Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdag hvilande och då antagen, att “skälen för förslaget vöre väsentligen hemtade från angelägenheten deraf alt, genuin regerings-ärendenas ändamålsenliga fördelning och deras likväl bevarade inbördes sammanhang, full kraft och enhet i Riksstyrelsen matie beredas, äfven sorn från svårigheten, om ej omöjligheten att rättvist tillämpa ilen i (irundlagarne stadgade ansvarighet för rådslagen, innan Konungens rådgifvare lill ett nödigt antal ställdes i spetsen för hvar sin gren af styrelsen, så alt de, närmast Konungen, må kunna i helt, både öfverskåda egna förvaltnings-föremål, och (aga kännedom af hvarandras.®
Äfven blef i sammanhang med förändringen i Stals-Rådets sammansättning den förut i 5 § Regerings-Formen belintliga lydelsen, all Stals-Rådets ledamöter “ega rätt® att alla der förekommande mål öfvervara, så ändrad, att ordet: rätt uteslöts; — en ändring, hvars syftemål tydligen var att tillkännagifva, det SiatsRåden borde alla mål öfvervara.
— Koustitulions-Utskoltet tror icke heller nu den åtgärd vara gagnande, sorn skulle förvandla
Departemenls-chefernes närvaro vid hvarandras föredragning från regel till undantag, och derigenom i väsentlig mån minska den enhet och det sammanhang mellan de inom de olika förvaltuingsgrenarne följda grundsatser, soia nödvändigt måste beredas genom de föredragande Stats-Rådens gemensamma deltagande i öfverläggningarne och gemensamma ansvar för besluten.
För besvärs-målens beredning och granskning skulle jemväl Stats-Rådels ifrågavarande tillökning af en konsultativ ledamot vara erforderlig.
Uti merberörde
Statsråds protokoll påminncs derom, alt 1834 års Konstitulions-Utskod från början föreslog de konsultativa Stats-Rådens antal till fyra, och uppmärksamheten fästes tillika derpå, alt ibland della antal alltid kunde finnas en jurist för bevakande af de lagliga formernas iakttagande och förfallningarnes rätta tolkning, en militär med speciel sakkännedom i de till militär-väsendet hörande ämnen, saint (vänne personer, som genom beklädande af civil befallning eller genom deltagande på annat sätt i de allmänna ärendenas behandling haft tillfälle att förvärfva en vidsträcktare kännedom om den egentliga civila statsförvaltningen och dess särskilda delar.
Inom sjelfva Stals-Rådet skulle då linnas en tillräckligt talrik afdelning, åt hvilken de administrativa besvärs-målens granskning kunde med trygghet öfverlemnas, utan behof för Stats-Rådels öfriga ledamöter ali pä deltagan - 6 Konstilulions-Utskottets Memorial X:o 52. (let i dessa niéls profning, med deraf följande ansvarighet för besluten, uppoffra en tid och nnida, sorn hallre egnades åt de mera omfattande regerings-ärendena.
.\t de konsultativa Siats-Råden skulle då kunna öfverlemna» att granska alla besvärsmål på sådant sätt, att då de nied Föredraganden vore ense om del beslut, som i målet borde fattas, detta beslut endast behöfde till Konungens godkännande i Statsrådet anmälas, men att, i händelse olika meningar uppstått, målet genom en fullständigare föredragning underställdes Konungens Egen Höga pröfning
Då vid 1823 års Riksdag upphörandet af Allmänna Ärendenas Beredning af Konstiiutions-Ulskotiet i sammanhang med ändringen af Stats-Rådets organisation, föreslogs, hemställde Utskottet, att i stället ett stadgande angående Stalsråds-beredningen i Regeriugs-Formen infördes, af det innehåll, att ärendena skulle, innan de inför Konungen i Statsrådet anmäldes, beredas af deu Föredragande, hvarvid minst tre icke föredragande ledamöter borde vara tillstädes.
