Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet under egenskap af de i 1801 års bref undanta gne händelser, dem berörde Lagrum särskildt utstakar, synes vilja hänföra ej mindre det senare mom. af §, angående rättigheten att till Fullmägtig nyttja skyldeman, tjenare och vänner, än äfven det föregående af innehåll: ”Ej: jbör någor allmänneliga thertill brukas, sorn af Rätten ther saken drifves, ej godkänd är och lof thertill fått;J' i följd hvaraf endast Rättens tillstånd, och således icke ovilkorligen Academiskt Testimonium LagUtskotttts
Rttiinknndtn. *345 skulle för allmänna sakförare erfordras; att Herr Ehrenborg deremot ansåg de särskilte. undantagen i i5 Cap. 2 §.
Balken som 1801 års
Bref omförmäler, ej kunna vara andre, än de i senare mom. af §. upptagne och att således en väsendtlig tilläggning eller förändring blifvit gjord i det näst föregående mom. då enligt 1749 års Kongl, förordning äfven Akademiskt Testimonium blifvit stadgadt såsom vilkor för nämde rättighets utöfning; att följaktligen berörde Lagrum och senare författningar icke kunna, såsom saramanstämmige oförändrade stadganden, jemte hvarandra bestå.
Hvarföre Gerr Ehrenborg afstyrkt den förklaring Utskottet föreslagit; och har Herr Ehrenborg af anförde skäl hemställt, atti händelse skyndsam rättelse pröfvades nödig, 3o Cap. af LagCommiteens Förslag till Rätteg.Balk då måtte antagas, med undantag likväl af 2 §. hvilken står i sammanhang med andra förändringar i RättegångsOrdningen, samt den del af 3o §. som till 2 §. hänvisar; men att i annat fall, och då förändringen syntes mera påkallad af hvad enhet och rättsenlighet i Lagstiftningen i allmänhet kräfver, än af något utaf känbara olägenheter föranledt behof, med densamma kunde liafvas anstånd intill dess den i ett sammanhang med nya Lagverket kan varda vidtagen.
Herr von El artman sdorfj' har instämt med Herr Ehrenborg uti önskan» att den föreslagne Lagförklaringen ej m& 1346 LngUtikoltets B<tdnkanden. göras, att all fråga om ändring må hvila tills nya Lagen varder antagen, samt att Fullmäktigskapen ej må inskränkas blott till dem , som hafva tagit Juridisk examen.
Fl ere af Höglofl.
PrästeStåndets Ledamöter hafva yttrat, det de anse förklaring af 1801 års bref ej behöflig, enär berörde bref thy förutan är nog tydligt och bestämdt; uti Yällofl.
BorgareStåndet är af åtskållige Ledamöter vordet förklarad!, att de instämde uti Herr Haganders i Lagutskottet afgifne samt dess Betänkande följaktiga särskildta yttrande.
BondeStåndet bar Riksdagsfullmäktigen Anders Danielsson yttrat, att Utskottet fattat hans mening så, som skulle han endast yrkat, att för vanvördnad mot Domstolarne och för det så kallade inblandadet af hvad till saken icke rätteligen hörer, ej någon borde skiljas från rättigheten ajtt tala för andra, fastän han både sagt och velat säga, att
Domstolarne borde förlora all Vätt, att vägra tillåtelse dertill, och att för hvad orsak som hälst frandömma någon en sådan rättighet, hvilken innefattas uti den naturliga friheten, att få använda sina krafter till hvad yrke man förmår, då man endast är underkastad straff hvarje gång man företager sig något, sorn är straffbart; att Samhället icke eger rätt att beröfva någon utvägarne att lefva och verk?, så länge Samhället ej finner skäl att helt och hållet beröfva honom hans krafters bruk» ©eh i följd deraf belastar sig sjelf med om-.
LetVtskottetS Betäukamieu.
