finnes behörigen U.tredt, att skyldighet att blåsa tackjern af ålder ålegat hemmanen uti denna socken, fastän densamma, dels för visse ibland dem af serskilda orsaker upphört, dels af andra obehörigen blifvit åsidosatt, har Utskottet, med hufvudsakligt instämmaude uti i6 Stats-Vtskottets Memorial, N'.o a56. hvad Kongl.
Bergs-Collegium, på sätt förrbemäldt är, i afseende härå yttrat, skolat tillstyrka Rikets Ständer att i underdånighet anhålla, att de uti berörde socken varande hemman, hvilka ännu äro till deltagande uti tackjerns-blåsning skyldige, måtte antingen, på sätt en delegare sig erbjudit, till blåsning å vissa masugnar indelas, eller ock, derest giltige hinder deremot möta, åsättas en ständig skattejerns-afgift, motsvarande den nedsättning uti onera efter Landslag, sorn hemmanen genom Bergslags-friheten kunna anses tillgodonjuta.
Nio 256.
Mern or i al.
Det är anledning till anmärkning emot Stats-Rådet samt Föredraganden för Handels- och Finans-Ärenden, hvarom remiss begäres till Constitutions Utskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skola.
Stockholm den 28 Juli i84o - # STOCKHOLM, El-mcns och Granbergs Tryckeri, 1840.
'Stats-TJtslcottets Utlåtande, JV:o 2 57, « N:o 257.
Anie. till Exp. Tilsit, den 3i Juli, lil. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Majtts Nådiga Proposition om pensioner för f. d. Stats Ilåden Herr Friherre Åkerhjelm och Herr Grefve Härd.
(U. AO Gfenom Nådig Proposition af den 19 sisllidne
Maj, sorn finnes inlagen under N:o 65 uti första samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Prolocoll vid innevarande Riksdag, och således här endast åberopas, har Kongl. Majit, på der anförde skäl, föreslagit Rikets Ständer att åt F. d. Stats-Råden Friherre Åkerhjelm och Grefve
Hård bevilja pensioner, för den förre af 4>5oo fl:dr och för den senare af 4,000
R:dr årligen; och har Stals-Utskotlet, jemte ifrån samtlige Riks-Stånden erhållen remiss å Högslberörde Nådiga Proposition, tillika undfått del af de dervid hos Ridderskapet och Adeln samt Borgare- och Bonde-Stånden afgifne yttranden, af hvilka de flesta innefatta bestridande af de ifrågaställde pensionerne: varande jemväl uti Borgare-Ståndet yrkadt, att Utskottet borde, till ledning för Rikets Ständers omdöme, införskaffa och framlägga upplysning om den tid, Herr Friherre Åkerhjelm och Herr Grefve Härå uti Statens tjenst användt.
Då Utskottet nu går att afgifva dess infordrade yttrande i ämnet, anser Utskottet sig, i anledning af nyssnämnde yrkande, böra först meddela den upplysning: att Herr Friherre Åkerhjelm, sorn är född år i 77^* inträdde i militär-tjenst år 1798 och år 18ir derifrån undfick afsked; år 1818 utnämndes till Directeur vid Kongl. Hof-Capellet och Spectaclerne, hvarifrån afsked erhölls år 1823; år 1821 ingick som Fullmägtig uti Riksgälds-Contoiret; år 1826 förordnades till Ordförande i Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-inrättningar i Riket, år 1827 utnämndes till GeneralTull-Directeur och år 1831 befordrades till Stats-Råd; samt alt Herr Grefve Hård, som är född år 1790, ingick år 1809 såsom E. O. Canzlist i Justitiae-Bevisionen, utnämndes år 1812 till vice Häradshöfding, erhöll år 1813 Kongl. Majtts Nådiga Fullmagt å Häradshöfdinge namn, heder och värdighet med tour och befordringsrätt, förordnades åren 1824 och 1826 att förrätta Landshöfdinge-Embetet uti Östergöthlands
Län, utnämndes år 1826 till Justitiae-Råd och befordrades år i836 till Stats-Råd.
Prot, 1810. 4 Sami. 1 A/cl. 2 Band. 12 Häftet. 2 SteUs-TJtslottets Utlåtande, N'o 207.
