Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
,å auktionspriset samt för annat gods emot tanf-bestämmelsén minskas i samma mån, som auktionspriset understiger det vid besigtningen för oskadad enahanda vara bestämda värde; kommande behållna auktions-summan att, sedan belöpande tull blifvit erlagd, godsegaren tillställas Försummar godsegaren fullgörandet af bevisningen om varans förskämning utöfver fjorton dagar efter den preskriptionstid, hvarinom angifnings-inlagan, jemlikt 30 § af gällande Seglationsordning, bör vara till Tullkammaren aflernnad, ansvare för tullafgifternas fulla erläggande, derest han icke genom skriftlig anmälan hos Tullkammaren, mom samma tid, afstär sin rätt till den skadade varan, som då, medelst offentligt utrop, för Kronans räkning, genom Tullkammaren försäljes.
Beträffande förtullnmgen af varor, bergade från strandade, utrikes ifrån komna, fartyg skall iakttagas: 'l:o att, derest fartyget alldeles förolyckats eller så skadats, att varorna icke kunna, för befordrande till destinationsorten, åter intagas, eller om dessa till större eller mindre del finnas så sjöskadade, att de till vidare försändning icke, utan äfventyr, kunna användas, godsegaren eller dess ombud må ega att godset i den stapelstad, dit det beqvämligast må kunna föras, eller å landet i strandningsorten, efter föregången kungörelse, genom offentlig auktion, i vederbörlig ordning, låta försälja; 2:o att för detta ändamål laga besigtning å godset, så fort ske kan, bör an ställas, då strandnmgen skett inom stads område, af Magistrats-person, och i annat fall af Kronofogden i orten eller annan behörig kronobetjent, med biträde af två sakkunnige och ojäfvige män, och i närvaro af vederbörande Tullkammare-föreståndare, som eger att. under tjenstemanna-ansvarighet, för bevakande af Kronans rätt, besigtnings-åtgärden controllera och, om fog till anmärkning icke förekommer å besigtnings-instrumentet, som ej edsvurne besigtningsmän äro pligtige att, der så äskas, med ed fästa, anteckna sitt godkännande; 3:o att minst en månads tid må bestämmas för auktionens hållande, efter derom af K. Maj:ts Befallningshafvande i Länet utfärdad Kungörelse; dock om någon vara befinnes så skadad att, utan äfventyr af dess förderfvande, något längre uppskof med försäljningen icke kan ega rum, eller om varans värde icke står i något afpassadt förhållande till bevaknings- och magasinerings-kostnaderne under ett sådant längre uppskof, må försäljningen, så snart kungörelse derom i strandningsortens och /ti/i. till R.
Prat. 1850 & 1*57.
5 Sami. 1 Afd. 11 Höft. 8 58 Förslag till Tull-taxa. närmaste stads kyrkor blifvit uppläst, verkställas; börande i besigtnings-mstrumentet, vid slik händelse, meddelas intyg om behofvet af eller skälet lill en skyndsammare försäljning.
4:o att alla de varor, som genom väta icke äro underkastade förskämning eller som eljest vid besigtningen finnas oskadade, skola, såsom fullgoda varor, enligt Tulltaxan förtullas, hvaremot med tullberäkningen för de öfrige må förhållas såsom i I mom. af denna § stadgas; 5:o att, änskönt godset såsom oförtuiladt försäljes och det är inroparen öppet lemnadt, att detsamma antingen till inrikes förbrukning disponera eller inom stadgad preskriptionstid reexportera, det skall ankomma på säljaren att, medelst en gemensam inlaga, som inom fjorton dagar efter auktions-förrättningen bör, med bifogande af auktions-protokollet, ingifvas och serskildt upptaga hvad till återutförsel ämnadt är, å Tullkammaren angifva hela det varuparti, som försåldt blifvit, och att belöpande afgifter för detsamma inom den i Seglations-ordningen föreskrifna tid inbetala, vid påföljd, som i sagde Författning jemväl stadgas. § <8.
I afseende på Sveriges och Norriges inbördes handels-förhållanden lände till efterrättelse hvad derom är eller varder stadgadt.
