Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
4^5 obestånd och deraf bristande förmåga att uppfylla1 iugångne förbindelser, som träffat åtskilige Arrendatorer af de på 3o års tid utarrenderade Mili lias-Böst a lien, om ock stundom föranledi af mindre betänksamhet vid desse Arrendens ingående, eller mer och mindre bristande skicklighet och kännedom i Jordbruk och Landthushållning, likväl hufvudsakligen knit härledas, dels från närvarande tiders olika Spannmåls-priser och” rriy ntförhållandcn, emot dera som egde rum, då Conlraclen afslutades, dels ock i någon mån från de genom Kongl. Förordningen den ao Februarii i8o5 fastslälde vilkor för sådane Arrenden, hvilka såsom bestämde i förhållande till Egendomens all öppna åkerjord, utan afseende å hvad deraf kan gödas, efter Utskottens tanka, snarare haft till föremål att bereda Indelningshafvare en öfverdrifven vinst, under de 5 första Arrende-åren, försäkred genom, af Arrendatorn anskaffad, Borgen, än den vigtigare fördel, som, under mera billiga och efter locala förhållanden lämpade arrendevilkor kunnat vinnas, genom säkerheten om jordens vidmagthållande oeh försvarliga häfd, samt Arrendatorns möjliga utkomst.
Utskotten kunna väl ingalunda medgifva det vara Statens, eller dess rätts In - 5aG S t a t s-U t s koltets Ii e l a n kalido 11. nehafvar.es eiler mindre del af sine, på lagligen afslutade Contraet grundade (ordrings-ansj;råk hos enskilde, endast af dea anledning, att fullgörandet af eje ingfmgö.e, för-; bindelsernei ofördelaktigt verka på .vederböra n des bestånd; Men då, viel tillänipningen häraf i afseende på sådana Arrendatorer, åt hvilka Militiae-Bosläijen efter de uti i8o5 års Kongl. Författning stadgade grunder, blifvit upplåtne, det särskildta förhållande inträffar, att desse .
Arrendatorer äfven med största ansträngning att afjorden erhålla den högsta afkastning, ändock icke kunnat, jemte utgifterne för jordens skötsel, sine åtagne Arrenden utgöra; Hvaraf följden ofta trög varit den, att de, efter uppoffrade enskilde tillgångar, måst afträda Arrendet, åt andre Personer, Sorn, i anseende, lill den då emottagne Egendomens utmärglade beskaffenhet, ej sällan, efter någon tids förlopp, råkat i samma obestånd, sorn deras företrädare; synes Statens mellankomst härvid påkallad både ål' skyldig omtanka för idoge Medborgares trefnad och välstånd, och af nödig försigtighet att, så väl för 111 d e 1 u i 11 gshafv a r e n enskildt, sorn, för det Allmänna afböja de förluster, som med en fortsatt utarrendering på så beskaffade vilkor ärp förenade;A3ch, på grund bär - S,tats-Utsk-otlets
Bé tält nanden.
527 af, tillstyrka Utskotten Riksens Ilögloflige Ständer, att hos Kongl.
Majit i underdånighet anhålla,, att vid sådane tillfällen du Indelningshafvare at, genom ' Stathus försorg utarrenderade, Militiaa-Boställen borrtgå, eller flyttas, det fnå vara År ren da torerne tillåtet, att Conlracteh uppsäga och från Arrendet blifva befriade; Men, beträffande den inom Hedervärda BondeStåndet väckte fråga, om jemnknihg i nu gällande vilkor för Kungsgårdars och- dylika Krönolägenheters utarrenderande, så; enär erfarenheten visat, alt desse vilkor icke i allmänhet haft enahanda ofördelaktiga inflytande på A rrendatorernes förmåga, att med eget bestånd arrendet utgöra, och hvilket troligen härleder sig derifrån att det betydligare
Arrendet för desse slags lägenheter hindrat mången öerfaren eller mindre varsam
Speculant ätt derutinnan sig inlåta; anse Utskotten isig hvaVken kunna eller böra gifva någon anledning dertill, att samma vilkor till Arrehdalofériies fördel förändras, utan må det hädanefter, som hittills, ankomma på Riksens Höglofl.
Ständer, att i hvarje särskildt fall pröfva, huruvida omständigheterne påkalla någon nedsättning uti de arrenden, som för närvarande om sådane lägenheter äro afslutade. 52-8 S t a t s - U t s k’o 11 e t s B e t ä 11 k a n d e n.