Detta stadgande blef af Riks-Slåuden förkastad!, oell upptogs ej heller af 1834 års Konstitutions-Utskott i dess förslag.
Väl yrkade Borgare-Ståndet då på dess återupptagande, men utau framgång.
Vid sådant förhållande synes Stalsråds-beredningen icke böra anses såsom en permanent och från Siats-Rådets nuvarande organisation oskiljaktig institution; och ännu mera derifrån aflägset synes det vara, att upphöja denna beredning lill en betydelse och verksamhet, som är långt vidsträcktare än den, som tillhörde Ad täntia Ärendenas Beredning, i hvars ställe den infördes.
Då tillika 4 och 7 §§ Regerings-Formen icke synas tillåta, att något regerings-ärende afgöres endast genom blotta formaliteten af anmälan inför Konungen af Föredragandens och de konsultativa Siats-Rådens beslut; så har Konstilutions-Utskoffet icke heller kunnat linna besvärs-målens beredning påkalla de konsultativa Siats-Rådens förstärkning.
Deu fördel, sorn genom Departements-cbeferues befrielse att öfvervara hvarandras föredragning och genom den föreslagna formen för besvärs-målens behandling skulle ernås, vore, att både Deparlements-cheferne och Konungen sjelf skulle vinna mycken tid för behatidliugen af de egentligare riksvårdande ärendena.
Angelägenheten och behofvet häraf vill Utskottet visserligen icke jäfva.
För samma ändamål var det, sorn Konslitutions-Utskoflet vid sista Riksdagen föreslog inrättandet af en så kallad Regerings-Räll.
Hvad Konstitutions-Ulskottel då yttrade (Meni. i\'
:o 11, sid. 9) om angelägenheten deraf ali Deparlements-cheferne hade ledighet från dagliga embels-bestyr af underordnad vigt, finner Konstitutions-Utskottet icke skäl att återkalla.
Deremot synes det Utskottet ingalunda gifvet, att utgången af frågan om Regerings-Rätten visar, att man i allmänhet fasthåller vid den åsigt, sorn hittills gjort sig gällande, att besvärsmålen böra af Konungen i Statsrådet afgiiras, hvadan den nu föreslagua behandlingen af nämnde mål vore deu enda återstående utvägen för att icke den lid, Konungen hat af nöden för vigtigare regerings-åtgärder, skall alltför mycket upptagas af mera underordnade ärenden, som endast påkalla en pröfniug af lägre auktorileters i enskilda fall meddelade beslut.
Då kanske större antalet af de ärenden, som nu upplaga Regerin - Kon stUu tion s- Uf skof tets Memorial \:o 52. 7 gen, är af den beskaffenhet, att deras mängd är beroende af folkmängden oell närings* lifvets utveckling, sä skulle, ulan tvifvel, inom en icke aflägsen framtid, äfven den tillökning i Slals-Rådels personal, som nu, i synnerhet med anledning af ärendenas tilltagande myckenhet, blifvit föreslagen, befinnas otillräcklig, och Siats-Rådets ledamöter allt efter folkmängdens t ill vext oupphörligt behöfva förökas.
Denna omständighet allena synes Utskottet klart utvisa, att man, för alt afhjelpa Regeringens öfverhopande med ärenden, måste utfinna en annan utväg, än personalens tillökning.
Dessutom skulle tillsättning af den föreslagna nya
Departements-chefen väl icke så obetydligt bidraga till lättnad för de öfrige
Departements-cheferne, så väl vid deras inträffande förfall, som i afseende på deras öfvervaro af hvarandras föredragning samt besvärs-målens beredning.
Enär Utskottet alltså finner den föreslagna tillökningen i de konsultativa SiatsRådens antal dels obehöflig, dels sannolikt bidragande till upplösning af det med StatsRådels närvarande sammansättning åsyftade samband mellan de olika förvaltningsgrenarne, dels ledande till en mot andan och ordalydelsen af Regerings-Eormen stridande behandling af en del regerings-ärenden, så har Utskottet, som visserligen, enligt hvad ofvan är antydt, icke haft någon hufvudsaklig anmärkning att framställa mot det föreslagna nya stals-deparlementels inrättande, men icke eger att annorledes än i dess helhet tilleller afstyrka den af Kongl. Majit föreslagna grundlags förändringen, sett sig nödsakadt att hos Rikets Ständer afstyrka bifall lill Kongl.