STOCKHOLM, tryckt hos E Westrell. 1857.
Berif/n,-Utskottets Memorial N:o 11, 1 N:o II.
Ank. lill Exp.-lJtsk. ilen 22 .Juni 1857, kl. 2 e. m.
Memorial, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, angående behandlingen af frågan om debetsedels lös en.
Sedan Ulskottet i sitt Betänkande N:o 5, rörande allmänna bevillningen, blend annat, vid § 128 af Bevillnings-förordningen föreslagit förhöjning af lösen för debetsedlarne, och Utskottets förslag blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Borgare-Stånden godkändt, men Bonde-Ståndet för sin del vidtagit ett derifrån skiljaktigt beslut, så yttrade Utskottet tili Utlåtandet N:o 9, att sorn tre Stånds beslut uti denna fråga, hvilken icke vore af bevillnings natur, utgjorde Rikets Ständers, Utskottet ansåge sig endast böra sådant anmäla.
1 anledning af denna anmälan har Bonde-Ståndet fattat följande beslut: ”att som Regerings-formeus 83 § bjuder, att grundlagarne skola i hvarje särskildt fall efter ordalydelsen tillämpas samt § 00 samma Regeringsform stadgar, det några allmänna afgif(er af hvad namn och beskaffenhet som helst, icke må utan Riksens Ständers samtycke kunna förhöjas, och lösen för debetsedlarne utgör en allmän genom bevillning bestämd afgift, om hvars förhöjning nu vore fråga, Betänkandet skulle i denna del återremitteras, med föreläggande för Utskottet att uppsätta voterings-propositioner för ärendets Bih. lill R.
Prot. 1850 # 1857. 5 Sami. 1 ARI 12 Haft, 2 Bevi/ln-Utskottets Betänkande N:o 12. hänskjutande till förstärkt Bevillnings-Utskott; och skulle de öfriga Riks-Stånden om detta Bonde-Ståndets beslut underrättas och inbjudas att i detsamma sig förena”.
Inbjudningen har ock blifvit af Ridderskapel och Adeln antagen, så vidt den angick föreläggande för Utskottet att inkomma med voterings-propositioner i ämnet; hvaremot densamma afslagits af Preste-Ståndet, som, lika med Borgare-Ståndet, lågt Utskottets anmälan till handlingarne; sistnämnde Stånd, efter det Herr Talmannen, med instämmande uti Bevillnings-Utskoltets åsigt att den fråga, som är föremål för 128 §, ej vore af bevillnings natur, och således borde antagas vara genom (re Stånds beslut afgjord, förklarat sig ej kunna framställa annan proposition i anledning af Betänkandet i denna del, jemförd! med Bonde-Ståndets ofvanberörda inbjudning, än att Utskottets ifrågavarande yttrande måtte läggas till handlingarne.
Bå sålunda två Stånd slädnät emot två, i fråga om den behandlig af omförmälda ämne, som enligt grundlag må ega rum, har Utskottet ansett sig böra v hos Rikets Ständer anmäla förhållandet, under hemställan, alf til!
Konstitutions-Utskoltet må hänskjulas alt bestämma, huru med frågans behandling vidare skall förfaras.
Slockholm den 18 Juni 1857.
\:o 12, Alik, lill J\|i.
Utsk. den 22 Juni 1857 kl. 2 e. m.
Betänkande, angående den sä kallade Iinrhus-afgiften Uti Nådig Proposition lill Rikets Ständer af den i O sisllidne Januari (N:o 00), hvilken ifrån samtliga Riks-Stånden blifvit lill Bevillnings-Utskottel remitterad, har, under åberopande al hvad genom Kongl.
