Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
med erfarenhetens öfvcrtygelse: hon är icke större än i de flesta andra lifvets förhållanden, förutsatt att vi äga den själ fäktning och plikt- känsla, hvarförutan en kvinnas värde och rykte icke kunna bestå, hon må vara omgifven af hur mycket yttre skydd som helst.
Den ren- sinnade flickan bör kunna sätta sig öfver » hvad folket pratar ».
Visserligen säia nog förtalets pilar, men de förödmjuka icke.
För öfrigt — i hvilket fall är man befiiad fiän » folkets prat » V Midt uti den skyddande familjekret- sen inträoger dess gift.
Din blomhvita hand du höjde, när sist du om snåret vek.
Ditt hufvud du brutet böjde, din kind var lik månens blek.
Och dock är det ej att klandra, om snart i en annans famn min Jcyss du har glömt för andra och jag icke minns ditt namn.
Ungkarlshushåll.
ldun för den O april stod införd en ar- tikel med rubriken: » Att hushälla för ungkarl.
», i hvilken äfven uttalades den önskan, att någon med » egen erfarenhet &gt; skulle yttra sig i den omskrifna frågan.
Flere num- mer af tidningen hafva sedan dess utkommit, men utan att något inlägg från de mänga, som helt visst haft dylika platser, varit synligt.
Modigare än alla, som tegat stilla, känner jag n.ig manad att taga till orda i en fråga, som för den hemlösa unga flickan måste hafva en så stor och viktig betydelse.
Innan jag meddelar egna rön och iaktta- gelser, vill jag först uppehålla mig vid artikel- författarens åsikter, hvilka, i mitt tycke, äro väl värda att beaktas.
Att platser af den ifrågavarande arten för den med själfsländig karaktär begåfvade flic- kan måste ha en stor dragningskraft, är ju helt naturligt.
Pä det husliga området blir hon den e n s a m t styrande och bör således med klok omtänksamhet lätt bereda sig tillfälle att kunna för egen del tillgodogöra sig en eller annan af dagens timmar för sådan syssel- sättning, som samtidigt skänker glädje, upp- muntran och förädling.
Denna fördel tillkom- mer i allmänhet icke den flicka, som innehar det ofta svårskötta uppdraget att » gå frun tilhanda ».
Detta är alltså den sida af saken, som ta- lar för vår villighet att » hushålla för ungkarl ».
Den andra däremot: att kunna — den ställer sig ganska annorledes.
Långt ifrån alla flickor äro vuxna det svår- lösta problemet att på egen hand vara mat- moder i en ungkarls hem, hvarest, i sä mänga olika former, stötestenar mäste möta den unga och oerfarna.
I en del unga flickors sätt - — kanske ofta blott af okunnighet om den där- med förknippade faran — ligger något utma- nande, käckt och uppmuntrande, som ibland ger mannen anledning att tro, det hans kur- tis vore dem behaglig.
Så uppstär ett när- mande, som lätt nog öfvergår till ett förnär- mande.
Ovedersägligen passa dylika platser för dem, hvilka tidigt mognat i lifvets allvarligaste frå- gor under det hårda fattigdomstrycket, men pä samma gång växt upp under en god mo- ders ledning och med hennes exempel framför sig af en tålig, plikttrogen och kärleksfull kvinna.
Detta att » stå bakom » böjer med hård nödvändighet det unga sinnet till allvar och eftertanke och gör det lämpligt för värf, som, i vanliga fall, kräfva en annan ålders mer mogna erfarenhet.
Hvad » faran » angår kan jag för öfrigt vittna Ur notisboken.
Fredrika Hremer-förbundets årsmöte ä g d e.
r u m den 18 d e n n e s å förbundets byrå under i inksantikvarien H.
H i l d e b r a n d s ordförandeskap.
A f ö r b u n d e t s berättelse för år 1893 i n h ä m t a d e s b l a n d annat följande: F ö r b u n d e t h a r flera g å n g e r, d å d e k v i n n l i g a in- t r e s s e n a v a r i t h o t a d e, k ä n t s i g m a n a d t att i n g r i p a.
S å l u n d a h a d e d e t u p p t r a d t m o t d e t f ö r s l a g till n y t t vigselformulär, s o m förelåg vid 1893 års kyrko- möte.