Majlis Nådiga Proposition.
Slockholm den ti November 1S57.
Af Herr Friherre Paijkull, J. G., med hvilken Herr Bogeman, ./. L., sig förenat: “Utskottet har visserligen ansett det nya departementet vara behöflig!, men deremot ogillat tillsättandet af en fjerde konsultativ
Slalsråds-plats och på denna grund afsfyrkt Kongl. Majlis
Proposition i sin helhet.
Efter mitt förmenande hade det dock varit önskelig!, alt äfven denna sednare del af den Nådiga Propositionen hade vunnit Utskottets bifall.
Det är nämligen naturligt att, genom regerings-ärendenas oupphörligt tilltagande mängd, Deparlements-chefernes lid skall i det närmaste upptagas af de ämnen, som särskildt tillhöra deras embeten, samt ali man af dem omöjligen kati fordra att de derjemte uoggrannt skola deltaga i beredning och handläggning af alla öfriga mål, som 8 Konsfitu/ions-Utskoftefs Memorial iN:o 52. passera Statsrådet.
Det biir derföre hufvudsakligen tillhöra Siats-Råden ulan departement alt egna sin uppmärksamhet åt och besluta öfver sådana mål, som aro af ringare vigt och omfattning, eller egentligen hesviirs-mål.
Men så länge de konsultativa StatsRådens antal är inskränkt endast till Tre, det minsta sorn, jemte Föredraganden, Grundlagen tillåter att i Rådet öfver något ämne besluta, är det omöjligt att någorlunda konseqvent kunna tillämpa ofvan anförde grundsats.
Så snart någon af dessa tre är förordnad alt, i en af förfall hindrad
Departemenls-chefs ställe, föreslå hans departement, är ordningen genast, brulen och dessutom lärer man väl svårligen kunna föreställa sig alt dessa konsultativa Siats-Råd, sorn först och främst skulle hafva besvärs-målen på sin lott och sedan derjemte lillstädesvara och yttra sig öfver alla andra i Rådet förekommande frågor, ifrån årets början och lill dess slut, snart sagdt dag ut och dag in, kunde oafbrutet tjenslgöra.
För att häruti åstadkomma en bättre ordning har Kongl. Maj:t föreslagit inrättandet af en ny konsultativ
Statsråds-plals och jag kan icke annat inse, än att sådant är fullt öfverensstämmande med del allmännas fördel, så länge vår fria statsförfattning tillåter hvarje Svensk man alt med sina besvär och önskningar, huru obetydliga de än enligt andras omdöme må anses, framkomma ända till Konungen; en rätt. sorn. djupt rotad i folkets sinne, eger sin vackra grund i ilen fasta förtröstan, allmänheten är van au hysa lill sin Konungs rättvisa.
Allmänna Ärendenas Reredning, som förr utredde en del regerings-ärenden, har blifvit indragen och Ständerna hafva vid särskilda Riksdagar ogillat framställda förslag till afsiindrande af åtskilliga mål ifrån Statsrådet genom deras öfverlemnande dels åt Högsta Domstolen, dels åt en så kallad Regerings-rätt.
Det visar sig således att
Svenska folket icke eger någon böjelse att afstå ifrån sin högt. värderade rättighet, alt i sista hand få sina mål af Konungen i Statsrådet pröfvade.
Men under ett sådant förhål lande lärer det väl äfven vara nödigt, alt så tillställa, att denna pröfning på ett lämpligt sätt kan försiggå, och meningen med det förökade antalet konsultativa Siats-Råd är just alt kunna uppnå delia önskvärda ändamål.
— Grundlagen lägger intet hinder i vägen för ärendenas behandling på det föreslagna sältet, enär § 8 R.
