Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
d e t v a r e n a n n a n s j u k d o m af För alla dessa egenskapers s k u l l t a g e r I d u n så v a r m t d e l i När för ej l ä n g e sedan b u - det k o m o m prinsessan T h y - prinsessan Ingeborgs skiftningar.
famnen Gaf henne full hälsningar, brud, med när välkomst- h o n, en v i d sin ståtlige sida gjorde Stockholm.
sitt lifs hela intåg lindrigare den sessan ler här i T o g del i hennes la gemak, af farmoder.
gamla Och nu när hon oss o c h vid Gustaf med v e c k o r se- sin ibland står prin- strand.
palats torg, när förlorade nu lilla U t i S o p h i a A l b e r t i n a s ga.m- såväl dan midt hemmets u n g a hjärtas första d j u p a sorg, n o n för några Och o c h h ä l s a r från b a r n d o m s - vän makes art. efterlängtade dess Adolfs hemtrefliga där nutid o c h forntid blifvit sammanparade konsterfarna händer, det palatset där prins Carl för första först s k å d a d e d a g e n s ljus o c h g å n g e n i sitt e g e t h e m hälsar där han sin m e s t j ä m n å r i g a syster väl- första kommen, drar n u henne glades och Idun hoppas med innerligt utbyter påträngande gar grannlagenheten vår med härlek hvad af kärlek tes ».
De gång orden hennes till s i n ä d l a dem vi f ö r n ä r a, att » sessas lilla sessa » minnen från sundet.
I hälsnin- hinsidan fjorton dagar stan- nar prinsessan T h y r a h ä r u p p e skänk- — skrefvo en fjorton med d e t är liga hjärtan uttrycka hvad med våra blickar o c h tankar följa prin- tro I dagar vindens svärfader sessan I n g e b o r g.
van- - » tager och med vi och hemmet höge m e n a, när där hans unga maka o m - maka, vill I d u n barndoms lekar, k r i n g m e d sin kära gäst o c h att d e t t a d e l t a g a n d e e j k ä n n e s eller anses t r ä d a lekte sin glada svinna hän hastighet, och så m y c k e t s o m syster- h a f v a att anför- hvarandra.
tisdags m o r g o n emottog p r i n s C a r l p e r s o n l i g e n v i d sta- tionen den » lilla svägerskan »,
IDUN 362 1898 Vill blott ett, men vill det af hela ditt hjärta.
M. men p r i n s e s s a n I n g e b o r g, h a n s g e m å l, före- d r o g att fa o m f a m n a sin syster först i n o m hemmets murar.
Ja, s p r å k e n n u u n g a f u r s t i n n o r m e d v a r - m a s i n n e n o m allt, s o m är e d e r d y r b a r t!
N j u t e n i fulla d r a g af s t u n d e n s l y c k a, af s ä l l h e t e n att ä g a h v a r a n d r a!
Till prinses- san I n g e b o r g skulle vi vilja säga: när en g å n g l i f v e t m e d s i n a kraf, sitt a n s v a r b e - röfvat dig din u n g d o r a s rosiga leende, ack, förblif äfven då för oss s a m m a I n g e b o r g!
Och t i l l p r i n s e s s a n T h y r a: g i f v e G u d att, då stunden k o m m e r att ett n a m n ristas i ditt hjärtas b o k, det n a m n e t då måtte vara lika manligt ädelt s o m den svågers, i h v a r s h e m d u n u är e n h y l l a d gäst.
* Borgfröken.
å rutadt glas man varit njugg: I mången höghvälfd fönsterglugg Den Med fria fläkten spelar kallt doft af tång och salt.
kan med känslor utan namn sträcka ut sin unga famn ropa ut till rymdens gud längtans klagoljud.
står där, vän och Ack, att han snarligt vände hem Bevarad, sund till lif och lem, Och röda korset så till sist Blef bytt i palmekvist.
Till hennes stöd och hjärtevän Han väljer nog en tapper sven.
Hon minns en läpp med mörka En blick, som glänste brun.
fjun, Hon minns en yngling, rank och Som nämnde sig för hennes slaf Och bar som kostlig amulett En handske silkeslätt.
braf, En gång på jaktens muntra stråt Hon vid hans sida red framåt.
I riddarspelets segerglans Hon honom räckt en krans.
Men Ack, nu, nu sitter hon i bur.
kom där blott en trubadur Och Med löste bojans bittra tvång maklen af sin sång!