I fråga åter, huru förhållas bör med de Militiää-Bostäilen, som antingen genom antagandet af Utskottens ofvanntimnde förslag, elier ock i anseende till ÅrrendeUontractens utgång blifva ledige; förekommer hvad Utskotten redan haft tillfälle ådagalägga, att det uti i8o5 års Författning afsedde hufyudsakliga ändamål med ifrågavarande Boställens utarrendering, .nemligen Statens oeh Indelningshafvarens ömsesidiga fördel, icke vunnits, utan snarare förfelats; Vid hvilket förhållande, och då billigheten fordrar, att en Indelningshafvare ma sjelf kunna disponera öfver den Indelning, Staten honom beslår, samt härvid icke heller bör lemnäs utan uppmärksamhet, att Boställets skötsel gifver Indelningshafvare!! en nyttig sysselsättning, som med hans tjenstegöromål utan svårighet kan förenas, hafva Utskotten jemnväi trott sig höra föreslå Riksens Hög lod.
Ständer den underdåniga anhållan hos Kongl. Maj: t, att ofta nämnde iSo5 års Kona!.
Förordning mätte i så måtto upphäfvas, alt Indelningshafvare förklaras .berättigade, alt, då deras Boställen icke är o bortarrenderade, eller ock nu gällande Contracter derom upphöra, antingen sjelfva Stats-Utskottets Betänkan den.
5s§ sjclfve bruka desse Boställen eller ock utan Statens medverkan ombesörja bortår render ingen för den tid de deraf äro Innehafvare.
Ständers bepröfvande vördsamt understäldt; Äfvensom flere Ledamöters särskilda tankar bärbos bifogas.
Stockholm den 25 Oclober 1833.
Ständers sammansatte Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi - Utskott, den 21 October 1823. S. D.
Justerades Utskottens Utlåtande i anledning af den med Höglofl. Lag-Ut - 4:de Sami. 5 Band. 34 '53Q Stats-Ufs k ottets ^etäiik sfi tl-feti skottet geiiiénsamma fråga, angåtttiafe «for'ändriiig i nu gällande grunder för MilitiärBoStallehs och annan Krono-Jords utar-- ren&éring; Hvarvid Herr Öfverste-Lietilen a ii ten 'Hjerta uppläste ett så lydande anförande: ”Jag Beserverar mig emot det nu fattade Beslutet.
Jag tror att Riksens •Ständer hade varit mera belåtne 'med det förslag, sorn Stats-Utskottets InkomstAflelning afgifvit i detta ämne, hvilket, i min öfvertygelse, skulle blifva af stor nytta för Landet i allmänhet och för Indelta Armeen, sä till Befälets tjenstbarhet, som tryggade Lönevilkör.
I likhet dermed föreslår jag, att vid all Krono-Jords utarrenderande hädanefter matte Tå tillgå -på diet sätt, att Sedan egendomen eller Bostället blifvit af vederbörande Landtmätare affaltad och -på EhärTla lagd, sahil fullständig beskrifning deröfver. vippTättäd, Landshöfdingen anbefaller Kronofogden T örlén, samt, då fråga är öm Militiae-Boétällen äfven Regcmenlsskrifvaren, iitt, med biträde af tillkallade i Landthushållningén erfarnc
Män noga uppskatta hvad "Egendomen jemte alla dertill hörande herrligheter, vid hälftenbruk eiler ansat i orten öfligt brukningssätt kan afkasta, samt i förhållande dertill bestämma årliga Arrende-afgilien, antingen i Spannmål ensamt eiler i Spannmål och Viclu - S*a Is-Utskottets 15 etan k ä 11 den.
53j glie-persedlai;,. efter sig företeende lqcala omständigheter; Hyaroffe£ Värderings-InStvumentet borde Hnderskäjla.s Landshöf' diligens,, samt,, i afseende: på Mililia:-BostälJen, jemn,väl Regemen,ts-€liefens vidare pröfning,. och af dem sedermera insändas tili de Ämbets-Ver k, som fm Iva befattningen roed
Utar render ingert sig uppdragen, och hvilka, i händelse vid; uppskattningen af egendomens, atlastidng*, ej något vöre att erinra,, det då skulle åligga att ombesörja Arron.de-Auclionens förrättande, k samma dag, i, Hufvudstaden och vid Landshöfdinge-Residencqt i orten* på hvilka begge ställen Varderings-Instrurnentet och andre Egendomen rörande Handlingar till Speculanlers kännedom alltid borde finnas att tillgå.