F. tillåter Konun gen, att fatta beslut om blott tre Stats-Råd, jemte den Föredragande, äro närvarande; och då sedermera i samma § uppräknas de vigtigare mål, i hvilkas afgörande Statsrådets samtlige ledamöter böra deltaga, så visar det sig tydligt, att grundlags-stiftarens mening varit, att ämnen af underordnad beskaffenhet kunna behandlas af ett ringare antal.
Någon absolut befrielse för
Departements-cheferne alt närvara vid andra än egna föredragningar följer ingalunda häraf, ty, som sagdt är, i vigtigare fall skola alla vara tillstädes och i hvarje händelse beror på Konungen att låta tillkalla hvilken som helst Ilan i ett visst mål önskar höra.
— Utskottets yttrade fruktan att sambandet och sam manhanget emellan de olika förvaltnings-grenarne skulle genom den föreslagna åtgärden gå förlorade, kan af mig icke delas, (y sådant beror icke på afgörande!, af smärre enskilda mål, utan på de stora och allmännare frågornas lösning, hvarigenom folket i sin helhet I Konslitutions-Ulskottets Memorial N:o 52 9 lielliel käuner sig styrdt efler beslämda och af dagens vacklande tänkesätt oberoende grundsatser.
Vid betraktandet af Statsrådets fordna sammansättning, finna vi att detsamma bestod af 9 ständiga ledamöter ocb 4 föVedragftnde Stats-sekreterare, summa 13.
Det består nu endast af 10 och detta antal skulle, om Konungens Nådiga Proposition anta ges, blifva utsträckt till 12, således, oaktadt ärendenas stora tillvext, i alla händelser mindre än man vid grundandet af vårt nuvarande'stats-skick, för nära 50 år sedan, ansåg nödigt.
Slutligen vill jag anmärka, att för en jemförelsevis ganska ringa slals-utgift uppnåddes, genom den ftirésYagha anordMln^en, det för hvarje sökande särdeles vägtigä' mål,- att få sina' ärenden hfoå'
Rådet skyndsamt afgjorde, samt derjemte, att Departemertts-cbeferne, utan en för kropps- och själs-krafter menlig öfveransträngning, egde tid att grundligt genomtänka och utarbeta ämnen af vidsträcktare omfång och verkningar, hvarigenom den andliga och industrfdlä U'W raklin gen kunde befordras ocb landets ökade välstånd i allmänhet hos folket lifva och underhålla förtroendet till dess regering
På dessa skäl, som hufvudsakligen öfverensstämma med dem, som ligga lilf grund för den Kongl. Propositionen, skulle jag önskat att Utskottet till densamma hade tillstyrkt bifall.® Herrar Leijonmarck, E G, Munck af Rosenschöld, Th , Biskoparne Rutsch och Fahlcrantz, Professorerna Lindgren och Selander samt Proslarne Lagergren och Tegnér itai',a jemväl reserverat sig Herr Kongl. Hofpredikanteu /Vensjöe och Riksdags-fullmäktigen Johan Persson från Upsala län hafva velat tillkännagifva, att de icke varit i Utskottet närvarande, då ifrågavarande beslut fattades.
Bilt. lill « SI.
Pral. 1856 $ 1857. 3 Sami. 18 Haft. 10 Konsfi/utions-Ulekollel* Memorial \:o 5;}.
Ank. till Exp.-Ulsk. den 9 Nov. 1857, kl. 3 e. m.
Memorial till Rikets Ständer, med förslag till ändring uti 46 § 2 mom.
Riks dag s-Ordning en, angående Ordförande vid Riks-Ståndens gemensamma sammanträden
Del nu gällande stadgande om Rlks-Ståndens gemensamma sammanträden besläm mer, alt ordet skall vid dessa sammanträden föras af Landtmarskalkeu, men lemnar icke någon föreskrift, huru förhållas skall, då Landtmarskalken är hindrad.