1347 sorgen för hans bergning; att Domstolarnes värdighet icke får vara af det slag, Som fordrar att uppvaktas endast af hederligt folk; att skäl icke finnas hvarföre
Domstolar skulle befrias från emottagande af dåliga ombud, då de ej kunna vägra att emottaga dåliga parter; att då dåliga parter säkerligen häldre önska sig goda än dåliga biträden, kunde med visshet väntas, att med fritt val af Rättegångs ombud, desse ofta skola vara bättre än deras hufs yudmän sjelfve, och således mindre än de, förnärma
Domstolarnes värdighet, i händelse den här skall komma i fråga; och att för öfrigt Anders.
Danielssons motion i ämnet skulle erhålla tillräckliga skäl för ogillande af Utskottets Betänkande, Uti detta yttrande hafva mångå af BondeStåndefs Ledamöter instämt; äfvensom Nils Mållsson från Malmöhus Läa tillagt, alt Domstolars värdighet beror icke på parters utan af deras eget förhållande.
Lagutskottet, som tagit dessa anmärkningar i öfvervägande, kan icke finna, att, på sätt Herr Ehrenborg ansett, 2 §. uti t 5 Gap. Rätteg.Balken blifvit genom Kongl, Brefvet flen 27 Maji i8or till någon del förändrad; tvärtom anbefaller nämnde Kongl, Bref efterlefnad af denna §. och undantager uttryckligen , utan inskränkning, de der upptagne händelser, vid hvilka bevis öfver fullgjorde Aeademiska Speciniina följaktligen icke erfordras såsom vilkor för fullmäktigens behörighet, 1348 LagXJtskott etsBetänknnien.
Då det i öfrigt icke lär kunna motsägas, alt ju vid åtskiilige
Domstolar, sådan tillämpning af 1801 års Kongl. Bref egt rum, att A odem iska Specimina ansetts såsom oeftergifligt vilkor för rättigheten att föra andras talan, tror Utskottet den i Betänkandet föreslagne förklaring vara desto mera lämplig, som med iakttagen enhet i Lagskipningen, deraf skulle följa en billig frihet i Sakegares val af Rättegångs-ombud, utan att någon partiel Lagförändring för sådant äudamål behöfde vidtagas.
Hvad särskildt angår Anders Danielssons anmärkning, att Utskottet icke skall fattat Motionens ändamål, sorn afser att
Domstolarne måtte förlora ali rätt att vägra tillåtelse för någon, att med Fullmäktigskap sig befatta, och att för hvad orsak som hälst fråndöinma någon en sådan rättighet; sa vederlägges denna anmärkning af Betänkandet, der detta tydligt finnes anfördt; Och Utskottet anser ej eller nu sådane skäl vara af Anders Danielsson anförde, att bifall af Motionen i denna del bör tillstyrkas.
Utskottet får således med åberopande af dess Betänkande, dervid Utskottet förblifver, ånyo vördsamligen hemställa detsamma, jemte en del Ledamöters skiljaktiga yttranden, till Riksens Höglofl.
Ständers pröfning, Stockholm den 29 Sept. i8a3.
LagUtsftatttts Bctånknnåcn. 13^9 Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Högloft.
Ständers Lagutskott den 15 Augusti 1823. S. D.
Justerades Utlåtandet i anledning af Återremissen af Utskottets Betänkande under N:o 36, om Sakegares fria val af Rättegångs-ombud.
Här vid åberopade Herrar Ribbing oell Hagander sine förut afgifne och Betänkandet följaktige särskilde yttranden; och Herrar von Hauswolff' och Cederborg anförde, att då de icke deltagit uti LagUtskottets ifrågavarande
Betänkande och ej kunde godkänna den föreslagne förklaringen; ansågo de sig utan hinder deraf nu böra afgifva yttrande i ämnet, dervid de icke skulle tveka, att tillstyrka upphäfvande af Kongl Brefvet den 27 Maji 1801 och återställande af i5 Cap. 1 §.
Rätteg.Balken i gällande kraft, men då denna ändring icke är af något, utaf känbara olägenheter, föranledt behof så påkalladt, att ju icke dermed kan hafvas anstånd intill dess den i ett sammanhang med nya LagVerket kail vara vidtagen; så ansågo bemälde Ledamöter, att emellertid borde bero vid hvad
Lag och författningar föreskrifva.