Enligt hvad sålunda blifvit upplyst, hafva Herr Friherre Åkerhjelm och Herr Grefve Hård hvarken tillryggalagt den tjenstetid eller uppnått den ålder, som, äfven med förutsättande af bestyrkt sjuklighet, erfordras för pensions erhållande å Indragnings-staten , och då beviljandet af pensioner således skulle utgöra ett undantag ifrån allmänna Förfallningarne, hvartill Ulskottet, för dess del, anser skälig anledning så mycket mindre för närvarande förekomma, som Constitutions-Utskottet funnit sig föranlåtet att icke allenast ställa nu ifrågavarande f. d. Rådgifvare under tilltal inför Riks-Rätt för åtskillige felagtigheler, utan oek serskildt emot dem anmärka en mängd omständigheter, i anledning hvaraf anmälan, enligt 107 §.
Regerings-Formen, blifvit ifrågaslälld j finner Utskottet sig icke kunna de äskade pensionernes be viljande tillstyrka.
Stockholm den zg Juli 1840.
Reserv alto ner : Åf Herr Friherre Oxenstjerna: som ansåg alt halfva beloppet af de utaf Stats-Råden Friherre Åkerhjelm och Grefve Härd hittills innehafde löner borde å Allmänna Indragningsstaten för dem uppföras.
Af Herr rv. Troil j, Emil; iro ”Reserverar jag mig emot, alt Utskottet ej, i öfverensstämmelse med hvad större delen af Bonde-Ståndet vid den Nådiga Propositionens remitterande yrkat, beslutat föreslå Rikets Ständer att ej till pröfning upptaga denna fråga förr, än det för hand varande åtalet inför Riks-Rätt emot de båda ifrågavarande Stats-Råds-Ledarnöterne blifvit i behörig väg afgjordt samt att anledningen till nppskofvet inför Kongl» Majit anmäla.
— Det förekommer mig i hög grad besynnerligt, att på samma gång Justitieombudsmannen är i begrepp att å Rikets Ständers vägnar företaga en Critninal-rättegång emot tvänne personer, desse samma Ständer skola öfverväga om, huruvida de åt dem vilja anslå penningesummor, för hvilkas erhållande ingen laglig rätt lian åberopas. 2:0 Reserverar jag mig mot det beslut, hvari Utskottet stannat i hufvudfrågan.
Jag föranledes ej dertill af något ömmande hvarken för den ena eller andra personen, utan af hvad jag anser en klok beräkning af Statens sanna fördel föreskrifva.
Det faetiska förhållandet, som af ingen betviflas, är att de båda f. d, Stats-Rådens afgång ur Konungens
Råd varit en följd af det ogillande af deras rådgifvare-åtgärder, som inom Stats-Utslcoltels Utlåtande, N:o 257.' 3 ea afgörande pluralitet af Rikets Ständer gaf sig tillkänna; dervid bör likväl ihågkomnias, att desse Herrar, vid deras inträdande i Rådkammaren ej befunno sig i strid med dåvarande Riksdags-majoritet.
De opinioner, hvilka nu vunnit öfvervigten, uppenbarade sig under Riksdagen 1828—3o nästan endast inom 2:ne Riks-Stånd och äfven der endast såsom en underlägsen opposition.
Om det nu blifver en antagen praxis, att personer, sorn i öfverensstämmelse med den rådande parlamentariska majoriteten ingå i Ministeren, då de genom tidernas omvexling befinna sig i minoriteten, och derföre se sig nödsakade att afgå, hvarken må ega att återgå till de tjenster, de förut innehaft, eller hafva att af Staten förvänta något understöd för deras återstående lefnad, så befarar jag, att ingen person, som ej eger betydlig enskild förmögenhet, eller åtminstone fullkomligt ekonomiskt oberoende, finner sig kunna våga försöket, att på denna upphöjda plats gagna fosterlandet, om ej tilläfventyrs militärer, enär Grundlagen tillåter dem att i sådant förhållande bibehålla deras förra tjenster.
Om. det ej kan nekas, att ett af de aldra vigligaste syftemålen vid ordnandet af Statens angelägenheter måste vara, att Konungens
Råd måtte komma att utgöras af de på en gång mest redlige, upplyste och skicklige män, fosterlandet eger, så kan det ingalunda vara väl betänkt, att valet måste inskränkas inom egendoms- och penninge-aristocratien , en dass, som inom vårt land ej är synnerligen talrik, och der måhända de utmärkte egenskaperne ej äro mindre tunnsådde än inom de öfrige.
Domstolen fällt desse Herrar för någon lagöfverträdelse, då vore förhållandet helt annat; men så länge sådant ej skett, är man ej berättigad att bortblanda en anklagelse med ett Utslag.