Denna brist, på hvilken Konstilulions-Utskottets uppmärksamhet blifvit genom afgifven motion fästad af Ledamoten af Borgare-Ståndet, Herr Rinman, har Utskottet trott vara af så betydande olägenhet, att den påkallar Utskottets åtgärd för dess afhjelpande.
Och dä Utskottet ansett det lämpligast, att den, enligt den mellan Stånden af ålder iakttagna ord ning, främste Talmannen, som vore närvarande, erhöfle uppdraget att vid Landtmarskalkens förfall föra ordet; så får Utskottet för sådant ändamål till grundlagsenlig behandling vördsamt hos Rikets Ständer föreslå följande förändrade lydelse af R iksdags-Ordningen: § 46.
1:o. — — — — — — — — — — — 2:o.
Stånden vare medgifvet att på ett rum tili gemensam öfver läggning rörande allmän, \id Riksdagen under handläggning varande fråga sammanträda, likväl ulan rättighet a:t der b‘sluta; och föres dervid ordet af Landtmarskalken, eller, då han är hindrad af den närvarande Talman, sorn, enligt den i 21 mellan Stånden iakttagna ordning, när mast är.
Önskar ett Stånd — — — — — — — — — — — — —■ — — — — — — — — Sigdt är Stockholm den 6 November 1 857.
STOCHHOLM. tryckt hus J H. Lundberg, 18ST.
Konsiilutions-U(skoHets Memorial N:o 54. 1 N:o SS.
Auli. lill Exp.-Ulsk. den 17 Nov. 18S7, kl. 2 c. m. Memorial till Rikets Stunder, med förslag lill ändring i 5 och 6 §§ Regerings-Furman, angående eli nytl Stais-Departement.
Konslilulions-Utskoltet, som, på sätt dess Memorial N:o 52 utvisar, af anförde skäl sett sig föranlåtet alt lius Rikets Ständer afstyrka bifall lill Kongl. Majlis Nådiga Proposition (Nio 120) angående ändring af 5 oell 0 §§ RegeringsFormen, i afseende å Stals-Rådets sammansättning, har dock funnit det dervid, bland annat, afsedda inrättandet af ett särskildt
Slals-deparlemeut för allmänna arbeten och kommiinikalions-anstalter vara af den nytta och nödvändighet, ali Utskottet, dertill jemväl föranledt af en utaf Ledamoten af Borgare-Ståndet, Herr Brinck, till Utskottet ingifven motion, trott sig böra för Rikets Ständer framlägga förslag om den grundlags-ändring, sorn för nämnde inrättning vore erforderlig, hvilket förslag, ehvad Kongl. Majlis Nådiga Proposition vid innevarande
Riksdag varder antagen att hvila till nästkommande, eller icke, kunde af Rikets nu församlade Ständer förklaras hvilande lill nästa Riksdag, för att då, i händelse den Kongl. Propositionen icke blefve af Rikets Ständer godkänd, i grundlagsenlig ordning behandlas.
Folkmängdens hastiga tillväxt och näringslifvets skyndsamma orh kraftfulla utveckling åt alla håll hafva i sednare tider, mera än förr, framkallat behofvet af sådana arbetsföretag för kommunikationernes utvidgning, underlättande och vidmakthållande, som, dels öfverstigande enskildes förmåga, dels, ehuru för det allmänna af öfvervägande gagn, dock, i afseende pä omedelbar afkastning, icke svarande mot det i dem nedlagda kapitalel, af sådana orsaker erfordrat Statens mel Bih. tilt II Sl.
Pral. 1850 & 1857. 3 Sam/. 19 Hafi. 2 Konslilulions-Ulskottets Memorial N:o 54. lankomst.
För näringarnes och isynnerhet jordbrukets bistånd och befrämjande hafva ock tid efter annan siats-medel till ganska stora belopp blifvit tili dylika ändamål anslagne.
