Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti sin till Utskottet remitterade motion, har Hr Komminister Beckman jemväl yrkat, att den i 3:dje Art. stadgade afgift för karakters-fullmakter borde upphöra och således denna Artikel med dithörande 37 och 38 §§ helt och hållet utgå; hvartill motionären ansett så mycket mera skäl förekomma, som ifrågavarande fullmakter, hvilka voro att anse såsom nådebevis af Konungen för ådagalagde förtjenster och således ur denna syn - 21 Bevillning'!- Utskottets Betänkande, N:o 4. punkt borde vara frän beskattning af Rikets Ständer befriade, redan vore genom den derför bestämda karta-sigillata med tillräcklig afgift belagde.
, 1 hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad vid sednaste riksdag rörande denna äfven då väckta fråga yttrades, har Utskottet ansett, att, då de företräden i allmänna lifvet, sorn genom erhållandet af en högre karakter anses förvärfvas, skäligen synas böra i någon mån medföra större förpligtelse!- till det allmänna, och ifrågavarande beskattning, oaktadt deremöt vid flere riksdagar gjorda anmärkningar, icke allenast blifvit fortfarande bibehållen, utan ock förhöjd utöfver dess från början bestämda belopp, den nu väckta motionen alltså äfven torde böra lemnäs utan afseende.
IV7. 8 42.
Såsom följd af den hör nedan vid 137 § föreslagna förändring, har Utskottet ansett 2 mom. af ifrågavarande § böra erhålla det tillägg, som finnes i förslaget intaget. §§ 50 och 72.
Med afseende å den förändrade lydelse, Utskoltet här nedan för 112 § föreslagit och den i afseende å fastigheters uppskattning af Utskottet dervid anförda grund, har Utskottet ansett ifrågavarande §§ böra undergå den förändring, förslaget utvisar. § 73.
Inom Vällofl. Borgar-Ståndet är af Hr Berger uti afgifven motion yrkadt, att, då många stångjernsbruk skola finnas, hvilkas behållna vinst icke på långt när uppgår till det i 73 § Bevillnings-förordningen såsom grund vid brukens värdering för näi varande bestämda minimum af i;del utaf tillverkningen, nämnde minimum måtte, med afseende dessutom å de mindre fördelaktiga konjunkturer, som ofta inträffade, nedsättas till ^del af tillverkningens värde.
Då emedlertid på sednare tider, Utskottet vetterligen, icke inträffat någon väsendtlig förändring, ledande till minskning i behållningen af bruksrörelsen samt tillfälliga konjunktur-förändringar icke böra läggas tili grund för en flerårig beskattning, anser Utskottet sig ej ega skäl att å ifrågavarande motion tillstyrka bifall.
Dere - Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 4. 25 Deremot och då det synts Utskottet billigt, att de Bruk, hvilka, medan de ännu ega restsmide, öfvergå till oinskränkt smidesrätt, få tillgodonjuta afdrag i bevillningen för redan Leskattadt restsmide, bar Utskottet ansett sådant böra, på sätt förslaget innehåller, vid denna § närmare uttryckas.
Med anledning af det i denna § intagna stadgande, att vid sådana bruk, der bela eller en del af smidet till manufaktur förädlas, egarens behållna vinst af hvarje till manufaktur-förädlingen arnandt skeppund stångjerns-smide skall anses utgöra högst hälften och minst en sjettedel af brukets stångjernspris, hafva 2:ne serskilda motioner af olika syftling blifvit väckta, nemligen: af Hr Sundin, om ett sådant förtydligande, att nämnde stadgande måtte förklaras inbegripa taxeringen af så väl stångjerns-tillverkningen, som sjelfva manufakturförädlingen; samt af Nits Strindlund från Vesternorrlands län, som yrkat, att endast manufakturförädlingen måtte anses härunder inbegripen och stångjernstillverkningen serskildt efter 73 § värderas och i sådant afseende föreslagit en förändrad redaktion af ifrågavarande §.
Enär med antagande af den utaf Nils Strindlund föreslagna tolkningen af ifrågavarande stadgande, det förhållande skulle kunna inträffa, att vid ett bruk, der behållningen så väl af stångjernstillverkningen enligt 73 §, som manufaktur-förädlingen enligt 74 §, uppskattades efter de stadgade högsta bestämmelserna af |:del för den förra och Uten för den sednare, egarens behållna vinst af sammanlagda tillverkningen skulle komma att antagas till jj:delar af tillverkningsbeloppet, men en så orimligt hög uppskattning icke skäligen kan vara åsyftad, så synes liäraf uppenbart, hvad Utskottet dock anser redan vara uti §:en tillräckligen tydligt uttryckt, att i den för manufaktur-förädlingen stadgade beräkningsgrund för behållningen äfven ingår beräkningen af stångjerns-tillverkningen; och Utskottet anser alltså något förtydligande af denna §, med anledning af ifrågavarande motioner, icke erfordras. § 81.