Sitt i n t r e s s e f ö r t e l e g r a i i s t e r n a s s a k h a d e f ö r b u n d e t å d a g a l a g t g e n o m att u t r e d a f r å g a n, p å h v a d s ä t t o m o r g a n i s a t i o n e n a f t e l e g r a f v e r k e t s stat skulle d r a b b a v i d verket anstälda k v i n n o r.
Lika- l e d e s h a r i n r ä t t a n d e t a f ett i n t e r n a t i o n e l t l ä r a r i n - n e h e m i S t o c k h o l m varit föremål för b e h a n d l i n g, o c h f ö r k v i n n a n s d e l t a g a n d e i d e t k o m m u n a l a lif- vet har förbundet, s o m vanligt, sökt verka.
Vidare h a r f ö r b u n d e t låtit r e p r e s e n t e r a s i g v i d d e s t o r a kvinnokongresserna i Chicago, o c h 44 ombud ha på skilda orter i landet verkat för dess intressen.
Särskildt har f ö r b u n d e t sökt v e r k a för k v i n n a n s inträde på d e praktiska b a n o r n a, s å s o m bokbin- dar-, s n ö r m a k a r - o c h t a p e t s e r a r y r k e n a m.
De personer, som erfarit förtalets makt, inse nog klart, att hvarthän de unga flickornas väg går, på hvilken än de söka sitt » lefvebröd », så vänta dem pröfningar, om ock i olika for- mer.
Min egen erfarenhet har lärt mig, att i deu skolan, hvarom här är tal, finnas och gifvas många nyttiga lärdomar, likasom att svårighe- terna äro en hel del mindre än de i alI- F ö r b u n d e t s b y r å h a r f ö r e s t å t t s a f f r ö k e n G. Adel-; mänhet framställas.
Jag ställer mig emot fördomen, den uråldriga fi- borg o c h p l a t s f ö r m e d l i n g e n a f f r ö k e n T. Oeijer.
S a m m a n l a g d a b e l o p p e t a f å r s l ö n e r för d e g e n o m enden till ett bättre lefvebröd för kvinnan, b y r å n f ö r m e d l a d e p l a t s e r n a u p p g å r till o m k r i n g och finner orättvist att hårdt döma den unga, 3 8, 0 0 0 kr.
U n d e r å r e t s l o p p h a r a f s t y r e l s e n e n som söker att på den omtalade vägen bereda k o m i l é tillsatts i s y f t e att v e r k a f ö r e n f ö r b ä t t r a d sig ekonomiska fördelar liksom ock ett ange- s j u k v å r d, h u f v u d s a k l i g e n p å l a n d s b y g d e n.
K o m i - t é n b e s t å r a f f r u a r n a S.
E. Ankarsvärd ' nämt hemlif, hvilket en dylik anställning ju o c h A. Bezelius s a m t f r ö k n a r n a M. Leijonhvfvud I ofta kan erbjuda.
o c h A. Sterkjf.
M ä n g a s k r i f t l i g a o c h m u n t l i g a för- Såväl där jag varit husfru som i de fall, f r å g n i n g a r h a i n g å t t till k o m i t é n.
I d e n a f d e n - s a m m a a n o r d n a d e k u r s e n f ö r s. k. f ä l t s k ä r s s j u k - där jag studerat andra i samma förhållanden, s k ö t e r s k o r h a t r e e l e v e r blifvit a n t a g n a ä f v e n s o m har jag funnit » husbondens » tillmötesgående t v å a s p i r a n t e r till 1 8 9 4 å r s k u r s.
godt och aktningsfullt.
Jag har sett flickor, D e l e g a r n e i s j u k k a s s a n h a u n d e r året stigit från ehuru med ungdomens skalkaktighet, likväl 2 0 8 till 2 1 4 o c h 2, 5 6 5 kr.
u t d e l a t s s å s o m s j u k uppträda som värdinnor i ungkarlshem med h j ä l p.
I n k o m s t e r n a h a d e u t g j o r t 3, 8 1 0 k r.
3 7 ö r e o c h u t g i f t e r n a 2, 7 2 7 kr.
7 7 ö r e.
K a s s a n s b e h å l l - all den värdighet, som det medvetandet n i n g b e l ö p e r s i g till 6, 3 6 7 kr.
- 40 ö r e.