Ack, kom där blott från helig graf En pilgrimsman med snäckprydd staf Dess bättre — liten jungfru fin Så hvit som snö, så blond som_lin, Kan smyga hit från bågens söm AU se på skiftblå ström.
Här Hon Och Sin Claudius.
midjesmärt, Skarlakansdräkten skimrar bjärt.
Det syns på smycken, syns på bräm, Att hon är högst förnäm.
Och bragte hälsning segerglad Från Sions - ljusa stad t • •• — Men intet budskap — Blott smeker glödhet Och svalan, länd från Om intet ger besked.
•- - • flyktig vind jungfrukind.
fjärran led O, ägde själen vingars par, Den svingade i rymden snar Och flög i rosig morgonbrand Långt hän mot Österland!
* Men trots båd ' guld och hermelin Har lilla munnen dyster min, • Och barmen häfves trånadssjuk Allt tender gyllenduk.
Fast Som Fast Hon slottets härskarinna — ack, fången är hon med sin black.
femton tärnor stå på tå, ensam är ändå.
Fast farmor ordar dagen lång Om nyttan utaf pliktens tvång, Fast gamle patern läser klok Ur textad pärmebok — Dock föga visdom präntas in I detta ungdomsvarma sinn.
På farmors kalt hon hört sig Moralebokens med.
Hon sömmar blad och rosenblom Med blick så trött, så glädjetom, » Månn sanden i vårt timglas rörs? » Hon stundom undra hörs.
Djupt under bildprydd griftesten, Dess hulda moder slumrar re ' n, Och fadren far kring fjärran Att strida för en graf.
haf d e r n s a r m a r, m e n d e t f ö r t r o r h e n n e däre- mot i c k e lika o b e t i n g a d t s i n a f u n d e r i n g a r, iakttagelser o c h spekulationer.
O c h då dess om gifnings krets m e d d e n inträdande skol- åldern alltmera vidgas, blir det företrädes- vis inför d e j ä m n å r i g a s förstående sinne det n e d l ä g g e r sina förtroenden i form af mera eller m i n d r e d j u p s i n n i g a f u n d e r i n g a r, p l a n e r o c h l u f t s l o t t s a m t b e g å n g n a eller t i l l t ä n k t a s m å dårskaper.
O c h skulle d e t vara n å g o n äldre person, s o m h u g n a s m e d barnets s m å f ö r t r o e n d e n, så b l i r d e t d o c k i c k e g ä r n a m o - d e r n; ty m e d en v a k n a n d e reflektion u p p - står h o s barnet e n viss o m e d v e t e n obenä- g e n h e t att b i k t a s i g f ö r d e n, s o m h a r m a k - ten öfver det.
M o d e r n g ö r k l o k a s t i att i g n o r e r a d e t t a om än icke a n g e n ä m a d o c k likväl ganska naturliga sakförhållande o c h blott vaka öfver, att h e n n e s b a r n i c k e v ä l j e r d å l i g a u m g ä n - geskamrater.
O c h h o n b ö r i c k e g r ä m a sig ö f v e r, att b a r n e t f ö r t r o r s i n a flyktiga in- t r y c k o c h f r a m s t ä l l n i n g a r åt a n d r a; m o d e r n är d o c k d e n tillflykt b a r n e t i m i s s r ä k n i n - gens o c h sorgens stunder söker.
D e t t a får hon n ö j a sig m e d, s å s o m tusende andra m ö d r a r måste g ö r a; t y det har städse varit m ö d r a r n a s l o t t att g i f v a, b a r n e n s företrä- d e s r ä t t att t a g a.
Men hvad barnen sålunda med själfviska hjärtan taga, d e t blir e n g å n g d e r a s o r d n i n g att m e d o s j ä l f v i s k a " h j ä r - t a n g e n g ä l d a åt d e n g e n e r a t i o n, s o m följer efter d e m.
Det tyckes vara naturens ound- vikliga g å n g släktleden i g e n o m.
Det är för ö f r i g t så l ä t t b e g r i p l i g t, a t t m a n hälst vill känna sig såsom en j ä m l i k e till d e n, s o m m a n skall b e f i n n a s h u g a d att b l o t t a s i g f ö r, att u t g j u t a s i n a förtro- enden hos, ty föräldramyndigheten verkar s å s o m ett b a n d, ett b e s v ä r a n d e n å g o t, s o m l ä g g e r h i n d e r i v ä g e n för d e t o k o n s t l a d e fria f ö r t r o e n d e t.