Uti denna § stadgas, att, om emelian taxeringsmännen olika meningar uppstå, så att omröstning blifver nödig, samt rösterne dervid äro lika delade, skall den mening gälla, Bih. till R.
Brot. 1850 & 1851. 5 Sami. 1 Afd. 3 Haft. 4 20 Bevillningi-Vtekottets Betänkande, N:o 4. som länder till den skattskyldiges förmån; men då det icke torde kunna förnekas, att den bevillning, som beror af Taxerings-kommittéernes uppskattning af rörelse eller egendomsvärde, i allmänhet bestämmes nog lågt, och med säkerhet lärer kunna antagas, att, i fall, der Taxerings-kommitténs ledamöter med lika röstetal stanna i skiljaktiga meningar vid sådan uppskattning, äfven den mening, som afser en högre beskattning, icke är för den skattskyldige orättvist betungande, har Utskottet ansett sig böra återgå till det i äldre Bevillnings-förordningar intagna stadgandet, att. då rösterne äro lika, den mening skall gälla, som länder till kronans fördel; och föreslår Utskottet, i öfverensstämmelse härmed, den uti förslaget intagna förändring af ifrågavarande §. §8 83 och 84.
Enär upplyst blifvit, att det i dessa 88 befintliga stadgande, att regimenternes löntagare böra påföras bevillning efter lönens i staten upptagna belopp, blifvit så tillämpadt, att, der lön, i följd af hög markegång och andra omständigheter, i sjelfva verket öfverstigit nämnde belopp, bevillning, det oaktadt blifvit efter samma belopp påförd, men sådant icke är förenligt med de i 2 och 4 88 stadgade allmänna grunder för lönebevillnings bestämmande, har Utskottet, för att bringa dessa stadganden i öfverensstämmelse med hvarandra, ur 83 8 uteslutit orden ”efter deras i staten upptagna belopp,” och åt 84 8 gifvit den förändrade lydelse förslaget innehåller. 8 87.
Som Utskottet ansett lämpligt att i fråga om Taxerings-kommitté i städerne, ett allmänt stadgande införes derom, att de för taxeringarne å landet meddelte föreskrifter skola äfven vid taxeringarne i städerne i tillämplige delar iakttagas, föreslår Utskottet vid ifrågavarande 8 det tillägg i berörde hänseende som förslaget utvisar. 88 83, S9 och 92.
Enär städernas borgerskap numera, i förhållande till öfrige der bosatte personer, i allmänhet utgöra ett vida mindre antal än tillförene, och det vid sådant förhållande icke synes billigt att åt de förstnämnde fortfarande inrymma ett så öfvervägande inflytande på taxeringarne, som skäligen kan antagas blifva en följd af den nu stadgade proportionen emellan ledamöternes antal inom denna och öfrige t Taxerings-kommittéerne deltagande Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 4. 27 medborgare-klasser, samt jemväl Akademi-staten synes hafva fått sig tillagd en nog stor öfvervigt vid de Akademiska taxeringarne, har Utskottet, för att i någon mån jemka berörde missförhållanden, och då det derjemte synts vara af vigt, att personer med kännedom af författningar och vana vid deras tillämpning i kommittéerne inväljas, ansett sig böra tillstyrka den förändring i antalet och sammansättningen af Taxerings-kommitléernes ledamöter i städerne, som i förslaget finne» uti 88, 89 och 92 88 intagen. 8 102.
Då ingen föreskrift finnes, huru giltigheten af anmäldt förfall för utsedd ledamot i Taxerings-kommitté, att detta uppdrag sig åtaga, skall pröfvas, har Utskottet vid denna 8 föreslagit stadgande i detta afseende.
Ett utaf
Hr Kominister Beckman i hans meranämnde motion väckt förslag, att ledamöterne i Taxerings-kommitté borde, serdeles i de orter, der en längre tid erfordras för afslutandet af kommittéernas arbete, erhålla ett mot det för förfallolöst uteblifvanda stadgade bötesbelopp svarande arfvode af 3 Rdr 16 sk.