Ex Protocollo. Joh.
Jacob. Kleman.
Ij5° IagUtshotteti B et folk anfon.
N:o ip5.
Ankom d. 19 Oct. i82ib Utlåtande ofver anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 158, rörande Utmätning och försäljning af fast Egendom.
Detta Betänkande har af Högloft.
Ridderskapetoch Adeln* Vällofl.
BondeStåndet blifvit återremitterad t, oell de anmärkningar, hvilka dertill föranledt, innefattas hufvudsakligen uti följande andraganden.
Hos förstnämnde RiksStånd: att en af de orsaker, som mäst försvagat Landtmannens Credit, är svårigheten för fordringségare att utfå sine penningar, och ju mera mau, med nödigt skydd för Jordegarne kan skärpa Utmätniilg.sLagaiiie, dess mera skall Crediten upphjelpas; hvarföre den genom flere Auctioiiers utlysande vållade tids utdrägten ej horde ega tura, utan den utmätte Egendomen ovillkorligen på den första säljas, åtminstone 0111 flere än 3:116 bjudare finnas, hälst Speculanter skulle infinna sig vid den förste AiiCtionen äfven så Täl som vid deii 3:dje, om man kände att Egendomen genast skulle ovillkorligen bort - Lagutskottets Betänkanden. i$g i gå; Hvaremot, efter, att sålunda hafva betryggat fordringsägaren mot onödig tidsutdrägt med sjelfva Auetioneu, man borde lemna Gäldenären hopp att få Egendomen tillräckligen betald, genom utsättande af ett längre anstånd med köpeskillingens erläggande, hälst få Landtboer kunna disponera större summor inom i/f dagar, hvarigenom Specula uter nes antal blifver inskränkt; och då sålunda å ena sidan fordringsegarens rätt skyddas genom Egendomens snara försäljning borde ock Gäldenärens skyddas genom utsättande af 2:ne månaders betalningstid; hvarjemte blifvit anmärkt, att ett ställe uti Utskottets förslag är allt för obestämdt, att Egendomen vid andra Auetioneu bör bortgå, då Utskottet tillika hänvisar till Lagens stadgande, att, om blott få Spueulanter äro närvarande, Egendomen ej får säljas, hvilket skall vara i strid med Utskottets yttrande att ege 11 do men bör säljas, om få eller flere bjudare vid Auetioneu finnas; hvadan och då stadgandet i 5 Gap. 4 §•
Utsök.Balken: ej må ock något föryttras androm till mlljes och Gäldenär till skada, eller dä få, äro tillstädes skall lemna för mycket rum åt Auctions förrättarens godtyeko, Utskottet häl Idre bord l föreslå undanrödjunde af detta stadgande än dertill hänvisa.