M å n g a f ö r ä l d r a r s ä t t a till h ö g s t a m å l f ö r sin sträfvan att v i n n a b a r n e n s f ö r t r o e n d e o c h s ö k a d ä r f ö r så m y c k e t s o m m ö j l i g t att a n s l å - den t o n, s o m l ä m p a r s i g f ö r d e r a s n i v å o c h att g ö r a s i g till s i n a b a r n s k a m - rater.
O c h d e n n a t o n af k a m r a t l i k h e t g e n t - e m o t barnen kan n o g hafva sina fördelar, men h v a d f ö r ä l d r a r n e e g e n t l i g e n å s y f t a att vinna, b a r n e n s fulla, o d e l a d e f ö r t r o e n d e, erhålla d e d o c k i c k e, i d e n m e n i n g d e u p p - fatta d e t.
Det lilla b a r n e t s k y n d a r g e n a s t till m o - dern m e d sina önskningar, sina m i s s ö d e n och sina sorger.
D e t större b a r n e t l ä g g e r alltjämt sina s o r g e r ' o c h b e k y m m e r i m o - F ö r t r o e n d e ligger det den största vikt u p p å att b a r n e n h y s a till f ö r ä l d r a r n e, m e n f ö r t r o e n d e t är ej b e r o e n d e af d e n o i n s k r ä n k - ta förtroligheten.
O c h f ö r att v i n n a s i n a barns förtroende b e h ö f v a föräldrarne ej ä n g s l i g t s ö k a att g ö r a s i g till d e r a s k a m r a - ter; deras fullständiga förtrogne blifva d e t r o t s allt d o c k i c k e.
Och denna egenskap af f ö r t r o g n e ä g e r h e l l e r k n a p p a s t så m y c k e t värde, s o m föräldrarne hålla före.
A f en sträfvan att v i n n a s i n a b a r n s f ö r t r o l i g h e t skall e m e l l e r t i d d e t e g e n d o m l i g a f ö r h å l l a n d e v i s a s i g, att d o t t e r n l ä t t a r e k o m m e r p å e n kamratligt o g e n e r a d fot m e d fadern än m e d m o d e r n, l i k a s o m att s o n e n k o m m e r p å e n m e r a oskrymtadt förtrolig fot m e d m o d e r n än m e d fadern.
Ett förhållande, s o m m ö j - l i g e n t o r d e b e r o d ä r p å, att b a r n e n o m e d - v e t e t k ä n n a s i g k u n n a p å r ä k n a större öfver- förfrolighet mellan barn och föräldrar.
ör m å n g e n m o r u t g ö r d e t e n m y c k e t bitter erfarenhet att flmia h u r u s o m, i den m å n hennes barn växer upp, hennes roll s å s o m d e s s f ö r t r o g n a i n s k r ä n k e s.
För- t r o e n d e n a ö f v e r f l y t t a s i stället till f r ä m - m a n d e — till v ä n n e r o c h b e k a n t a.
Ofta låter e n m o r detta sakförhållande g å sig d j u p t till s i n n e s, j a, h o n t y c k e r d e t å bar- nets sida innebära en oförklarlig kärlekslös- h e t, m e d h v i l k e n h o n ej k a n f ö r l i k a s i g.
O c h d o c k är d e n n a k a l l s i n n i g h e t oftast b l o t t s k e n b a r.
E å d f r å g a d e m o d e r n sin l u g n a efter- t a n k e i stället f ö r sin s å r a d e m o d e r s k ä n s l a, så skulle h o n sannolikt i erfarenheterna från sin e g e n b a r n d o m finna d e n r i k t i g a, om ä n i c k e t i l l f r e d s s t ä l l a n d e l ö s n i n g e n till d e n b r y d s a m m a g å t a n af h e n n e s b a r n s m i n - skade öppenhjärtighet.
I D U N 1898 s e e n d e o c h m i n d r e f ö r m å g a att g e n o m s k å d a d e m hos det motsatta könet än hos det egna.