Kungörelsen den 20 December 1854 blifvit, i enlighet med Rikets Ständers vid sednasle Riksdag fattade beslut, i Nåder förordnad! Bevilln.-UlskoUels Betänkande N:o 12. 3 angående sättet oell vilkoren fur utgörande, användande oell redovisande af den utaf Rikets Ständer fastställda årliga afgift till veneriska smittans hämmande och botande, Kongl. Majit gifvit Rikets Ständer tillkänna, det Kongl. Serafimer-Ordens-Gillet, för ali ådagalägga i hvad man ifrågavarande afgift fortfarande må vara för lasarettens och kurhusens underhållande behöflig, till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnat uppgjord sammandrag af inkomna summariska räkningar och revisions-berältelser, angående kurhusinedlens belopp samt läns-Iasarettens och kurhusens öfriga inkomster och utgifter under år 1854; utvisande detta sammandrag, att kurhus-afgiften för året utgjort 175,820 K:dr 44 sk. 4 r:st. och öfrige inkomster 101,932 R:dr 14 sk. 1 rist. samt att utgifterna uppgått till 254,922 R:dr 18 sk. 10 rist., allt banko, hvarjemte Ordens-Gillet, då häraf visade sig, alt nämnde sjukvårds-inrättningar utan kurhus-afgiften icke kunde ega bestånd, samt denna afgift vore bestämd alt utgå endast lill och med det år, hvarun der nu påbörjade Riksdag slutar, i underdånighet hemställt, att Nådig Proposition om samma afgifts fortfarande måtte lill Rikets Ständer aflatas.
Derförutan hade dels Kongl. Majlis
Befallningshafvande i Stockholms län, dels och Direktionen öfver det i Fahlun inrättade lasarett och kurhus, till Kongl. Majit inkommit med underdåniga skrifvelser, hvaruti Kongl. Majlis bemälde Befallningshafvande upplyst, det sjukvården inom förstnämnda län, äfven i dess nuvarande inskränkta skick, omöjligen kunde behörigen upprätthållas utan tillökning i inkomsterna, samt alf, synnerligast för norra delen af länet, en högst betydlig utsträckning af samma sjukvård vore af behofvet påkallad, men att all tillgång dertill nu saknades; med afseende hvarpå Kongl. Majits
Befallningshafvande anhållit om den Nådiga framställning till Rikets Ständer, att, der lasarettets eller kurhusets bestånd del oundgängligen fordrar, kurhus-afgiften må kunna utgå med ett förhöjdt belopp (ill högst åtta skillingar banko; och hade åter Direktionen öfver lasarettet och kurhuset i Fahlun underdånigst anmält, att denna inrättning, den enda inom Stora Kopparbergs län befintliga sjukvårds-anslalf, visserligen hittills kunnat uppehållas med en kurhus-afgifl af fyra skillingar banko på hvarje mantalsskrifven person, jemte öfriga till inrättningen influtna smärre inkomster; men att, med beräkning af hvad derstädes för de första åtta månaderna år 1856 vore ulbetaldl och hvad som under de återstående fyra månaderna förmodades komma att erfordras, sig visade att, oaktadt all möjlig hushållning, utgifterna för året komme alt öfverstiga inkomsterna med ett belopp af omkring 2,200 Ridr, hvilket åter härledde sig dels och isynnerhet från nu gängse högt uppstegrade priser å så väl alla lifsförnödenheter, som hvad i öfrigt till inrättningens vidmakthållande erfordrades, dels från den minskning i inkomsterna, som varit en följd af qvarutulls- eller manlalskolens och hemmansräntekolens förvandling, hvarigenom den inrättningen förut tillfallna andel i böter för uraktlåtenhet att utgöra natura-prestationer (ill Fahlu bergslag af dessa skattekol försvunnit, dels ock från ökadt antal patienter vid lasaretts- och kurhus-inrättningen, hvilket sednare förhållande dock ingalunda inträffat såsom följd af någon ökad sjuklighet inom länet, utan varit föranledi af tilltagande förtroende för inrättningen, den der allt mer och mer anlitades i samma mån, som den hos allmogen förr rådande 4 Bevilln.-Utskottels Betänkande N:o 12. fördom och obenägenhet att af sjuk vårds-anstalterna sig begagna upphörde; i anseende hvartill länets Pröfnings-kommitté, efter verkställd granskning af räkenskaperna och tagen kännedom om inrättningens tillstånd, fastställt kurhus-afgiften för nyssnämnde år till el t förhöjdt belopp af sex skilliugar för hvarje mantalsskrifven person, genom hvilken förhöjning omförmälda brist, derest icke omkoslnaderne vid lasaretts- och kurhusinrättningen ytterligare skulle ökas, borde vid innevarande års slut nedgå till omkring 800
R:dr och under derpå följande år alldeles försvinna; men sorn af ofvan anförda skäl antagas kunde, att patienternas antal, nu uppgående till omkring 50 ä 60 personer för dagen, ytterligare skulle lillvexa, hvaraf äfven uppkomme ökade sjukvårdsoch underhälls-omkostnader, så ansåge Lasaretts- och Kurhus-Direktionen, i likhet med hvad Pröfnings-kommittéen jemväl tillstyrkt, sig böra i underdånighet hemställa, det framställning till Rikets Ständer måtte i Nåder aflåtas, alt kurhus-afgiften för Stora Kopparbergs län kunde ökas sålunda, att maximi-afgiften linge bestämmas lill 8 skillingar af mantalsskrifven person.