Hos Väliofl BorrrareStändet:
Att, om den, af Utskottet föreslagne, författning äfven bär afseende på Utmät - 1352 LagUtshotttts
Betänkande^ nings-Åuc tioner i Städerne, så skall tideii emellan förste och andre Auctionen vara alltför lång; Men att om dermed endast afses Fastigheter å Landet, så borde sådant bestämdt uttryckas; att den Gäldenären letnnade rättighet, att söka andra värderingen bör försvinna, såsom onödig och till intet gagnande, enär Auctionen ulan hinder deraf skall fortgå, oaktadt flere omständigheter kunna hindra den ytterligare värderingens förrättande före Auctionen, samt att då en del förrättnings- män hålla värderingen på hvilken årstid som hälst, men andre deremot icke tro sig berättigade företaga den så länge käle är i jorden, hvilket olika förfarande leder till längre uppehåll för den ene Borgenären än folden andre, rättelse alltså härutinnan borde lemnäs, i enlighet med förstnämnde Praxis; att betalningstiden för köpare bör förlängas till en månad från Auctionsdagen, hvilket skulle mycket underlätta Speculanters täflan, särdeles på en tid då man allmänt klagar öfver förlägenhet och penninge-brist, utan att rubba Borgenärs rätt; samt att hvad angår Gottland, hvars belägenhet skiljer den från ali Communication med fasta Landet under flere veckors tid hvarje år, en särskild betalningstid af sex veckor efter Auctionen måtte fastställas; att allmänna Lagens stadgande, alt esj Auction må ske då allenast få tillstädes äro, måtte närmare bestämmas, hvarvid lagutskottet* Besdttkandcn, *35 5 en Ledamot ansett anie personers närvaro tillräckligt, enär detta antal förutsätter, att täflan i anbud kan påräknas; men en annan åter, att minst sju eller åtta böra vara tillstädes; samt att
Utskottets förslag skall innehålla den motsägelse/ att i början stadgas, att fastigheten skall å andra Auctionen försäljas till den messtbjudande men vid slutet omtalas huru med 3:dje och 4;de Auctionen bör förfaras; lieldst det förre skall utesluta det sednare i alla andra fall än då genom öfverenskommelse emellan Gäldenär och Borgenär, flera än 2 Auctioner hållas, men hvilket ej bör blifva ämne för en Lag, Hos Heder v. B onde Ståndet. 1:0
Att i afseende på Utskottets förslag, det skulle, sedan utmätt fast Egendom blifvit af Vederbörande Executions Betjent värderad, kungörelse till Auction af Konungens Befallningshafvande i vanlig ordning genast utfärdas, utan hinder deraf att ny värdering blifvit af Gäldenären hos Domaren begärd, borde efter orden: i den ordning insättas: samt på det sätt och ingen Auctions Kungörelse kunna utfärdas, förr än åtta dagar efter värderingen, så vida Gäldenären inom denna tid icke anmält det han hos Domaren arnar begära ny värdering, då ansökan derom efter 3.*ne LågUt t kottets Betänkatideit. 86 1354 f.a^Utskottits EetHnkandtn. ▼eckor räknade från forsta väderingeri måste till Domaren ingifvas, hvilken det skulle åligga, att enligt nu gällande Författningar, den begärdte värderingen förrätta; Hvilket uppskof icke skäligen skall höra Gäldenären förvägras, enär honom derigenom beredes tillfälle, att om möjligt är upplåna penningar, för att från sig afvända de dryga kostnader och öfrige olägenheter, som med UtmätningsAuctioner äro förenade. 2:0
Att tiden inom hvilken värderingen skulle af Domaren förrättas, kunde föreskrifvas till 2 eller 3 Månader efter det ansökan derom blifvit gjord, men Gäldenären befrias från åliggandet, att i händelse af Domarens förhinder, göra anmälan om Extra Domare i HofRätten hvarigenom jemte Ökade kostnader kunde inträffa, om han vore mycket aflägse boende, att värderingen inom den af Utskottet föreslagne tid ej blefve verkstäld. 3:o
Att i afseende på tiden för Kungörelsens utfärdande, om Auctioner å uttmätt fast Egendom, bör förhållas efter nu gällande författningar, men i afseende på försäljnings-* sättet stadgas, att vid irsta och ?:dra Auctionen Egendomen ej kan försäljas under värderings-summan, och att densamma vid den 3:dje och följande Auctioner till den mest bjudande upplåtes. 4:o A.tt då fast Egendom tages i mät, ej större del deraf dertill må användas, än som anses svara emot Gälden, så vida Gäldenären på återstoden kan vara besuten och Egendomen Z/i{ Utsk»ttftiBftfi*tknndtH. 1355 Itlyfvas, emedan annars öfverlåtes till Borgenärs disposition större Egendom än han i pant för sin fordran kunnat sig hetinga, och det vore högst orimligt, om t. ex. en Egendom af iooo R:ds värde skulle tagas i mät för 100 R:dr och derefter försäljas. 5:o Att Utskottets förslag; att vid första UtmätningsAuctionen fast Egendom må försäljas, utan afseende om tillräckligt antal speculanter finnas närvarande, men att ett motsatt förhållande bör iakttagas vid de andre Auctionerne, förefaller besynnerligt, samt att i stället må stadgas att ingen UtmätningsAuction så å fast som lös Egendom må verkställas, derest icke minst tio Speculanter finnas på en gång tillstädes, och 6:0
Att i afseende på UtmätningsAuction å lös Egendom må stadgas, att kungörelser derom skola minst 2;ne Sondagar före Auctionen uppläsas i den Församlings Kyrka, innom hvilken Autionen kommer att verkställas, och i angränsande Sockne Kyrkor, samt att betalningstiden må utsträckas till ea månad efter Auctionen.