Det Arrende, sora sålunda blifvit genom värdering bestämdt, blifver hvad Indelningshafvaren i årlig lön tillkommer, och som ej genom öfverbud af Speculanter bör kunna förhöjas; utan skulle endast afsigten med den utlysande Auclionen vara, att lemna Speculanterna tillfälle att täfla i erbjudande af den Städja de ansågo sig kunna utgöra utöfver den stadgade årliga Arrende-Åfgiften; Och borde denna Städja, för att vinna den fördel, alt erhålla Arrendatorer, som egde tillgångar och förlag, genast vid Åuc-tionen, 53> Stat *-U t * k o 11 e t s Betänkande n. eller ock, emot ställande godkänd borgen, sist inom 3 månader efter Conträdets utfärdande, på en gång betalas; Så vida icke Vederbörande
Ämbetsverk, uppå skeende ansökning och med afseende å dea ntfästade Städjans betydligare belopp, skulle finna för godt, att mot enahanda säkerhet lemna ytterligare anstånd med betalningen, hvilken likväl i sådant fall ej finge fördröjas öfver a år, och emedlertid laglig ränta å beloppet betalas.
För Arrendets behöriga utgörande i Fem års tid skulle Arrendatorn jemnväl vid Åuctionen aflemna antaglig borgen; Hvarefter denna borgen för lika lång tid borde förnyas innan Thomas-dagen året förr än den vore förfallen, vid äfventyr för Arrendatorn, då sådant uragtlåtcs, att, utan rättighet till den erlagde Städjans återfående, anses hafva Arrende-Contractet förverkat.
Så väl Arrendet, som Städjan för Kungsgårdar, och andre odisponerade Krono-Lägenheter, bör .på vanligt sätt uppbäras och redovisas; Men, vidkommande Arrendet af Militias-Boställen:
Så, enär enligt hvad ofvannämndt är, icke Indelningshafvaren, utan Staten skulle komma att ombesörja utarrenderingen ooh bestämma
S la ts-Ut skottets Betänkan Jen. 533 vilkören dervid, sjnes Indelningshafvaren icke eller böra blifva beroende- af de förhållanden, sorn, på grund af Arrende-Contractet emellan Staten oell Arrendatorn, kunna uppkomma, ulan föreslog alltså Afdelningen, att alla Arrenden af sådane Mililiae-Boställen, sorn hädanefter komma att utarrenderas, borde för Statens räkning och af de under Krigs-Collegium stälde Uppbördsman infordras, samt Indelningshafvaren försäkras att oafkortad! utaf Staten årligen utbekomma det Arrende-belopp, som vid hans tillträde af Indelningen Boställs-Arrendatorn bordt utgöra; Äfvensom att, Städje-penningarne för Militiae-Boställen och de räntor som å desse medel kunde inflyta, borde till Kongl. Krigs-Collegium och Boställs-Cassan levereras, som deremot till Indelningshafvaren skulle årligen utbetala en 3o;del af den erhållna Städjan; hvarigenom, samt med en klok förvaltning af denna Gassa, som är Riksens Ständers Revisorers granskning underkastad, icke skulle brista tillgång, att betacka de förskotts utgifter, som möjligen ett och annat år kunna ega rum, i händelse af någon Arrendators obestånd.
Sluteligen, som min öfvertygelse är, att det skulle vara en stor JNalional-vinst, 5o4 Sba ts-U (.sk o att genom detta? utarenderings .sätt*. se eija fr»,. oberoende’ oell tryggad Glass- Arrén-, datorer,. på.
K ro no- och BesLälls-Jorden,, anser jag,, att dea Arrendator,, sorn: vid; 2örte' Arrendegård anmäler sig till för-, ny else.- af Gonfcractet, bör hafva rätt, att. då Cd nr värdering och Auction*, för att, tryggas i sin. besigtningsrätt af Bostället..
Genon* detta förslag- vinnas d'e fördelar t i :.o För Staten; Att ali BoställsJ ord lia idad af en i sill. hesittnings-räfct tryggad och icke genom- tillfällig cohjunctur eller filska uppgifter, eller sluteligen Aucti-on.shottaii inlockad Glass, af idogebesutne och ny 11 ige Medborgare, skall kunna bidraga till ökad produetion och förmögenhet. ’ 2:0
För Inde Idta Armeen, att den, i den jemnl stigande Boställs- eller Städje-Cassan, eger en tillgång, att i framtiden höja penningelönerne, i mån af de behof deraf, som myntvärdets fall kunde förorsaka.”'