A l l m ä n n a af egen renhet förlänar, och som från mannens s t i p e n d i i f o n d e n s b e h å l l n i n g h a d e stigit från 6 9, 6 9 7 kr.
7 ö r e till 7 5, 4 4 8 k r.
1 3 ö r e.
sida aflägsnar det ohöfviska skämtet.
F ö r b u n d e t s fonder utgöra tillsammans 15,617 Hvad jag anfört stöder sig pä verkliga rön, 7 5 ö r e m o t 1 4, 6 0 2 kr.
2 5 ö r e f ö r l i d e t å r.
F u l l a n - men måhända är det blott en lycklig tillfäl- s v a r s f r i h e t b e v i l j a d e s f ö r 1 8 9 3 å r s f ö r v a l t n i n g.
lighet, som fört mig i beröring med personer, Samtliga de m e d l e m m a r af af styrelsen, hvilka hvilka ingifvit aktning o:-h förtroende.
Det v o r o i tur att a f g å, l i k s o m r e v i s o r e r o c h s u p p - leanter o m v a l d e s.
gifves ju ingen regel utan undantag.
O r d f ö r a n d e n a f s l u t a d e å r s m ö t e t m e d e n t a c k till För den yngre kvinnan skulle jag förnäm- a l l a d e m, s o m v e r k a t för f ö r b u n d e t s u t v e c k l i n g ligast vilja framhålla, att plats som husfru o c h b ä s t a u n d e r d e t g å n g t i a a r b e t s å r e t.
bäst lämpar sig hos änkling.
En sådan har lättare att erkänna en kvinnas värde, just på grund af det förtroliga förhållande, hvari han Stoftet af författarinnan Marie Sophie ö f v e r l ä m n a d e s d e n 16 d e n n e s till d e n redan stått till sin fästmö och maka.
Minnet Schwartz häraf breder, så att säga, något af renhet om- s i s t a h v i l a n.
B e g r a f n i n g s a k t e n ä g d e r u m i s t o r a g r a f k o r e t å S t o c k h o l m s N y a k y r k o g å r d o c h förrät- kring mannen och bildar en skyddsmur mel- t a d e s a f d e n h ä n s o f n e s s o n, k y r k o h e r d e n i H u d i k s - lan honom och den flicka, som i hans hem v a l l s s t a d s f ö r s a m l i n g G.
S c h w a r t z.
Efter af- sökt sitt lefvebrSd.
Om det är en änkling s j u n g a n d e a f p s.
4 8 7, v.
1 o c h 2, f r a m t r ä d d e of- med barn, anser jag ställningen än mer för- ficianten o c h f ö r r ä t t a d e j o r d f ä s t n i n g e n, till h v i l k e n h a n m e d P a u l i h ä r l i g a u t l ä g g n i n g a f k ä r l e k e n s art delaktig.
Omsorgen för de små bereder ett o c h v ä s e n i f ö r s t a C o r i n t h e r b r e f v e t s 1 3: e k a p i t e l stort och vackert fält för den unga flickans s o m u t g å n g s p u n k t k n ö t e n k o r t, a n s l å e n d e d ö d s - verksamhet, på samma gång den manar till b e t r a k t e l s e, e r i n r a n d e b l a n d a n n a t o m d e n d ö d a s trofasta, u p p o f f r a n d e kärlek.
S e d a n de b å d a sista större uppmärksamhet både i ord och handling v e r s e r n a af o f v a n n ä m d a p s a l m sjungits, uppläste samt falländar den egna uppfostran under den h y r k o h e r d e S c h w a r t z s å s o m e n s i s t a h ä l s n i n g till handledning och vård, som ägnas barnen.
Bar- d e n b o r t g å n g n a n å g r a v e r s e r från e n g a m m a l v ä n, nens närvaro utgör också ett skydd mot » fol- h v a r e f t e r d e n rikt b l o m s t e r s m y c k a d e k i s t a n b a r s u t o c h s ä n k t e s i f a m i l j e g r a f v e n.
B l a n d begraf- kets prat ».
i iDre Nu har jag, efter min uppfattning af frå gan, försökt att framlägga de rön och iaktta- gelser jag gjort.
Jag hoppas att, sedan första steget är taget, någon af de än mera erfarna än jag ville komma med sitt inlägg för att komplettera de anspråkslösa rader, jag ned- skrifvit.