Detta allt har hos Lagutskottet till förnyat öfvervägande förekommit; och vid besvarandet deraf anser Utskottet sig, i anledning af derom inom Vällofl.
BorgareStåndet väckt fråga, först böra upplysa, att den författning
Utskottet föreslagit till undanrödjande af de olägenheter vid utmätning och försäljning af fast Egendom, hvartill de uti Motioinerne anmärkte bristande 3:5*5 l.agU/sJtottets BetJnkaiidin, eller obestämde föreskrifter, föranleda, destomindre kan afse någon förändring i hvad angående fast Egendoms utmätning och försäljning i stad, särskildt är stadgadt, som motionerne endast angått fast Egendom å Landet, och Utskottet följaktligen icke egt att nti någon vidsträcktare pröfning ingå'.
Utskottet, som anser det föreslagne tillägget af orden: samt pä det, uti första puncten af Utskottets Lagförslag, icke vara af nöden, heldst meningen; Enär fast Egendom blifvit utmätt och i den ordning Kongl. Förordningen den 27 FpriII 1810 , foreskr, ifver j af Utmätningsmannen beskrifven, nogsamt antyder att berörde Kongl. Förordning i desse delar bör tjena till efterföljd; saknar äfven all anledning att tillstyrka de föreslagne åtta dagars anstånd med Auctions Kungörelsens utfärdande. af Konungens Befallningshafvande, efter det anmälan om utmätningen från ExeecutionsBetjcnten inkommit, heldst ehuru denne tid i alla fall borde åtgå innan Kungörelsen hinner utfärdas, det icke vore lämpligtj att genom
Lag bestämma ett sådant ytterligare uppskof utöfver det rådrum Gäldenären tinder Lagsöknings och Besvärstiden redan haft tiil penningars anskaffande.
Då genom den Gäldenären kemnade rättighet, att söka ny värdering, enligt Utskottets förslag, något hinder icke uppstår för Auctionens utlysande och fortgång, scb.
LngUtskotets EetHtihandtn.
13 <7 en förmån derigenom möjligen lian för Gäldenär vinnas, utan att Borgenären i sin rätt uppehälles, har Utskottet ansett en sådan förmån icke skäligen böra Gäldenär betagas; men att meddela någon annan föreskrift, angående tiden inom hvilken
Domaren bör hafva den nya värderingen förrättad, än den förslaget innefattar, att Domaren bör företaga den samma så tidigt, att Gäldenären vid Auctionen kan vara försedd med Instrumentet deröfver, finnér Utskottet icke nödigt, enär de 3:ne månader hvilka förflyta emellan första värderingen och Auctionen, lemna tiliräckeligt utrymme för den nya värderingens tidiga verkställande, dermed
Domaren icke utan ansvarighet såsom för andre Ämbetsfel kan fördröja; äfvensom Utskottet icke annat kan finna, än att nämnde tid är tillräcklig, äfven i det fall då Domaren af andre Ämbets göromål är hindrad, att värderingen så skyndsamt som vederbör förrätta , och Gäldenären, enligt hvad Utskottet föreslagit, örn annor
Domares förordnande, bör i HofRätten göra ansökan, från hvilket åliggande Gäldenären, som af den nya värderingen vill draga fördel, icke eller skäligen bör befrias.