Uti infordrade yttranden öfver nyssberörde hemställan, hade Serafimer-Ordens Gillet i underdånighet förordat den af Kongl. Maj:(s Befallningshafvande i Stockholms län äskade förhöjning i maximi-beloppet af kurhus-afgiften, men deremot afstyrkt Nådigt afseende å Lasaretts- och Kurhus-Direktionens i Stora Kopparbergs län enahanda hemställan, hvarefter samma
Direktion inkommit med ytterligare yttrande i ämnet och deruti förmält sig med all sannolikhet förese en öfver nuvarande tillgångar stegrad höjning i omkostnaderna vid inrättningen, ej mindre till följd af allmogens tilltagande förtroende och benägenhet att för sina sjuka densamma begagna, hvarigenom patienternas antal visade sig vara i ständig till vext, än ock emedan utrymmet redan vore otillräckligt för det nuvarande sjukantalet och fordrade utvidgning; hvarjemte förändrad inredning samt ökade aflöniugar oeftergifligen påkallades.
Med afseende å hvad sålunda förekommit, har Kongl. Majit i Nåder föreslagit, all ifrågavarande kurhus-afgift jemväl under nästa slatsreglerings-period må utgå på säll och till de belopp, som blifvit af Rikets Ständer vid sislförflulna Riksdag bestämda och i öfverensstämmelse dermed genom Kongl. Maj:(s Nåd.
Kungörelse den 20 December 1854 påbudna; dock att, beträffande Stockholms och Stora Kopparbergs län, det måtte lemnäs vederbörande öppet att, derest behofvet sådant oundgängligen fordrar, samt, hvad särskildt sistnämnda län augår, utvidgning af länets sjukhus verkställes, höja ifrågavarande afgift till högst 8 skillingar banko eller 25 öre Riksmynt för hvarje mantalsskrifven person.
Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet hafva derjemte (ill Utskottet öfverlemna! yttranden, som i anledning af omförmälda nådiga Proposition blifvit afgifna, hos Ridderskapet och Adelil af Herr Silfverstolpe, F. (K, och hos Borgare-ståndet af Herr C■ Stolpe.
Då under sednare åren alla de för kurhus- och lasarelts-inräilningar erforderliga förnödenheter stigit i pris, hvarigenom man kunde förmoda, ali del nu bestämda maximum för kurhus-afgiften skulle blifva otillräckligt, har Herr Silfverstål - Hemlin,-Utskottets Betänkande N:o 12. 5 pe föreslagit, att liiaximi-beloppet måtte höjas i allmänhet uti alla länen till 8 sk.; hvilken mening Herr Stolpe också uttalal, likväl endast för det fall alt något maxi mum för kurhus-afgiften ansåges böra bestämmas.
Enligt Herr Stolpes tanke vore dock ett sådant bestämmande ej blott öfverflödigt, enär kommunerna egde att tillse, det beskattningen icke blefve för stor, ulan äfven menligt för det allmänna, då ifrågaslällda afgift stundom uti länen ulginge till så ringa belopp, att densamma vore alldeles otillräcklig för beslridande af länets sjukvård.