D e n » n i m b u s » af » ö f v e r m ä n n i s k a », d e n atmosfär af reipektingifvande fordringsfull- het o c h v ö r d n a d s b j u d a n d e allvar, s o m o m - gaf forntidens f ö r ä l d r a r i f ö r h å l l a n d e till d e r a s b a r n, v a r till m e n f ö r d e t fria, o t v u n g - na umgänget.
Innerligheten i förhållandet mellan föräldrar o c h barn har o c k s å b e t y d - l i g t v u n n i t p å att m a n i d e t t a a f s e e n d e lättat p å h e m m e t s stränga fordringar p å dekorum.
M e n allvaret o c h auktoritetsför- h å l l a n d e t — • d e s s a o m s t ä n d i g h e t e r, s o m stå i v ä g e n f ö r att b a r n e n ö n s k a g ö r a föräl- d r a r n e till f u l l s t ä n d i g t f ö r t r o g n e — k u n n a i c k e u p p g i f v a s m e d m i n d r e ä n att föräldra- ställningen mister i inflytande o c h hälgd.
L å t e n d ä r f ö r b a r n e n f ö r s t få a n f ö r t r o b a - g a t e l l e r n a åt s i n a u t v a l d a; m o r o c h far k u n - na verkligen, m e d mindre afsaknad än de ä r o b ö j d a att f ö r e s t ä l l a s i g, c e d e r a att i detta afseende vara deras förtrogne.
Att få f ö r b l i f v a d e n s ä k r a s k y d d a n d e h a m n, till h v i l k e n b a r n e n m e d t i l l f ö r s i k t fly i l i f v e t s allvarsstunder, d e t är f ö r f ö r ä l d r a r n e d e t väsentliga o c h det mest önskvärda.
* En middag.
E n lifsbild för Idun af Hälla.
I n g a h e r r s k a p e t V i t t h a d e u n d e r d e för- ^ sta å r e n af sitt ä k t e n s k a p f ö r t ett m e r a tillbakadraget o c h anspråkslöst lefnadssätt.
M e n m e d doktorns v ä x a n d e praktik och åtskilliga p å senare tiden iråkade förbin- d e l s e r m e d d e t lilla N — s h o n o r a t i o r e s h a d e d e s e t t s i g a l l t m e r a f r a m d r a g n a u r sin o b e - märkthet.
N u h a d e d e b e s l u t a t s i g f ö r att g i f v a sin f ö r s t a större m i d d a g.
D e n lilla d o k t o r i n - n a n f a n n d e t r e n t af o u n d v i k l i g t, d o k t o r n fann det önskvärdt o c h lämpligt.
O c h när den ordentlige o c h metodiske doktorn fann e n s a k l ä m p l i g, så k u n d o m a n v a r a f ö r v i s - s a d o m, att d e n v e r k l i g e n v a r d e t.
Hans studieskulder voro i det närmaste betalda, h a n t y c k t e d ä r f ö r, att h a n k u n d e u n n a sin lilla fru n ö j e t » a t t l e f v a m e d » e n s m u l a.
D e s s u t o m v.ar d e t i n t e så u t a n, a t t i c k e d o k t o r n själf börjat blifva n å g o t s v a g för u m g ä n g e s l i f o c h fina m i d d a g a r.
K o m så d e n v i k t i g a f r å g a n, h v i l k a s o m skulle i n b j u d a s, en fråga, s o m blef k i n k i g n o g att a f g ö r a, d å u t r y m m e t v a r b e g r ä n s a d t o c h umgängeskretsen blifvit alltmera ut- vidgad.
Öfverste sponenten vidare.
Holters, baron L i n d o w s o c h di- Stjernfälts afgjordes det utan » Doktor H o l m s t r ö m s.
» undrade lilla f r u n.
därpå » J a, d e t är j u n ö d v ä n d i g t efter v i ä r o kolleger, » sade herrn.
» Och Berggrens? » » D e m t y c k e r j a g då inte vi b e h ö f v a bju- d a, » f ö r k l a r a d e lilla f r u n.
» Å nej, det kan vara onödigt, » herrn.
» Nå, Boströms? » medgaf » T a n t h a r j u a l l t i d v a r i t så o b e s k r i f l i g t v ä n l i g m o t o s s, » s a d e lilla d o k t o r i n n a n efter- sinnande.
» J a, m e n g u b b e n är f ö r o g e n e r a d o c h fri- språkig, o c h tillsammans m e d öfverstens o c h L i n d o w s.
N e j, v e t d u, d e t får v a r a.