Sedan båda Statsmakterne insett och erkänt att behofvet af den nya tidens förbättrade kommunikations-anstalter vore oafvisligt, såvida Sverige, med sitt afskilda läge, skall med någon fördel kunna föra sina produkter till täflan på verldsmarknaden, samt början blifvit gjord med jernvägars anläggning och nya beslut fattade om deras fortsättning uti en skala, som för 10 är tillbaka ingen vågade ana, så synes Statens ifrågavarande verksamhet, redan förut betydande, erhållit en utsträckning och vigt, sorn påkalla särskild uppmärksamhet, huru den kunde blifva på ett mot dess betydelse svarande och i allo tillfredsställande sätt ordnad.
Sådant torde icke annorledes kunna ske, än derigenom alt Statens omsorg om alla kommunikations-anstalter, så gamla, som nya, förenas under en gemensam, särskild förvaltning, hvilken, äfven i anseende till bestyrens likartade beskaffenhet och de enahanda egenskaper, som hos förvaitnings-personalen erfordras, synes kunna öfvertaga vården af alla af Staten bekostade eller understödda och under
Statens uppsigt skeende arbeten för industriens befrämjande.
Genom att uppdraga ledningen af hela denna förvaltningsgren åt en särskild Föredragande inom Stats-Rådet, uti hvars Departement alla hithörande ärenden handlades och bereddes, skulle öfver-slyrelsen, befriad från den närmare vården af andra vigliga statsbeslyr, icke af sådana hindras att med odelad omsorg egna sig åt sitt maktpåliggande värf, och, förlagd inom sjelfva regeringen, vara beklädd med den omfattande myndighet, som för det helas kraftfulla vård vore nödig.
Om ock den Föredragande måhända icke beböfde att vara en för yrket tekniskt bildad man, så laga dock de ifrågavarande ärendena i anspråk sådana vetenskapliga, statistiska och tekniska insigter, jemte en vidsträckt ekonomisk omtanke, som icke kunna fordras eller finnas hos hvarje statsman, hvilken ej särskildt häråt kan egna håg och arbete.
Visserligen eger Slaten redan i Styrelsen för väg- och vattenbyggnader en organ för en del af den verksamhet, som är i fråga, men denna Styrelses ställning och sammansättning torde ej vara svarande mot de vigtiga och omfattande förhål landen, hvilkas värd skulle den anförtros.
Storleken ej mindre af de stats-ulgifter, som för ifrågavarande ändamål komma att utgå, än äfven af de stats-inkomster, som af de fullbordade inrättningarne skola inflyta, är jemförlig med hvad under hvarje af de fleste öfrige
Departementen är anordnadt och förval tadt, samt tillräcklig för att i Riks-staten utgöra en särskild Hufvud-titel.
Så betydliga medel synas fordra en frän regeringsmakten utgående tillsyn och en densamma omedelbart underordnad förvaltning, som blott undantagsvis, såsom för tillfället, kan åt en enda tjenstemans disposition och redovisning anförtros.
För alt gifva raskhet och fart, men tillika sammanhållning ål de mångahanda göromålen, bör den högsta ledningen af den talrika tjenslemanna-personalen förläggas inom sjelfva regeringen.
Dennas mera omfattande omvårdnad och högre myndighet synas ock allena lemna visshet om förmåga, att vid alla tillfällen bland de Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 54. 3 stora skaror af arbetare, som i olika delar af riket sammandragas, upprätthålla vederbörlig ordning och åt dem bereda all den värd, så i fysiskt som moraliskt hänseende, utan hvilken de stora offentliga arbets-förelagen skulle på Sveriges arbetande befolkning kunna utöfva en bligst menlig oeh olycksbringande inverkan.
Jernbanornas samtidiga anläggning på flere från hvarandra aflägsna ställen klafver för enhet i utförande och för befrämjandet af endast gagnande vexelverkan och täflan en gemensamhet i öfver-styrelse och ett sammanhang i dess mått och steg, som endast genom den nu föreslagna åtgärden torde kunna vinnas.