En af de erfarna.
G l ö m m e n ej IduiivS skollofskoloni!
n i n g s g ä s t e r n a m ä r k t e s, f ö r u t o m n ä r m a r e o c h fjär- m a r e a n h ö r i g a, e n m ä n g d v ä n n e r o c h b e k a n t a till d e n aflidna.
* Efter en långvarig sjukdom har i hufvud- s t a d e n afKdit fru Olga Anna Wilhelmina.
D e n a f l i d n a v a r f ö d d 1 8 3 1 o c h d o t t e r till d e n b e - r ö m d e a s t r o n o m e n F. G.
S t r u v e, g r u n d l ä g g a r e n a f o b s e r v a t o r i e t i P u l k o w a.
H o n i n g i c k år 1 8 5 4 äktenskap med svenska Vetenskapsakademiens s e k r e t e r a r e, p r o f e s s o r I).
L i n d h a g e n, h v i l k e n nu, j e m t e två söner, den ene lektor vid läroverket i N o r r k ö p i n g, o c h tre d ö t t r a r, b l a n d h v i l k a d e n y n g s t a ä r gift m e d m u s i k d i r e k t ö r E.
Å k e r b e r g, s t å r sörjande vid den ö p p n a d e grafven.
Kvinnlig resestipendiut.
F r ö k e n Harriette von Diiben, s o m s å o f t a v ä c k t b e r ä t t i g a d t u p p s e - ende g e n o m sina konstnärliga arbeten i svensk k o n s t s l ö j d, g l ö d r i l n i n g, l ä d e r p l a s t i k ni.
å f r ö k e n
IDUN 1894 S.
G i ö b e l s » S v e n s k k o n s t u t s t ä l l n i n g », a f r e s e r i d a - garne, m e d u n d e r s t ö d af utaf k o m m e r s k o l l e g i u m beviljadt resestipendium, på en längre studiiresa till T y s k l a n d, Ö s t e r r i k e, F r a n k r i k e o c h B e l g i e n.
Operan u p p f ö r d e i m å n d a g s » A i d a » m e d s i g n o r a Labia för f ö r s t a g å n g e n i titelpartiet.
D e n unga sångerskan gör m e d hvarje n y uppgift märk- b a r a f r a m s t e g, o c h h e n n e?
A i d a v a r i v o k a l t hän- s e e n d e e n m y c k e t f ö r t j ä n s t f u l l p r e s t a t i o n, s o m till fullo k a n j ä m s t ä l l a s m e d h e n n e s S a n t u z z a.
Ä f v e n spelet v a r i det hela godt o c h k o n s e k v e n t anlagdt, o m än m a n kunde ö n s k a n å g o t mera af ursprung- lig l i d e l s e i d e s t o r a m o m e n t e n.
A f e n u n g kraft, s o m ä n n u s t å r i t i l l v ä x t å r e n, är d e t d o c k helt v i s s t f ö r s t å n d i g a r e att h å l l a litet f ö r m y c k e t t i l l b a k a ä n m o t s a t s e n; m e d v u n n e n m o g n a d s k a l l d e n en d a g a f s i g s j ä l f finna d j u p a r e r e s o n n a n s e r.
F r ö k e n Almatia A m n e r i s t i l l h ö r h e n n e s b ä s t a skapelser, o c h hennes s t ä m m a g j o r d e sig d e n n a afton synnerligen lyckligt gällande.
H o n b e l ö n a d e s ä f v e n m e d b å d e b l o m m o r o c h l a g e r.
H e r r Lund- rjmsts A m a n a s r o s e s l i k a l e d e s a l l t i d m e d n ö j e äter.
I s i n h e l h e t g i c k o p e r a n m e d lif o c h fart, o c h b i - fallet i d e n talrikt b e s a t t a s a l o n g e n v a r y t t e r s t frikostigt.
D r a m a t i s k a teatern b j u d e r i s ä s o n g e n s e l f.
e t i m m e p å ä n n u ett n y t t p r o g r a m, s o m i t i s d a a s g i c k f ö r f ö r s t a g å n g e n.
D e t i n l e d e s a f ett s v e n s k t e n a k t s o r i g i n a l: » A f s k e d s a n s ö k n i n g e n » a f H. Frö- ding.