Banko per dag, har Utskottet tagit i öfvervägande; men då Utskottet ansett fördelen af den Svenska folket förbehållna rätt att sig sjelf beskatta, i förening med det af medborgare lemnade förtroendet att denna beskattningsrätt utöfva, böra medföra förpligtelse, att, utan serskild ersättning, Taxeringsmannakallet utöfva, har Utskottet icke funnit skäl att å detta förslag tillstyrka bifall. 8 103.
Då Utskottet ansett krono-ombud vid Taxerings-kommittéer i städerne vara lika behöfiiga som på landet, men några serskilda tjenstemän med sådant åliggande för städerna icke finnas, har Utskottet ansett föreskrift härom böra i denna § intagas. 8 105.
Med afseende derå, atti ingenstädes finnes föreskrifvet, af hvem de i denna § omförmälde upplysningar för bedömandet af de skattskyldiges inkomster bör anskaffas, har Hr Rinman föreslagit, det stadgas måtte, att Handels-kollegium i Stockholm och Magistraterne i de öfriga städerna skulle vara skyldige att, innan den i 97 8 föreskrifna an mälan gjordes, bestyra om anskaffandet af sådana upplysningar; men då Utskottet, på sätt nyss är nämndt, föreslagit, att krono-ombud må förordnas äfven vid Taxerings-kommit - 28 Beviltnings-Utskottets Betänkande, N'o 4. téer i städerne och dessa personer icke lära underlåta att bidraga till anskaffandet af de erforderlige upplysningarne i omförmälde hänseende, anser Utskottet någon vidare föreskrift i anledning af Hr Rinmans motion icke erfordras. § 112.
Då de ordalag, hvarigenom
Pröfnings-kommittéernes verksamhet enligt denna § bestämmes, skola inom vissa orter gifvit anledning till den oriktiga föreställning, dels att Pröfnings-kommitté skulle vara betagen rättigheten att, der besvär ej blifvit anförde, ingå i undersökning och bestämmande af Taxerings-kommittéernes åtgärder i;vidsträcktare mån, än så vidt de afsåge uppskattning af fastigheter å landet, dels ock att denna uppskattning icke behöfde ovillkorligen bestämmas efter fastigheternas verkliga värden, endast den i minimi-tariffen för hvarje län stadgade summa icke understeges, har Utskottet, som funnit det i 1835 års och äldre Bevillnings-förordningar, ifrågavarande § motsvarande stadgande innefatta mera bestämda och riktiga föreskrifter i dessa hänseenden, ansett sig böra, i öfverensstämmelse dermed, föreslå den förändrade lydelse af ifrågavarande §, sorn förslaget utvisar. § 119.
I öfverensstämmelse med de grunder, Utskottet vid 88, 89 och 92, angående antalet och sammansättningen af Taxerings-kommittéerne i städerne här ofvan anfört, har Utskottet jemväl ansett antalet och sammansättningen af ledamöterne i Pröfnings-kommittén för Stockholms stad böra sålunda jemkas att, i stället för fyra ståndspersoner, såsom nu finnes stadgadt, skola inväljas sex ståndspersoner, eller embets- och tjenstemän, hvaraf två från de förvaltande verken. § 121.
Med anledning af hvad vid 103 § blifvit tillstyrkt, angående krono-ombud vid Taxerings-kommittéer i städerna och för beredande af tillgång till ersättning åt dessa ombud, har Utskottet ansett sig böra i det enligt 121 § nu bestämda anslag till kostnaders bestridande med taxeringen m. m., föreslå förhöjning med ^:dels procent af beviilriingssumman, så väl för de serskilda länen som för Stockholms stad; hvarjemte och då upplyst blifvit, att det sålunda i allmänhet beviljade anslag för nämnde kostnaders bestridande är inom Wester-Norrlands län, i anseende till så väl den Bevillnings-Utskottets Betänkande, IV:o 4.
29 derifrån utgående bevillningssummans ringa belopp, som länets vidsträckta areal, nog obetydligt, Utskottet hemställer, att, i likhet med hvad redan är för en del af de öfriga norra länen enligt ifrågavarande § medgifvet, äfven Wester-Norrlands län må ega att för ofvannämnda ändamål dessutom använda en serskild summa af bevillning»- medlen, hvilken Utskottet ansett kunna bestämmas till 150 rdr banko. § 122.