En hvar bör kunna taga sig tillvara för öfverträdandet af bestämda lagar, men inga Statsmanna-egenskaper i verlden kunna i ett representativt samhälle förvissa om ett oafbrutet bibehållande af parlamentarisk majoritet.
Då jag sålunda anser klokheten bjuda, alt Grefve Hård och Friherre Åkerhjelm må af Rikets Ständer uppföras på Allmänna Indragnings-staten, tror jag, alt, i afseende på beloppet, en ledning för omdömet kan hemtas från sjelfva Grundlagen.
Den bestämmer halfva lönen såsom pension för de Justitias-Råd, hvilka opinionen aflägsnar, och jag tror samma regel äfven i enahanda fall lämplig för Stats-Råder.”
Härmed förenade sig Herrar Friherre Leijonhufvud, A., af Harmens, Biskop Hedren, Prostarne Åstrand, Agrell, Licdzeh, Stenhammar, Afzelius och Hallbeck, 4 Stats-Utskottets Utlåtande, 2V;o 258.
Herr Grefve Horn instämde hufvudsakligen uti 2idra punkten af denna reservation.
Af Herr Helsingius, som tillkännagaf, att han icke deltagit uti Utskottets beslut.
Auli. till Exp. Utsi. den 3i Juli", II. 2 e: m.
Utlåt enide, i anledning af Konfl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående uppförande å Indragnings-staten af löne-ersättning åt f. d. Stats-Secreterarne Grip och v. Hartmansdorff. (U. Ä.j) Ifrån samtlige Riks-Slånden har Stats-Utskotlet fått emottaga remiss å Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse af den iq sisllidne
Maj, hvarigenom, sedan Kongl, Majit funnit f. d. Stats-Secreterarne Grip och v.
Hartmansdorff, hvilkas befattningar genom Stats-Rådets förändrade organisation upphört, vara berättigade att, intilldess de till andra embeten med motsvarande eller högre löner på stat kunna varda i Nåder utnämnde, bibehållas vid innehafvande löneförmoner af 4,000 R;dr, med derunder beräknade 260 tunnor span mål för hvardera, Rikets Ständer blifvit härom underrättade, på det att vid Indragnings-stalens reglerande,, nödige medel härtill måtte kunna anvisas; hvarjemte Kongl. Majit meddelat Rikets Ständer, att Slats-Conloiret emedlertid erhållit
Nådig befallning att de ifrågavarande lönerne fortfarande utbetalar varande berörde Nådiga Skrifvelse intagen under Nio 64 uti Bi hanget till Riks-Ståndens Protocoll vid innevarande Riksdag, och hvartill Utskottet i öfrigt får hänvisa; äfvenså har Utskottet erhållit del af de vid Skrifvelsens remitterande, hos Ridder-skåpet och Adeln samt Borgare- och Bonde-Stånden afgifne yttranden, hufvudsakligen innefattande bestridande af f. d. Stats-Secreterarne Grips och nj.
Hartmansdorff rätt att sine löner fortfarande tillgodonjuta.
Mäjits meddelande icke innefattar Nådig Proposition, utan endast en Skrifvelse, hvarigenom Rikets Ständer underrättas derom, att Kongl. Majit funnit Herrar Grip och v.
Hartmansdorff berättigade a-tt, i följd af Stats-Secreterare-Embetenas upphörande, å Indragnings-stat åtri ju - Stats-Utskottets Utlåtande, JY:o 2 53.- 5 ta ersättning, motsvarande de Iöne-förmoner, som åtföljt af dem förut inneha fd'e så beskaffade embeten, samt att Kongl. Stats-Contoirel erhållit befallning att dessa medel utbetala, intilldess Rikets Ständer, vid Indragnings-statens reglerande, dertill erforderlige anslag anvisat; så har Utskottet ansett, att, då det varit åt Kongl. Maj:t öfver lemnadt alt i de fall, då personer, enligt gällande Författningar, äro till pension å Allmänna Jndragnings-staten berättigade, om deras uppförande derå meddela Nådig föreskrift, hvad i förrberörde hänseende blifvit å Kongl. Majrts sida afgjordt, icke kan belragtas annorlunda, än såsom ett Regerings-beslut, hvilket, emot <40 § Regerings-Formen, icke kan blifva föremål för Rikets Ständers pröfning, hvadan Utskottet, sorn, vid sådant förhållande, funnit sig icke tillhöra att ingå i bedömande, huruvida Herrar Grip och v.