Utskottet har tagit i öfvervägande hvad sålunda blifvit ej mindre af Kongl. Majit i Dess Nådiga Proposition framstäldf, än äfven hvad Herrar Silfverstolpe och Stolpe i deras anföranden föreslagit; och enär, enligt Utskottets tanke, en förhöjning af nu bestämda kurhus-afgiften icke blott, såsom Kongl.
Majits Proposition innehåller inom Stockholms och Stora Kopparbergs län, utan också inom öfriga länen torde under (iden intill slutet af nästkommande riksdag blifva af behofvet påkallad, helst den dertill hufvudsakligen verkande orsak, 6(egrade prjser å lifsfurpödenheter m. m, icke lärer inskränka sig till några vissa delar af riket; får Utskottet, som dock finnér betänkligt att, på sätt Herr Stolpe företrädesvis yrkat, på en kommunal-styrelse öfverlåta rättigheten att obegränsad! bestämma beloppet af en personel bevillning, vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte, utan afseende å Herr Stolpes nyssnämnda förslag, besluta att, til! veneriska smittans hämmande och botande, en kurhus-afgifi må beviljas alt fortfarande till och med det år, då nästa riksdag slutas, årligen utgöras af hvarje mantals skrifven person, för Stockholms stad med högst 50 öre och minst 3 öre samt inom öfriga delar af Riket med minst 3 öre och högst 25 öre, under i öfrigt enahanda vilkor, som vid sislförflutno Riksdag blefvo bestämda och uti Kongl. Kungörelseu den 20 December 1854 innehållas.
Slockholm den 18 Juni 1857. 6 Uevilln.-UtskoUels Betänkande N:o 13.
Utsk. den 22 Juni 1857, kl. 2 e. m.
Betänkande, angående Städernas Salu-accis.
Delina afgifl, hvilken vid sednasle Riksdag uppgick tili 855 K:dr B:ko, men i statsregleringen beräknades till endast 500
R:dr samma mynt, är nu uti Kongl. Majtls Nådiga Proposition, angående statsverkets tillstånd och behof, upptagen till sistnämnda belopp eller 750 R:dr R:mt.
Vid flere föregående Riksdagar hafva Rikets Ständer beslutat, att de städer, uti hvilka rättighet ait utan afgift införa och försälja kött, bröd och dricka ännu icke vore landtmannen medgifven, fortfarande borde erlägga den genom Kongl. Kungörelsen den 30 November 1810 för dessa städer stadgade- salu-accis-ersältnings-afgift, intilldess införsels- och försäljnings-frihet af nämnde föruödenhels-arliklar uti någon af dessa städer medgifves, dä året efter det införsels-friheten beviljats, samma stad skulle befrias från berörde afgifls utgörande.
Nu har Bevilluings-Utskottet inhemtat, att fri och obehindrad införsel och försäljning af kött, bröd och dricka blifvit sedan sista Riksdag i Nåder medgifven för följande städer, nemligen Christianstad den 23 Augusti 1854, Norrköping den 22 September 1855 och Halmstad deu 12 Juni 1856.
Då sammanlagda beloppet af hvad från dessa städer såsom salu-accis blifvit erlagdt, uppgår till 410 R:dr B:ko och den nu återstående afgiften således endast utgör 445 R.dr samma mynt samt under tiden till nästa riksdag torde komma alt ytterligare minskas, synes detta höra föranleda en nedsättning af den summa, Kongl.
Majit ansett kunna på ifrågavarande iukomst-tilel hädanefter beräknas.
Utskottet linner sig alltså böra föreslå, dels att de städer, uti hvilka rättighet alt ulan afgift införa och försälja kött, bröd och dricka, ännu icke är landtmannen medgifven, fortfarande böra erlägga ifrågavarande salu-accis-ersältnings-afgift, intilldess sådan införsels-och försäljnings-frihet uti någon af dessa städer varder beviljad, då, året derefter, samma stad befrias från erläggandet af berörda afgift, dels ock alt en summa af 400 R:dr Riksmynt må vid statsregleringen Remlin.-Utskottets Betänkande N:o 13. 7 upplagas såsom städernas salu-accis-afgift, all fördelas och utgå enlig! härhos bilagda förslag lill förnyad
Tarif för fördelning af salu-accis-ersättningen utaf Städerna, hvilken tarif, i händelse den af Rikets Häglof!.