V i få n o g ä n d å, s o m v i t a l a d e o m f ö r u t, loE att g ö r a e n m i d d a g till i s a m m a v e f v a.
— Men Karlssons? » » D e n t r å k i g a, v u l g ä r a frun i h o p m e d öf- verstinnan!
Nej, vet da, dem sammanföra v i d å i n t e, » s a d e frun a f g ö r a n d e.
» O c h inte b j u d a vi väl heller K a r l s t r ö m s?
» » J o, d e t är a l l d e l e s n ö d v ä n d i g t, h o n o m står j a g i s t o r a f ö r b i n d e l s e r t i l l, » s a d e d o k - torn.
» Fröken Hult d å?
» » H e n n e ha vi då alldeles inga skyldig- h e t e r t i l l, » f ö r k l a r a d e frun.
» N e j, det k a n d u d å ha rätt i.
» » L ö j t n a n t v.
Hall d å?
» frågade frun.
» J a, h o n o m b j u d a v i, d e t är e n s å d a n sällskapskarl. » Därefter utsände doktorn och doktorinnan V i t t b j u d n i n g s k o r t till d e l y c k l i g a, s o m v i d d e n n a v ä g n i n g i c k e funnits för lätta.
O m s i d e r k o m d e n stora d a g e n.
O c h det b e g a f s i g d å, att e n d a s t e t t fåtal a f d e r a s g a m l a s t a m t r u p p af u m g ä n g e s v ä n n e r skulle få v a r a m e d p å f e s t e n.
Lilla doktorinnan s å g eller t y c k t e s i g h a f v a s e t t s u r a o c h m i s s n ö j d a miner b å d e här o c h där h o s de uteslutna vänner o c h bekanta, som hon h ä n d e l s e v i s m ö t t, sedan b j u d n i n g s k o r t e n ut- gått; o c h medan hon sprungit omkring o c h g j o r t b e s t ä l l n i n g a r i fiskhallar, h o s v i l d t - h a n d l a n d e n o c h h o s k o n d i t o r n, h a d e h o n re- d a n i sitt stilla s i n n e g j o r t u p p e n n y till- ställning för d e uteslutna.
D e n, s o m s å g d e n y p p i g a effekt, h v i l k e n d e n lilla p i f f i g a d o k t o r i n n a n l y c k a t s f r a m - t r o l l a i s a l o n g e n m e d s i n a a r r a n g e r i n g a r af växter, näpna småting och lampskärmar m e d magiskt sken samt den verkligt ly- s a n d e taffeln m e d sitt a p p e n d i x af i s k y l a r e, vinbuteljer och vaktmästare, kunde knappast t r o att h ä r s k a r e n ö f v e r all d e n n a häi-lighet n å g o n s i n v e t a t af, - livad d e t v i l l e s ä g a att m e d en b l y g s a m praktik balansera en be- svärlig o c h t r y c k a n d e studieskuld.
M e n all d e n n a t i l l f ä l l i g a e l e g a n s, s o m k o m d e n h e d e r l i g e d o k t o r n att s v ä l l a af själfkänsla o c h h a n s lilla fru att stråla a f f ö r t j u s n i n g, l å t a d ä r e m o t d e n p r a k t i s k a fri- h e r r i n n a n L i n d o w eller d e n rika fru Stjern- fält — s o m lilla fru V i t t h y s e r e n s å d a n respekt för — icke blända sig utaf o c h k n a p p a s t n å g o n a n n a n heller.
Friherrinnan L i n d o w l ä g g e r m ä r k e till d e t fina g a m l a d a m a s t - d u k t y g e t, s o m v a r i t fru V i t t s för- äldrars, i öfrigt lämnar h o n ståten obeak- tad.
F r u Stjernfält v e t precis det pris k a r p e n b e t i n g a r o c h finner d e n r ä t t m a g e r i f ö r h å l l a n d e till d e t o b l y g a p r i s e t.
Och alla ä r o d e v a n a att — u t o m h o s b a r o n Lindows, som själfva hålla betjänt — b l i f v a u p p a s s a d e a f d e s s a l å n g a r ä k l a r till vaktmästare.
D e t är b l o t t d e n lilla d o k - t o r i n n a n, s o m t r o t s h o n m å n g a g å n g e r blif- v i t b e t j ä n a d a f d e m, är a l l d e l e s i m p o n e r a d a f att se d e s s a h e r r a r i s i t t e g e t h u s, d ä r m a n hittills n ö j t s i g m e d d e n u p p a s s n i n g hennes nätta husjungfru kunnat bestrida.