Det i denna § intagna edsformulär för Ordförande och Ledamöter i Taxerings- och Pröfnings-Kommittée har Friherre Alströmer ansett böra erhålla följande förändrade redaktion: ’’Jag N. N. lofvar och svär vid Gud och Hans heliga Evangelium, att jag, såsom ”Ordförande (Ledamot) i Taxerings- (Pröfnings) Kommitté, skall, efter bästa förstånd och ”den kunskap jag om förhållandena eger, fullgöra och noga iakttaga föreskrifterna i nu gäldande Bevillnings-Stadga, så alt hvarken Kronan eller de skaltskyldige genom den af mig ”påförda beskattning uppsåtligen förnärmas.
Denna förbindelse skall jag på heder och ”samvete, utan ensidig afsigt och mannamån, redeligen uppfylla; så sannt mig Gud hjelpe ”till lif och själ.”
Men då den sålunda föreslagna förändrade lydelsen af ifrågavarande ed möjligen skulle kunna gifva Taxeringsman anledning att icke vidtaga några åtgärder för erhållande af de upplysningar rörande skattskyldige, hvilka han nu måst anse sig uppmanad att anskaffa, har Utskottet icke funnit skäl att tillstyrka antagande af denna förändrade redaktion i vidsträcktare mån, än att perioden: ”skall påföra hvarje skattskyldig,” må komma att lyda: ”skall, efter bästa förstånd, påföra” etc. ; hvaremot, och då nuvarande ordalydelsen af ifrågavarande § gifver anledning dertill, att äfven den, som förut i Taxerings- eller Pröfnings-Kommitté deltagit, bör, så ofta en ny Bevillnings-Stadga skall af honom tillämpas, ånyo aflägga den stadgade eden, hvilket icke synes vara behöfligt, Utskottet föreslagit de, till undvikande häraf nödige jemkningar, i redaktionen.
S 125.
Äfven vid denna $ har, såsom följd af Utskottets förslag om förordnande af Kronoombud i städerna, desamma skolat bland de i 2 mom. uppräknade personer upptagas. 30 Bevillning^-Utskottets Betänkande, N:o 4.
s 131.
Uti från Vällofl.
Borgare-Ståndet remitterad motion, har Hr Berg, i ändamål att söka bereda någon förbättring i Häradsskrifvarnes lönevilkor, föreslagit följande förändrade beräkningsgrund för den, enligt ifrågavarande §, Skattskrifvare tillkommande debetsedelslösen, nemligen: för debetsumma under, till och med 3 rdr till 1 sk. öfver 3 till och med 5 „ — 2 » » 5 » » ^ ^ „ » » » 20 r> ^ 55 55 20 ,55 55 30 w 5 „ 55 30 s w 40 „ 6 „ 55 40 v 5) 50 „ 7 „ och öfver 50 „ 8 „ Utskottet, som ansett frågan om löneförbättring för Häradsskrifvare lämpligast böra förekomma i sammanhang med den om regleringen af Landtstatens löner, har, med afseende jemväl derå, att genom det föreslagna beräkningssättet för debetsedels-lösen hufvudsakligen de mindre bemedlade skattskyldige skulle komma att vidkännas bidragen till den af motionären åsyftade löneförbättringen, icke funnit skäl att till ifrågavarande motion tillstyrka bifall. § 137.
Då det är med Bevillnings-förordningens föreskrifter i allmänhet öfverensstämmande, att husbönder och andre, som hafva personer i arbete hos sig anställde, skola vara staten ansvarige för arbetarens utskylder, så har Utskottet ansett närmare föreskrifter i detta afseende böra, på sätt förslaget utvisar, vid ifrågavarande § införas. § 142.
Hos Högvördige Preste-Ståndet har utaf Hr Kontrakts-Prosten Tegnér blifvit uti till Utskottet remitterad motion föreslaget, att, i stället för nuvarande föreskrift i 2 mom. af denna §, att afkortningslängderna för landet skola i allmän sockenstämma granskas, det Bevillnings-Utskottes Betänkande, N:o 4. 31 stadgande mätte införas, att församlingarne hädanefter måtte erhålla rättighet att bestämma de personer, som böra tillgodonjuta afkortning.
Som emedlertid den ansvarighet för afkortningslängdernes riktighet, som nu enligt 1 mom. i denna § finnes vederbörande embets- och tjenstemän ålagd, icke synes kunna utan stora olägenheter på kommunerne öfverflyttas, och det jemväl torde vara fara värdt, att kommunerne, i fall, der fråga är om afgift icke till kommunen, utan till staten, skulle på ett kronans fördel mindre betryggande sätt förfara, har Utskottet ansett sig böra afstyrka bifall till ifrågavarande motion. § 145.