Då de nya vägarne otvifvelaktig! på det industriel lifvets utveckling och på många af samhällets förut bestående inrättningar komma att utöfva eli mäktigt inflytande, så torde man endast genom att i en hand sammanföra alla trådarne af hela nätet af Statens kommunikations-anstaller kunna vänta, alt detta inflytande blefve välgörande, mångsidigt och skyndsamt.
Såväl post- och skjuts-väsendets, som vägbyggnads-beslyrets ändamålsenliga ordnande äro deraf uppenbarligen beroende.
— Icke heller den omständighet torde böra lemnäs oanmärkt, att den ifrågavarande statsförvaltningsgrenen ej mindre, än de öfriga, hvilka utgöra föremål för särskilda SiatsDepartement, genom sin vidslräckthet och vigt påkallar den allvarliga och vaksamma kontroll, som hela folket genom national-representationen och den offentliga pressen- utöfvar öfver regeringens åtgärder.
Afven för Slals-Rndets verksamhet torde tillökningen af Sta Is-Rådets personal med en föredragande Ledamot vara välgörande, och detta ej blott för de Departement, från hvilka det nya Departementet skulle erhålla sina ärenden till sig öfverflyttade, utan ock för Stals-Rädet i det hela.
Derigenom skulle de öfrige Ledamöterne vinna lättnad i arbetet med målens beredning, i deltagande i StatsRädets öfverläggningar inför Konungen, och i öfvertagandet af hvarandras föredragning vid inträffande förfall.
Största lättnaden skulle beredas Civil-Departementet, hvars Föredragande, befriad från handläggningen af alla ärenden rörande skjutsväsendet, gästgifveriet, allmänna vägar, broar, färjor, kanaler och andra komnninikalions-anslalter, samt rörande de allmänna arbeten, som afse industriens befrämjande, då skulle komma i tillfälle att åt den vigtigaste af landets näringar, landtbruket, med hvad dertill hörer, såsom landlhruks-akademien och landtbruks-läroverken, agronomerne, djurförädlings-inrättningarne, landtmäteriet, skiftesverket och afviltririgarne, hemmansklyfnings- och jordafsöndrings-ärenden, skogshushållning m. m., egna all den trägna omsorg, som denna näringsgrens stora betydenhet och dess allmänna befrämjande till ett med dess höjd i andra länder jemförligt skick onekligen påkalla.
För inrättandet af ofvannämnde nya Departementet får Konstitulions-Ulskottet vördsamt till Rikets Ständer för grundlagsenlig behandling framställa nedanstående grundlagsändrings-förslag: 4 Konstitutions- Htsko Hets Memorial N:o 54.
Regerings-F ormen: § 5.
Stats-Rådet skall bestå af Elfea Ledamöter, hvilka äge att alla der förekommande ärenden öfvervara: ej må fader och sou eller bröder på en gång vara Ledamöter af Stats-Rådet. § 6. o AfStats-Radels Ledamöter skola Alta vara Chefer, hvar för sitt Departement, nemligen: Juslitie-Stats-Ministern, för Justitie-Deparlementet; Siats-Ministern för Utrikes Ärendena, för Utrikes-Departementet; En Chef och Föredragande Siats-Råd för LandtförsvarsDepartementet, hvilken tillika vare Konungens Rådgifvare i Commando-mål för Armeen; En för Sjöförsvars-Departementet, hvilken tillika vare ■ Konungens Rådgifvare i Commando-mål för Flottan; En för Civil-Departementet; En för Finans-Departementet; En för Ecklesiaslik-Deparlementet, sami En för Departementet för Allmänna Arbeten och Kornel unika lion s-an stallet •.
Bland de Tre Stals-Råden utan
Departement böra minst Två hafva förvaltat Civil Beställning.
Om den af Kongl. Majit i Nådig Proposition af den 6 Oktober innevarande år (N:o 126) föreslagna ändring af 5 oell 6 §§ Regerings-Formen i afseende å Ståts-Rådets sammansättning, hvaröfver Konstitutions-Otskottet uti Mein.