För öfrigt och då grunderne för värdering af utmätt fastighet ., hufvudsakligast bero, dels på Gäldenärens egne uppgifter om Egendomens beskaffenhet och afkastning, dels på den kännedom, de vid förrättningen biträdande Nämudemäu och närboende grannar o - *358 LagVtskottits Bttiukanitn. tvifvelaktigt derom ega och kanna meddela, finner Utskottet icke hinder att sådan värdering hvilken årstid som heldst må kunna verkställas; men att behofvet destomindre torde fordra något Lagstadgande härom, som ingen årstid hittidls varit för sådane verderingar genom Lag undantagen.
Med åberopande af de uti Betänkandet upptagne skäl, förblifver Utskottet vid det tillstyrkande, att utmätt fast Egendom, ej må på första Auctionen under värderings summan försäljas, och till ytterligare stöd härföre anser sig böra tillägga, att ehuru det synes sannolikt, att Köpare skulle infinna sig äfven så väl vid första Auctionen, derest det blefve stadgadt, att Fastigheten alltid då borde försäljas, såsom vid den sista, det likväl händer att icke den första Kungörelsen vinner nog uppmärksamhet.
Det har väl ansetts såsom en stridighet i Utskottets förslag, att då första Auctionen borde verkställas utan afseende på närvarande Speculanters antal, Utskottet i afseende på andre Auctionen hänvisat till stadgandet i 5 Gap. 4 §« Utsök.Balken, att utrop ej må ske då allenast få äro tillstädes; men denna anmärkning torde förfalla vid eftersinnande deraf, att vid första Auctionen Gäldenärens säkerhet, att icke Egendomen bortgår till vanpris, är förvarad uti föreskriften, att den då ej får säljas under värderings-summan; hvaremot, då I.agVtskottcti Betänkandtn. *559 Egendomen vid andra Auctionen skall säljas till hvad pris derföre erhållas kan, Gäldenärens förlust genom en mindre försäljnings-summa icke kan förebyggas; om icke täflan emellan flere bjudare dervid kan ega rum; men att genom
Lag stadga något visst antal af Personer, som vid Auctionen höra vara tillstädes, finnér Utskottet för sin del icke lämpeligt, utan tror bedömandet huruvida så många äro närvarande att täflan bjudare emellan kan ske, bör på Auotions Förrättarens pröfning ankomma; och då icke endast i det fall, då genom öfverenskommelse emellan Gäldenär och Borgenär, flere än 2:ne Auctioner hållas, föreskrift hör finnas, huru med ytterligare Auction förhållas bör, utan detta jemnväl är nödigt för den möjligen inträffande händelse, att inga bjudare vid den andra Auctionen sig infinna; så tror Utskottet, att hvad 4;de pune ten i Lagförslaget härom innehåller, icke hör uteslutas.
Utskottet har ej eller af anmärkningarne funnit skäl att förändra dess förre yttrande i frågan om förlängning af betalningstiden för Köpare af Gäldenärs å UtmätningsAuction försålde Egendom, ej eller att något särskildt stadgande i detta afseende för fastighets Auctioner å Gothland tillstyrka; och åberopar i afseende på yrkandet, att då Egendom tages i mät ej större del deraf må användas, än som anses svara emot Gälden, hvad Betänkandet derom innehåller; äfvensom Utskottet sint - sjöö lagutskottets B a åttkant ett.
Hgen, hvad Auctioner å utmätt lös Egendom angår, anser andra stadganden, än de som finnes i 5 Cap. 4 §> Utsök.Balken destomindre erfordras, som kungörandet af sådane Auctioner, uti angränsande Sockne Kyrkor, icke lärer underlåtas, då Auctionen är af någon betydenhet, och i afseendepå mindre Auctioner, ett vidsträcktare kungörande än i Sockne Kyrkan vore utan ändamål, då täflan emellan Speculanter inom Socken icke lärer uteblifva.
Härmed får Utskottet alltså å nyo vördsamligen öfverlemna Betänkandet till Riksens Höglofl.
Ständers pröfning, med till— kännagifvande, att det samma, enligt ankommet Protocols Utdrag, blifvit af Högvördig ge Preste Ståndet bifallet; och bifogas 2:110 Ledamöters särskildte yttrande.