V ä r d e n, s o m fört friherrinnan Lindow till b o r d e t, k o n v e r s e r a r o c h » t r y c k e r » g ä - s t e r n a en efter a n n a n, m e d a n h a n g e r a k t p å, att h a n s lilla fru i c k e g l ö m m e r d e r a s ö f v e r e n s k o m n a o r d n i n g, så att i n g e n g ä s t skall b l i f v a ö f v e r h o p p a d.
Gästerna småle o c h k o n v e r s e r a, så m a n h a r alla s k ä l att tro p l a c e r i n g e n l y c k a d.
M e n öfverstinnan är v i d d å l i g t h u m ö r, e m e d a n h o n fått m a j o r G r i p, s o m h o n i n t e k a n tåla, till b o r d s k a - v a l j e r o c h d o k t o r i n n a n H o l m s t r ö m är m i s s - lynt, emedan m a n gifvit kaptenskan Vall disponenten Stjernfält till bordskavaljer, m e n henne däremot endast ingeniör Karl- S63 s t r ö m, o c h g a m l e d i r e k t ö r E o s är u r s i n n i g, f ö r d e t h a n fått till b o r d s d a m d e t fulaste fruntimret i sällskapet.
Löjtnant v. Hall sprider emellertid solsken v i d a o m k r i n g sig o c h underhåller sina grannar m e d vanlig k ä n d virtuositet.
Fröken Hult — som i f ö l j d a f å t e r b u d från fru G r i p s a m m a d a g b l i f v i t i n b j u d e n — fyller, s å s o m s k i c k o c h b r u k f o r d r a r m e d h ä n s e e n d e till o g i f t a da- m e r d ' un certain åge, platsen v i d ena bords- ä n d a n o c h har d e n g a m l a döfva lektor Gren till b o r d s k a v a l j e r.
V i d andra bordsändan t r o n a r ett p a r m e d e l å l d e r s herrar, h v i l k a t y c k a s taga bristen p å d a m m e d m y c k e n ro o c h i blid g e m y t l i g h e t låta sig rätter o c h vin väl smaka.
V ä r d i n n a n s m å l e r till h ö g e r o c h v ä n s t e r.
N u ler h o n m o t b a r o n L i n d o w, s o m s ä g e r h e n n e k o m p l i m a n g e r för den sprängda gå- sen.
M e n är b a r o n e n s själ h o s g å s e n o c h l e g y m e r n a så d v ä l j e s v ä r d i n n a n s i k ö k e t hos ostsouffléen, hjärpen o c h glacen.
Måtte b a r a fru N i l s s o n få s o u f f l é e n att h ö j a s i g riktigt 1 Så vänder h o n sig h j ä l t e m o d i g t till h ö g e r m e d e n l i t e n a n m ä r k n i n g o c h ett småleende m o t den gamle öfversten, hvil- k e n, s o m v a n l i g t, sitter t y s t o c h b e s k e d l i g o c h s p a r a r s i g för h v a d s o m k o m m a skall.
T y s å s o m d e n så g o d t s o m s j ä l f s k r i f n e ka- v a l j e r e n till h v a r j e m i d d a g s g i f v a n d e v ä r d i n - n a i d e n lilla s t a d e n, å l i g g e r d e t h o n o m n ä s t a n s å s o m e n s a m h ä l l s p l i k t att f ö r e s l å tacksamhetsskålen för värdfolket.
O c h han träffar s o m b ä s t v a l e t b l a n d d e åtta, tio tal, h a n för p å lager, o c h s o m h a n för hvarje s p e c i e l t tillfälle till h u s b e h o f s t u f v a r u p p o c h varierar.
O m s i d e r k o m m e r m a n till f e s t e n s k l i m a x, h j ä r p e n, c h a m p a g n e n o c h v ä r d e n s tal f ö r d e ärade gäster, s o m han för första g å n g e n har n ö j e t att se i sitt h u s.
Så k o m m e r glacen, s m i d i g o c h d e l i k a t, o c h d å d r a r d e n lilla doktorinnan en lättnadens suck.