D e n lilla k o m e d i n, h v i l k e n k ä n n e t e c k n a s a f e n u t p r ä g l a d m i l i t ä r e n t u s i a s m, m e n a n n a r s är s k ä l i g e n o b e t y d l i g, fick ett g o d t u t f ö r a n d e a f f r ö k e n Seanström s o m en u n g o c h s ö t liten f ä s t m ö, hr Backström s o m h e n n e s j o v i a l i s k e p a p p a o c h hr Skdnberg, f a s t m a n n e n, e n s n i t s i g l ö j t n a n t, s o m ä r på v i p p e n att ö f v e r g e f a n a n f ö r n å g r a a r t i s t g r i l l e r, men i s i s t a s t u n d till a l l m ä n b e l å t e n h e t » å n g r a r o m sig o c h r ä d d a s från att h a m n a b l a n d » f i s k a r n e ».
Ett v e r i t a b e l t t y s k t r e c e p t, s o m h ö r e s, o m o c k i s v e n s k stufning.
Det f r a n s k a l u s t s p e l a f Bisson: » Le Cardunois ' hjältedater », s o m härpå följer, är en äkta pariser fars m e d g a n s k a m u n t r a f ö r v e c k l i n g a r, m e n o c k af ä k t a p a r i s i s k l a i s s e z a l l e r - m o r a l.
I c k e s y n e s d e t j u s t e r b j u d a uppgifter, värdiga en första rangs t e a t e r; m e n m a n får v ä l ö f v e r s e i a n s e e n d e till d e n f r a m s k r i d n a v å r s ä s o n g e n, u n d e r h v i l k e n direk- t i o n e n m ö j l i g e n m e n a t att p u b l i k e n ej v o r e h å g a d att l å t a u p p t a g a s i g a f a l l v a r l i g a r e s a k e r.
Herr Fredrikson spelar styckets » hjälte&gt;, s o m här är det i e n m y c k e t d u b b e l o c h f ö r s m ä d l i g b e m ä r k e l s e, ledigt o c h m e d godt h u m ö r.
T v ä n n e roller g ö r a s a l l d e l e s o x c e l l e n t: f r ö k e n Åhlander e n g i f t a s l y s t e n s v ä r m o r o c h hr Hillbtrg e n s l y n g e l från g a t a n s d r ä g g, egentligen en biroll, m e n h v i l k e n g e n o m det öfver- dådiga o c h i minsta detalj karaktäristiska spelet s k j u t e s f r a m till s t y c k e t s i n t r e s s a n t a s t e.
F ö r öf- rigt u t f y l l e s l i s t a n m e d f ö r t j ä n s t a f f r u a r n a Rund- berg o c h SeeligLundberg, f r ö k e n Beh,en * s a m t hrr Hedlund, Rydgren, Hamrin o c h Envall.
D r a m a t i s k a teaterns e l e v s k o l a h a r a f s l u t a t sitt arbetsår m e d en uppvisning, s o m i s ö n d a g s mid- d a g f ö r s i g g i c k i n f ö r e n t a l r i k o c h litligt i n t r e s s e r a d p u b l i k af i n b j u d n e.
A f d e s m å p r o f s t y c k e n, s o m b j ö d o s, f r a m g i c k d e t g l ä d j a n d e f a k t u m, att flere u n g a krafter f ö r n ä r v a r a n d e, s å v ä l p å k v i n n s s o m m a n s s i d a n, ingifva verkligt v a c k r a f ö r h o p p n i n g a r att e n g å n g k u n n a v ä x a u t till b e t y d e l s e f ö r v å r sceniska konst.
Den ledning, s o m vid elevskolan ägnas d e m, s y n e s o c k h a varit af b ä s t a s l a g o c h inger garantier på framtidslöftenas infriande.
S k o - l a n s f ö r e s t å n d a r e h a r v a r i t h r Nit » Personne o c h b i t r ä d a n d e l ä r a r e h r r Albion Örtengren o c h Hellen Lindgren s a m t f r ö k e n Amalia Paulson.