Hartmansdorff verkligen må hafva varit till den af Kongl. Maj:t dem tillagde förmon lagligen berättigade, inskränker sin åtgärd till den hemställan, att vid Indragnings-slatens slutliga reglerande må i och för ifrågavarande löne-ersältning uppföras en tillökning af 8,000 R:dr B:C0.
Stockholm den 29 Juli 1840, Reservationer: Af Herr von Troil, Emil: ”Utskottet har fattat sitt beslut med en rösts pluralitet, vid anställd votering, då contra-propositionen utgjorde vägran af allt anslag på Allmänna Indragnings-staten för de båda Stats-Secreterarne.
Jag har ej deltagit i denna votering, emedan jag anser båda alternativen vara origtiga.
Af alldeles enahanda skäl med dem, jag framställt för f. d. Stats-Råden Grefve Hårds och Friherre Åkerhjelm$ pensionerande, anser jag, att äl ven här halfva lönen hade bordt beviljas.
Deremot kan jag alldeles ej medgifva, att de f. d.
Stats-Secreterarne ega någon laglig rätt att bibehålla större elfer mindre del af de löner, sorn tillhört deras fordna embeten.
Grundlagen gör i sådant afseende en bestämd skilnad emellan förtroende-embeten och öfrige.
Innehafvare af de förra kunna derifrån skiljas, ej allenast då Konungen är missnöjd med deras embets-utöfning, utan ock då Konungen, med fullkomligt välbehag för mannen, finner hans afgång vara af det allmänna bästa påkallad.
Förgäfves torde man i både Grundlag och allmän
Lag forska efterett enda ställe, som antyder en rätt för förtroende-ernbetsmannen att bibehålla sin plats längre, 6 Stat s-Ut s k o itel s Utlåtande, N:o 2 53. än Konungen finnér vara för Riket nyttigt.
Man har sagt, att Herrar Stats-Seereterare ej af Konungen blifvit entledigade, men jag frågar, om ett fullständigare entledigande kan finnas, än upphäfvandet af sjelfva embetet, och detta har ju Kongl. Maj:t gjort.
Jag vill dock medgifva, att billigheten i allmänhet kan synas bjuda, att förlroende-embetsmän, som afskedas, derföre, att deras embeten indragas, få behålla hela lönen, men jag är fullkomligt öfvertygad, att verkliga fallet här icke är sådant, och att Herrar Hartmansdorff och Grip otvifvelagtigt, oagtadt Slals-Rådets förändrade organisation, fortfarit att vara medlemmar af Ministeren, om ej den parlamentariska majoriteten lagt hinder i vägen.
Den förstnämnde upphörde, i anseende till denna majoritets märkbara förebud, redan för tvänne år sedan, att utöfva Stals-Secreterare-befattningen, och vid Riksdagens början kunde ej förspörjas, att han var ämnad alt återfå densamma, för den händelse, att Stats-Rådets gamla organisation hade blifvit bibehållen.
Beträffande den Nådiga skrifvelse, som i detta ämne blifvit meddelad, kan jag ingalunda deraf finna, att Kongl. Majit ansett
Sig berättigad att, på grund af gällande Författningar, saken afgöra, ty i sådan händelse hade någon Nådig Skrifvelse derom lika litet behöft Rikets Ständer meddelas, som sådant någonsin ifrågakommer, då Kongl. Majit, på grund af erforderlige tjenste- och lefnads-år, anbefaller afgångne tjenstemäns uppförande på Allmänna Indragnings-staten.
Jag kan ej annorlunda förstå den Nådiga skrifvelsen, än att Kongl, Majit, med tillkännagifvande af sin åsigt, öfverlemnar målet till Rikets Ständers pröfning, oell derjemte underrättar dem, att Han anbefallt Stats-Contoiret att lönebeloppen emedlertid fortfarande utbetala.” Af Herr Schartau:
Då, enligt hvad Constitutions-Utskottet anmält, Herrar Grip och von Hartmansdorff äro, för utöfvandet af deras befattningar såsom Konungens Rådgifvare, ställde under tilltal vid Riks-Rätt, och sådant möjligen kan medföra bestraffning, enligt gällande Ansvarighets-lag för Stats-Rådets Ledamöter, Föredragande, m. fl, synes frågan om bemälde embetsmäns pensionerande lämpligast hafva bordt uppskjutas, intilldess nämnde åtal blifvit pröfvadt; då emedlertid framställning i ämnet af Kongl. Majit blifvit hos Rikets Ständer gjord och lill Stats-Utskottet remitterad, kunde det icke undvikas att yttrande i anledning deraf afgifva.