Uti hos Högloflige Ridderskapet och Adeln väckt motion, har Hr Björnstjerna, O. M., yrkat, att, då de, i och för uppköp och underhåll af tjenstehästar, KavalleriolTicerare tillagde s. k. häst- och fourage-medel vore för det dermed afsedda ändamålet alldeles otillräcklige, dessa medel alltså måtte, med hänsigt jemväl till lönernes knapphet i öfrigt, varda från bevillning befriade.
Då emedlertid ifrågavarande medel, ehuru utgående under särskild benämning, likväl utgöra en del af de ofvannämnde officerare tillagde löneförmåner, har Utskottet icke funnit skäl att å denna motion tillstyrka bifall.
Vidare har af Hr Rinman blifvit, uti till Utskottet remitterad motion, föreslaget, att då uti 14 § Bevillnings-förordningen vore bestämdt, huruledes Handelsexpeditör, Bokhållare och Betjente skola taxeras, samt 145 § 2 mom. befriade lärlingar 1 handel från bevillning efter 2:dra Art., men svårighet ofta uppstode att bestämma skillnaden mellan dessa personer, följande tillägg uti sistnämnde § och mom. måtte göras efter orden ”lärlingar i handel”: ’’så vida de icke till ålder eller vilkor äro jemförlige med Ilandelsbetjente;” — men Utskottet, som ansett det ifrågasatta tillägget icke vara af behofvet påkalladt och ej heller uppfylla det dermed afsedda ändamål att afhjelpa den befarade villrådighe ten, derest någon sådan skulle uppstå, hemställer alltså att ifrågavarande motion må lemnäs utan afseende.
Inom Hedervärda Bonde-Ståndet har A. W. Svartling från Östergöthlands län uti afgifven motion hemställt, att då auktionsförrätlare på landet i de liesta fall icke kunde påräkna någon säker inkomst af sin rörelse, de måtte varda från bevillning befriade och föreskrift derom i Bevillnings-förordningen intagen; men Utskottet, som ej inser något skäl, hvarföre ifrågavarande personer skulle, mer än andra, vara befriade från bevillning 32 Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 4. för den ofta ganska betydliga inkomst, de af sitt omförmälda yrke eller industri kunna förvärfva, anser alltså ifrågavarande motion icke förtjena afseende.
Då, i saknad af bestämd föreskrift, det lärer blifvit ifrågasatt, huruvida reseunderhåll och arfvoden i och för revisionen af Stats-, Danko- och Riksgälds-verken samt Taxerings- och Pröfnings-Kommittéer böra, likasom dylika godtgörelser i och för riksdagar, vara från bevillning befriade, har Utskottet, som ansett en sådan befrielse vara med författningens anda öfverensstämmande, uti 1 mom. af ifrågavarande § föreslagit de tillägg i dessa hänseenden, som förslaget innehåller; hvarjemte, enär upplyst blifvit, att officerare vid indelda arméen, som, enligt fullmakter och fastställd stat, äro berättigade till boställen med nödig åbyggnad, stundom, der deras boställen icke äro med karaktershus försedda, i stället derför ur militie- och boställskassan undfå godtgörelse under namn af inqvarteringspenningar, och att dessa ersättningar, ehuru endast motsvarande den förmån, hvarför boställsinnehafvaren, såsom sådan, blifvit beskattad, likväl påförts särskild bevillning, men detta icke kan vara med rättvisa öfverensstämmande, Utskottet jemväl i nyssnämnde § och morn. upptagit omförmälde ersättningar såsom från bevillning befriade.
Till följd af hvad vid 23 § blifvit, med anledning af Gustaf Petterssons från Östergöthlands län motion, häröfver tillstyrkt angående befrielse från bevillning för posthemman, hvilka skjutsa mer än 312 mil om året för helt mantal, har ett nytt moment, innefattande detta undantagsstadgande, blifvit i för slaget vid nu ifrågavarande § infördt. § 147.