Sländer godkännes, skulle komma alt på vanlig! säll såsom bilaga åtfölja den blifvande Bevillnings-sladgau.
Stockholm den 18 Joni 1857.
TARIF till fördelning af Salu-accis-ersättning utaf Stliderne.
R:dr Öre R:dr Öre Transpor R:dr 405 Öre Transport R:dr 0 30 Öre Slockholm . . . — — Jönköping . . . — — Piteå ....
— Ulricehamn . . — — Götheborg . . . — — Linköping . . . 150 — Luleå ....
— Hjo — — Fursta klassen.
Lund Eskilstuna .
, Sköfde ....
. Karlstad ....
— Lidköping .
. 75 — .Mariefred . . . Norrköping . . — — Borås 30 — Eksjö .... — — Fahlköping • . — Gelle ■ — — Halmstad . . . — — Sölvitsborg .
Femte klassen — — Alingsås . . .
Malmö. .... — — Helsingborg . . Hernösand ... — — Laholm ....
Trosa — Andra klassen. Wenersborg . . — — Marstrand . . 30 Osthammar . . Karlskrona . . ■ — — Sundsvall . . . — — Skara ....
— Säther — Upsala Kalmar ....
I — Fjerde klassen.
Skenninge . . Nora .... 37 50 Amål Skanör och Fal- 15 — Wisby — Warberg . . . 30 — Askersund . . — sterbo .... — — Westerås ....
— Arboga — — Filipstad . . 37 50 Falkenberg . . — — Christinehamn . 00 Wimmerby . Kongsbacka . . 22 50 Tredje klassen.
Köping .... — — Kongelf . . .
Cimbritshamn . — Westervik . . ' — — Wexiö — — Engelholm . . 7 50 Strömstad . , . — —■ Uddevalla . . . — — Söderköping . . 37 50 Strengnäs . . . — — Grenna ....
— — Landskrona . . — Hudiksvall . . . — — Thorshälla . . — — Waxholm . . . — — Nyköping . . . — — Mariestad . . . 30 — Enköping . . . — — Östersund . . . — — Fahlun — Sala — — Sigtuna .... — — Haparanda . . . — — Christianstad.
. — Wadstena . . . 45 — Öregrund . . . — — Skellefteå . . . — — Karlshamn . , . — Hedemora . . . — — Södertelje . . . — Borgholm . . . — — Ystad — Söderhamn. . . 22 50 Norrtelje . . . 37 50 Örebro — — Umeå — — Lindesberg . . — — Summa 007 50 Transport 405 Transport 030 — STOCKHOLM, tryckt hos J. W- Lundberg, 1857. BcvUlnincjs-Uhikoltets Memoria!
N:o 44 1 HT: O 14.
Ank. lill Exp.-Utsk. den 23 Juli 1857, kl. 2 e. m.
Memorial med Jiirsla" till volerings-proposilioner i anledning af Riks-Ståndens olika beslut i afseende a ifrägaställda Jörändringar i Jöreskrifterne om allmänna bevillningens utgörande.
Sedan Bevillnings-Utskoltet uli dess Utlåtande
N;o 9 afgifvit dels yttrande i anledning af gjorda anmärkningar mot vissa delar, dels ock förslag till sammanjemkning al Riks-ståndcns skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänkandet N:o 5, angående ifrågaställa förändringar i föreskrifterne om allmänna bevillningens utgörande, så hafva, enligt Utskottet tillhandakomna protokolls-utdrag, Riks-stånden, vid föredragning af förstnämnda utlåtande, i nedan omförmälda hänseenden stannat i olika beslut; och får Utskottet, med anmälan så väl härom, som ock att Utskottets yttranden och förslag i öfrigt blifvit godkända, eller, der, till följd af förut fattade beslut," annat ej erfordrats, lagda till handlingarne, nu afgifva förslag till voterings-proposilioner i de delar, der, enligt grundlagens föreskrift, omröstning i förstärkt Bevillnings-Utskott bör ega rum.