Stockholm den 6 Oct. i8a3.
Utdrag af Protokollet, hållet hos Riksens Höglofl.
Stånders Lagutskott den 2,9 Sept. 1823.
Föredrogs de hos Högloft, Ridderskapet och Adeln, Vällofl. Borgare Ståndet och Hederv.
BondeStåndet gjorde Anmärkningar vid Betänkandet N:o i58 rörande Utmätning och försäljning af fast Egendom; hvaröfver Utskottet beslutad® Utlåtande N:o ig5, LtgTJtskottets Betänkandtn, 1361 Derifrån vore likväl RiksdagsFnllmäktigen Anders Larsson och Börje Börjesson i så måtto skil jäktige, att de ansågo en månads betalnings anstånd med Köpeskillingen böra lemnäs köpare, som vid UtjnätningsAuction inropat fast Egendom; äfvensom Anders Larsson särskildt tillstyrkte, att Auction å utmätt lös Egendom ej må tidigare utsättas, än att en Söndag lito m den å hvilken Auctionen blifvit i Kyrkan kungjord, derförinnan kan förflyta.
Ut Supra, Ex Protocollo. Joli.
Jacob Kleman.
N:o 196. 1 ; \ . ■ -‘i ■ Ankom d. 19 Oct. i8a3.
Utlåtande i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betåiikande Nio 139, öfver Riksdags Fullmågtigen Johan Jacob R7itbergs Memorial, angående mildring i Straff Lagar ne.
Genom Protocolls Utdrag af den 14 slstl, Augusti har Hederv.
BondeSlåndet 1362 Lagutskottet* Bet&nkande», Å.lerRemitterat förenämnde Betänkande, i anledning af dervid gjorde anmärkningar af Riksdags Fulllmägtigen Johan Jacob Rutberg _, hvilka innefatta 1:0 att då Utskottet icke velat anse det uti 17 Cap. 3y §.
Balken tillåtne svårare fängelse för verkelig tortur, samt förklarat
Lagens mening vara ensligt fängelse och afskiljande från gemenskap med andre personer, denne förklaring skall vara nog fri, då Lagens ord dermed icke på något sätt instämma, och enär det ensliga fängelset, ehuru det mildaste af alla kropps-straff, likväl på samma gång är det plågsammaste och mest oemotståndligen verksamma, skall Utskottet saknat grund för påståendet, att hvad Lagen kallar svårare och Utskottet förklarar för ensligt fängelse, är någonting annat än en verklig tortur, då det användes i sådant ändamål som här är i fråga, nemligen att förmå den misstänkte till bekännelse ; hvarföre
Rutberg förklarat sig förblifva vid sin mening, att allt användande af fängelse det må kallas enskildt eller svårare, eller hvilken plåga som heldst till bekännelsers uttvingande, bor från Lagarne ovilkorligen bannlysas; 2:0 att skyldigheten för fångvaktare, att vid hvarje besök i fängelse, medhafva 2:ne viltnesgilde personer, så mycket heldre, oansedt de svårigheter dervid kunna finnas, bordt stadgas, som det oftast kan vara vådligt för en Fångvaktares egen räkning, att ensam Öppna ett fängelse rum, Lagutskottet* BetHnkandtn, I3S3 och det derföre alltid
Sr nödvändigt att han medhafver följeslagare, hvarpå tillgång också ej skall kunna fela, då vaktknecktar vid ett fängelse alltid måste finnas, hvilke äro eller böra vara vittnesgill de personer, samt man i öfrigt icke saknar exempel, att Fångvaktare, som utan dessas biträde eller annat sällskap vågat sig in i Fängelserum, blifvit af Missdådarne öfverfall ne och fått ångra sin oförsiktighet, jemte det fångar på detta sätt kommit i tillfälle att rymma; 3:o att det straff Rutberg föreslagit för fångars ofredande, skall vara noga beräknadt att slå i öfverensstämmelse med redan gällande