N u kan i n t e t m i s s l y c k a s, d e s s e r t e n står d ä r l ä c k e r o c h retande o c h, såvida inte vaktmästarne r e u t af s k u l l e t a p p a s k å l a r n e i g o l f v e t, så v e t h o n inte h v i l k e t o l y c k s ö d e s o m skulle kunna träffa densamma.
O c h när den g a m l e ö f v e r s t e n aflevererar sitt skåltal, så s m å l e r h o n af u p p r i k t i g t o c h r ö r d t h j ä r t a o c h h a r i n t e m i n s t a t a n k e p å att d e t t a v ä l t a l i g - h e t s p r o f f ö r h e n n e är ett u p p k o k af s a m - m a fraser, s o m h o n f ö r e t t p a r m å n a d e r se- d a n h ö r d e r i k t a s till u n g a fru V i s t r ö m, m e d h v i l k e n h o n n u står p å k r i g s f o t.
M e n känner sig n u v ä r d i n n a n segersäll o c h l u g n, så h a r d e t i stället u n d e r e n s t u n d v a r i t v ä r d e n s t u r att o r o a s; h a n rik- tar m i s s t ä n k s a m m a b l i c k a r p å c h a m p a g n e - flaskorna o c h fruktar, att h a n skall h a f v a beräknat för otillräckligt antal.
O c h cham- p a g n e n k u n d e varit bättre, t y c k t e h a n sig känna, ehuru h a n snarare såg det p å baron Lindows kännarmin, hvilken d o c k aldrig p l ä g a d e u t t r y c k a fullt g i l l a n d e, n ä r d e t gäll- de champagne.
Herrarne v i d bordsändan s y n a s r e d a n h a f v a f å t t h v a d d e k u n n a tåla, k o n s u m t i o n e n ö f v e r g å r n u till p o r t v i n e t, o c h doktorns öfvergående ängslan upplöses i harmoni.
S å r e s e r m a n s i g ä n d t l i g e n från b o r d e t.
V i d ö f v e r s t e n s t a p p r a a r m s k r i d e r d e n lilla d o k t o r i n n a n, s å s o m e n s e g e r h e r r e från e n ä r o r i k v a l p l a t s, u t u r m a t s a l e n s h e t t a till salongens svalka och ro.
O c h här g ö r n u d e n lilla f r u n u n d e r e t t p a r k o r t a l y c k l i g a t i m m a r p å det älskvärdaste sätt les h o n n e u r s för stadens notabiliteter.
O c h fast inte kon- v e r s a t i o n e n är så s ä r d e l e s spiritnel eller
IDUN 364 intressant o c h ännu m i n d r e blir det, sedan h e r r a r n e d r y p a af till c i g a r r e r o c h k o r t, är doktorinnan dock nöjd, och hennes glada l y n n e o c h liflighet endast stegras i d e n m å n sällskapets aftager o c h mattas.
Så gör ä n d t l i g e n t e b r i c k a n s i n r u n d, o c h s n a r t där- efter b ö r j a g ä s t e r n a t a g a a f s k e d.
F ö r s t se- d a n d e n sista af d e m a f l ä g s n a t s i g, k ä n - n e r d o k t o r i n n a n, h u r o u t s ä g l i g t t r ö t t h o n är, o c h h u r u s t o r s p ä n n i n g e n, att allt s k u l l e aflöpa väl, varit.
Under det gästerna vandra hemåt och kritisera tillställningen o c h sällskapet — fru S t j ä r n s t r ö m f i n n e r d e n förra a n o r d n a d öfver Vitts tillgångar, o c h friherrinnan Lin- d o w a n s e r, att d e t s e n a r e v a r i t e n s m u l a b l a n d a d t — sitta m a n o c h h u s t r u n n ö j d a o c h tillfredsställda öfver e n v ä l fylld sam- h ä l l s p l i k t o c h g ö r a — af p r a k t i s k a s k ä l — u p p att g i f v a ä n n u e n m i d d a g, i n n a n m å n - ga dagar hunnit förgå.
M e n n ä r d e n d a g e n inträffar, befinnes h e r r s k a p e t B e r g g r e n f ö r h i n d r a d e, fru K a r l s - s o n o p a s s l i g o c h h e r r n n ö d s a k a d att f ö r e - t a g a e n affärsresa.
Fru L i n d g r e n infinner s i g, k y l i g o c h s y r l i g, o c h fru H o l s t i e n l ä t t satirisk s t ä m n i n g.