Gabrielle R é j a n e - P o r e l, d e n b e r ö m d a f r a n s k a s k å - despelerskan, h v a r s konstnärsrykte för n ä r v a r a n d e jämföres m e d Sarah Bernhardts o c h hvilken se n a s t firade en g l ä n s a n d e t r i u m f s o m N o r a i I b s e n s » Ett d o c k h e m », d å d e t t a s t y c k e n y l i g e n u p p f ö r d e s å Vaudevilleteatern i Paris, förbereder, berättas det, e n t u r n é i Skandinavien i n s t u n d a n d e n o v e m - ber.
T u r n é n s k u l l e s o m en s ä r s k i l d u p p m ä r k s a m het m o t I b s e n taga sin b ö r j a n i K r i s t i a n i a.
107 glad ocb älskvärd, och hade aldrig tänkt en tanke ditåt.
» Känner ni hans hustru? » » Ja! » » Berätta mig något om henne. » » Hon ser bra ut och är ansedd för att ha godt hufvud. » » Det är bisaker!
Gör hon honom lycklig?
Älskar hon honom sä som han bör älskas? » » Det tror jag.
Det ser ut, som om de hölle mycket af hvarandra. » » Här ligger jag och försöker föreställa mig deras lif och huru de ha det hemma hos sig — fast jag aldrig sett något däraf, » fortsatte den sjuka matt.
» Deras hem är väl mycket vackert, uppfylldt af blommor, vackra möbler, konstsaker, böcker, taflor och allt sådant? » » Ja!
Det är både smakfullt och hemtref- ligt. » » Det visste jag! » Den sjuka vred sig på sitt läger liksom i plågor.
Efter en stunds tyst- nad fortsatte hoD: » A r det inte underligt, att en så omätlig lycka kan komma på en männi- skas del och stort intet på en annans.
Hvad det måtte vara underbart att känna sig lyck- lig!
Riktigt lycklig! » » Har Elin aldrig varit det? » » Jo!
Den där sommarn; men det var så mycket bekymmer på samma gång, och så visste jag att det aldrig kunde bli något af.
Vi togo afsked för lifvet.
Jag har tänkt pä honom allt sedan dess; ty något behöfver hjär- tat att fästa sig vid, och nu förebrår jag mig att jag glömt honom för en annan, som inte har en tauke på mig annat än som en stac- kars tröttsam patient. » Tårarna runno sakta utför hennes kinder.
» Gud välsigne honom för hvad han varit mig! » ^jn^liusiiiteriörep.
S k i s s e r a d e af W i l m a Litldhé.
(Forts, o.
Största delen af sitt lif hade hon ätit nåde- bröd ooh det ger ej känsla af frihet och lycka.
Under mellantider, medan hon sökte e n ny plats, vistades hon än här än där — fick klä- der af en, matdagar hos och så gingo åren - — det ena tyngre än det andra.
Sedan hon lämnade sin plats, ute vid hafs- brynet, hade hon haft tvänne andra, » som ej heller passat henne », samt därefter bott hos en tvätterska och slitit rent af ondt.
Nödvändigheten att förtjäna något dref henne att söka tillfällig plats i en Icksaksaffär, me- dan julhandeln pågick; men efter fjorton da- gars tid var hon alldeles nerbruten och måste till sjukhuset, där hon låg i frisäng.
På nå- der äfven där!
en annan, * * Fru Holt grubblade utan återvändo på, huru det skulle bli efter tillfrisknandet och gjorde allt för att skaffa henne en plats utan egent- liga skyldigheter, men med sä många förmå- ner som möjligt.
En sådan var ej lätt att finna, och det tyck- tes ej heller brådska.
Det hon kunde göra var att besöka medföra blommor — som hon älskade med passion — samt låta henne tala om det förflutnas bitterhet ocb den lycka hon nu i kände.
På möjligheten att dö, under den kärleks- ' henne, eDda fulla vård hon erhöll, tänkte Elin aldrig, och midt bland jämmern rundt om låg hon med ett leende pä läpparna, tänkande sina egna tankar.
Kvinnohjärtats känslolif är gång för underbart till sin sammansättning.
Likt haf- vet kan det stiga öfver sina bräddar eller återspegla sol, måne, stjänor och fjäderlätta moln.
Känsligt som dess yta, uppröres det af i minsta vindstöt och är liksom det bottenlöst, outgrundligt, nyckfullt och skiftande.