Bevil/ningen af rörelse och näring.
Vällofliga Borgare-ståndet har, i olikhet med öfriga Riks-stånden, som godkänt Utskottets hemställan, att någon nedsättning af bevillningen för rörelse och näring icke måtte ega rum, beslutat, att denna bevillning bör utgå med en procent af årlig inkomst, Bih. till R.
Prof. 1856 & 4857.
5 Samt. 4 Afä. 45 Haft. 1 2 Bevillnings-Utskotiets Memorial N:o samt 7:de med flere §§, deruti för rörelse och näring 2-J procents beräkningen finnes stadgad, bringas till öfverensstämmelse med nämnda beslut; och får Utskottet, i anledning häraf, och så framt icke
Borgare-ståndet skulle vilja frånträda sitt skiljaktiga beslut, föreslå följande omröstning. 1:0.
Den, som, på sätt 3:ne Riks-stånd beslutat, anser att nedsättning i bevillningen för rörelse och näring icke bör ega rum, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, kommer, i enlighet med Borgare-ståndets beslut, bevillningen för rörelse och näring att utgå med en procent af årlig inkomst, samt de §§ i Bevillnings-stadgan, deruti 2j procents bevillning för rörelse och näring finnes stadgad, att i enlighet dermed rättas. § 9.
Som Vällofliga Borgare-ståndet, hvilket hade till Utskottets förnyade behandling återförvisat det af Utskottet framställda och af de öfriga Riks-stånden gillade förslaget, att de i § 9 stadgade minimi-afgifter måtte till deras dubbla belopp förhöjas, samt dervid förklarat, att
Ståndet ansåge alla minimi-tabeller och all klass-indelning emellan städerna, hvad beskattning anginge, böra försvinna, numera fattat ett i så måtto från de öfriga Ståndens skiljaktigt beslut, att omförmälda minimi-afgifter förklarats böra oförändradt förblifva vid de belopp, som vid sednaste Riksdag antogos, får Utskottet inbjuda Borgare-ståndet, att, med frånträdande af sitt skiljaktiga beslut, instämma i de öfriga Ståndens.
I annat fall torde följande omröstning böra ega rum: 2:o.
Den, som bifaller att, i likhet med hvad Utskottet föreslagit och 3 Stånd godkänt, de i § 9 stadgade minimi-afgifter till dubbla beloppen förhöjas, röstar Ja; den det ej vill röstar
Nej: vinner Nej, komma dessa afgifter att, på säll Borgare-ståndet beslutat, vid deras nuvarande belopp oförändrade bibehållas. § 25.
Med afslag å Utskottets inbjudning har Ridderskapet och Adeln vidblifvit sitt från de öfriga Riks-ståndens skiljaktiga beslut, att det minimi-belopp af inkomst, hvarför bevillning af skeppsbyggerier skall utgå, bör bestämmas till 300 R:dr Riksmynt.
I anledning häraf föreslås följande omröstning: 3:o.
Den, sorn bifaller Utskottets, af 3:ne Riks-stånd gillade förslag, att det minimibelopp af inkomst, hvarför bevillning af skeppsbyggerier skall utgå, bestämmes till 400 R:dr Riksmynt, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, BeviUnings-Utskotlets Memorial N:o 44-, 3 kommer berörde tninimi-belopp att, i enlighet med Ridderskapet och Adelns beslut, fastställas till 300 R:dr Riksmynt. §§ 33 och 34.
I olikhet med Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Bonde-stånden, hvilka oförändradt bibehållit nuvarande stadganden om bevillnings-afdrag å ullånta medel, har Borgare-ståndet för sin del beslutat att dylikt bevillnings-aldrag bör upphöra och kapitaler beskattas i likhet med näring och rörelse.