Under anförande, hurusom den personella bevillningen, sedan densamma blifvit nedsatt till 24 sk. för man och 12 sk. för qvinna samt hälften af detta belopp förvandladt till folkskole-afgift, derå afkortniing för barn icke finge ega rum, numera icke uppginge för man och hustru till sammanlagdt så stort belopp, att detta belopp kunde vidkännas afdrag af 4 sk. för hvarje barn, då dessas anta! öfverstege 4, har Nils Larsson från Jemtlands län föreslagit, det borde, för handhafvande af noggrannare kontroller, det inga andra än verkligt behöfvande finge tillgodonjuta det stadgade afdraget, vid Taxeringsförrättningarne förteckning upprättas och verificeras öfver sådana i torftig belägenhet varande personer, Bevillnings-Utskottets Betänkande, JV.-o 4. 33 som hade flera an 3 minderåriga barn, samt pä Taxerings-Kommittéen pröfning bero, huruvida lindring i utskylderna borde deni tillkomma.
Vidare har hos Högv.
Preste-Ståndet Hr Kontraktsprosten Tegnér, uli afgifven motion föreslagit det förtydligande i afseende på benämningen af de personer, hvilka, enligt ifrågavarande §, ega att för minderåriga barn tillgodonjuta afdrag i bevillningen, att efter ordet ''arbetskarlar” måtte tilläggas: vaf hvad benämning de i sådant fall för öfrigt vara må j” hvaremot Hr Doktor Sandberg uti öfver denna motion afgifvet yttrande, ansett det åsyftade förtydligandet lämpligare kunna ske derigenom, att efter orden ”bruks- och fabriksarbetare å landet,” tillädes: ”drängar, sjöfolk, arbetskarlar och deras vederlikar, så å landet som i städerne.” Hvad först beträffar Nils Larssons omförmälde motion, så, enär de personer, för hvilka det ofvannämnda afdraget eger rum, uti sin fysiska arbetskraft ega sitt enda för* värfningsmedel och således måste antagas i allmänhet vara ur tillfälle att, jemte underhåll för flera än 3 minderåriga barn, lemna något bidrag till staten, har Utskottet funnit något behof af serskild pröfning utaf deras torftiga belägenhet icke erfordras och hemställer alltså, att motionen måtte lemnäs utan afseende.
Vidkommande åter den af Hr Kontraktsprosten Tegnér väckta motion, har Utskottet ansett något annat förtydligande, med anledning af hvad dervid blifvit föreslaget, icke erfordras, än att bland de omförmälde personerne äfven upptagas ”drängar;” Och har Utskottet för öfrigt ansett det böra vid slutet af §:en tilläggas, att afkortningen bör i debetsedeln, då den utlemnas, den skattskyldige krediteras. § 151.
Då den i 2 mom. af denna § befintliga föreskrift, det skola de till
Riksgäldskontoret ingående sammandragen öfver bevillningen, då anmärkningar vid granskningen af desamma uti bemälde kontor förekomma, öfverlemnas till ^Kammar-kollegium, för att pröfva felens beskaffenhet och hvad ansvar derå följa bör,” synes hafva endast af förbiseende vid redaktionen, kommit att i Bevillnings-förordningen qvarstå, efter det nämnda kollegium blifvit skiljdt från dess förut egande befattning med uppbörds- och räkenskapsBih. till B.
Brot. 1850 £ 1851.
S Saml.l Afd. 2 Höft. 5 34 Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 4. verket, hvilken befattning numera tillhör Kammar-rätten, jemlikt detta Verks instruktion af den 15 Oktober 1836, har Utskottet funnit det uti ifrågavarande mom. förekommande ordet: ”Kammar-kollegium’7 böra utbytas mot ”Kammar-rätten.”
Uti från Heden.
Bonde-Ståndet remitterad motion har A- W- Svartling från Östergöthlands län föreslagit, att uti Bevillnings-förordningen föreskrift måtte medelås vederbörande tjenstemän, att vid debitering af bevillning, som utgår efter hemmans värden, uti debet-sedeln inrymma en kolumn, hvari egendomens taxerings-värde vore upptaget; men som så beskaffad föreskrift redan förut finnes medelad, på sätt det Bevillnings-förordningen bifogade formulär till debet-sedeln utvisar, lärer ifrågavarande motion finnas icke föranleda någon åtgärd.
Rörande i öfrigt de vid Bevillnings-stadgan fogade formulärer; så, enär Utskottet icke, förr än Rikets Ständer fastställt grunderna för allmänna bevillningen samt bränvinsbrännings-rättighetens utöfvande, blir i tillfälle att tillse, i hvad mån förändring i berörde formulärer kan erfordras eller att derom afgifva utlåtande, har Utskottet gu endast skolat sådant hos Rikets Ständer anmäla.
Öfver en inom Vällofl.