.Varmare och dåraktigare än någon tror klappar också kvinnans hjärta — ofta i tyst- het och utan tanke på genkärlek — för en eller manlig individ, som fullkomlig okunnighet därom har sina tankar riktade åt helt annat håll — kanske på någon, som i sin ordning föga frågar efter hans vara eller icke vara.
Sällan är det väl också kvinnohjärtat ej slu- ter inom sig någon erotisk känsla, om den än måste döljas för att ej väcka löje, undran eller klander.
Fru Holt hade tänkt öfver allt detta på sista tiden ooh länge sedan gissat sig till den sjukas hemlighet.
En gång talade de därom.
Det var strax efter förmiddagsrondeu.
» Har ni feber? » frågade fru Holt vänligt.
» Nej! » tårarna kommo henne i ögonen, » men jag är så lycklig!
Han tog mig i hand i dag också, så frågade han hvad jag läste och tog emot ett par af mina blommor!
Ni tycker väl, att jag är bra löjlig? » » Inte det minsta.
Jag förstår det såväl. » » När man ligger så här dag efter dag, all- deles overksam, när man sätter sitt hela hopp till en människa, när man bara längtar efter hans ankomst, efter hvarje ord från hans läppar, blir det snart som om ingen mer äa han fun- nes i hela världen.
Jag tycker han ser ut som en apostel — tycker ni inte det? » » Jo — • — » svarade fru Holt dröjande.
Hon träffade honom i umgängedifvet, där han var en al a * * I annan i Det var söndags förmiddag, Fru Holt, som fått tillåtelse att bli insläppt hvilken tid på dagen som helst, ehuru hon ej hade någon af patienterna i privatrummen att besöka, hade med sig några präktiga mörkrö- da och gulbleka rosor.
Det var ljust och friskt i korridorerna, där ett par fönster stodo öppna för att insläppa den ljumma vårluften.
Da manliga konvalescenterna i sina hvita och ljust blårandiga dräkter vandrade i sia korridor och de kvinnliga iförda sina ännu fulare kläder i sin, medan sköterskorna i svarta klädningar, hvita mössor och förkläden gåfvo söndagsstämning åt det hela.
Ronden pågick och fru Holt, som ville vänta öfver den för att gå in, gick också af ooh an i korridoren.
Vid en af sofforna borta på » kirurgen », där hon ännu aldrig varit, stodo tvänne unga ele- ver bredvid » brickan », en stor träskifva med uppstående kanter och handtag, hvilken bars efter läkarne allt efter som de gingo från sal till sal.
Här funoos instrument, salvor, subli- mater, förband, creolin med flere ansiseptiska medel.
För en kort tid sedan skulle hon fasat vid åsynen däraf.
Nu erfor hon i stället en kän- sla af trygghet vid betraktandet af alla de hjälpmedel vetenskapen har i beredskap till lin- dring ooh hjälp.
» Skulle jag kunna få se operationsrummet? » frågade hon en af eleverna, en vacker ung flicka af god familj, i b vars ögon lästes en okuflig energi, parad med kärlek Ull det kall hon valt.
» Det är ingenting som hindrar — men kom då genast. »
LPiJJi 168 Det var nästan högtidligt att stå därinne i det helt hvita, glatta rummet med dess släta ytor, där eldstaden ej ens sköt fram ur väggen, och där stora sköljslangar liksom desinfek- tionsugnen i rummet innanför talade om, hur hvarje damkorn eller sjukdomsfrö fick sin snara död.
I rummets midt hängde tre elektriska glöd- lampor — som kunde förstärkas med eu fjär- de — nästan ända ned till operationsbordet, hvilket stod därunder, öfverhöljdt med gult vaxtaft.
Här inne hade mer än en genomgått sitt lifs svåraste stund, och härifrån hade ännu flere ut- gått räddade till lif och lera.
Fru Holt hade svårt att ej gråta.
» Har någon operation nyligen ägt rum? » frågade hon.
» I går. » » Var den svår? » » Hon går inte igenom — men det var ett sista försök! » » Hvem var det? » » Fröken Dahl. » Fru Holt bleknade, och händer blef- vo kalla, medan en smärtsam känsla klämde ihop hennes hjärta.
I ett nu var hot ute ur rummet, vid ett af de öppna fönstren, fl imtande efter luft.
I detta ögonblick kände bon sig rent af kroppsligt illamående.