Härmed förenade sig Herr Ordföranden Grefve Posse, Herr Grefve af Ugglas, Herr Landshöfdingen Friherre Ridderstolpe, Herr Landshöfdingen Törne, Herr Öfversten Hjerne, Herr Prosten Öst - S t a t s-U t s kottets 33 e t ä n k anden. 535 berg, Herr '"‘Commerce Rådet Santesson och Herr Lagmannen Noraeus, tinder åberopande af sine förut i timnet anmälte Reservationer; Äfvensom Herr Lenning förklarade sig icke kunna.instämma i Utskottens tillstyrkan, om upphörande af de såkallade 3o:årige Arrenden, hvilka Herr Lenning, för sin del, ansåg ’'gagneliga både för det Allmänna, och Indelning,shaf•varen.
Herr f) fvers te-L i e u ten an ten Friherre "af "Nordin yttrade: ”1 HÖgloflige Utskottens Beslut, hvarigenom ali vidare Utairendering af Militia1-Boställen skulle komma att upphöra, kan jag icke instämma, emedan det synes mig cenora föregående tiders erfarenhet, styrkt, att menliga följder uppstått så viii för Amneus Befäl, sora ock för Boslälls-Jordens skötsel, genom de täta om b vt en , sorn i Armeens lägre grader dageligen inträffa, hvadan jag för min del anser i8o5 års Kong!.
Författning, om Militiae-Bostä Ilens Utarrenderande, vara på rigtiga och sanna grunder fotad, ehuru den tarfvar rättelse och förbättring, i anseende till verkställighctsåtgärderne, och i sådant afseende täger jag mig friheten åberopa Inkomst-Afdelningens Förslag, såsom häfvande de olägenheter, hvilka hitintills öfverklagals.
536 S tats-TJ t s k o tt<s ts Betänk an dea.
Jag, anhåller alltså att få mig förena med Herr Hjertås anförande, såsom liufvudsakligast med Afdelningens förslag i öfverensstämmelse. ” Herr Landshöfdingen Friherre Jacob Cederström, som jemn val förut reserverat sig i denna fråga, hade lill Protocollet aflemna t följande skrifteliga anförande: ”Sorn jag anser det vara alldeles oförenligt med Armeens ändamålsenliga organisation, alt Dess befäl skall återtaga sina Boställen, och tror, att de, vid tillämpningen af i<So5 års författning, om dessa Boställens utarrenderande på 3o år, öfverklagade olägenheter, kunna afhjelpas, om endast den förändring vidtages, att Arrendator af sådana lägenheter fÖrpligtäs, att ställa säkerhet för Arrendets årliga utgörande under hela Arrendetiden, så får jag reservera. mig emot Kögloflige
Utskottens nu fattade beslut, såsom, i min tanke, stridande emot Armeens sanskyldiga nytta, och anhåller alt detta mitt yttrande må få åtfölja Utskottens Betänkande till de Respeelive Riks-Stånden.”
Och skulle desse särskildte meningar åtfölja det afgående Utlåtandet till Riksens Ilöglofl, Ständer.
Som ofvan Ex Protocollo. J. C. LORICH, '"'V Utdrag Stat s-tf tskottets Betänkan den. 537 Utdrag af Protocollet hållet uti Riksens Högloft.
Ständers Lag-f/tskottet den 25 Cctober 1823. S. D. Upplästes till justering
Stats- LagSa hit Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens gemensamma Betänkande ofver jlere Motioner, jo,gående ändring 1 grunJerne för MilitiaJ-Boställehs utarrenderande; Hvarvid Herr Prosten Doctor Leib. ler anförde.'
"Jag bai‘ icke annu kunnat skilja "mig från tieil bfvertygelsell, som jag förut i det Högloft.
Utskottet yttrat, Hemligen att Mili l aire Boställens öfverlåtande åt Herrar Oincerare, är en Stats Misshushållning, sorn i sin män betydligen hindrar dess förkofran, Det är ju genom Production af Spannmål och lifsmedel, sorn Staten skall komma till välstånd?
Men 0111 delina production skall kunna drifvas så högt soni möjligt älg så bör jordell odlas, och denna odling fordrar eli kostnad, Soni icke på flere år kan återfås, Är icke Herrar Ollicerares ställning sådan, 4:de Saini. 5 Band, 538 Stats-Utskottets Betänkande;!. alt de önska ju förr dess heldre fä skiljas ilian den grad de innehafva för att upstiga till en högre, och genom dessa avancementer skola de också lemna de Boställen dra.
Vöre det för dem någon uträkning att på nödvändiga od!ingar nedlägga en kostnad, som de aldrig kunna återfå?
Måste icke jorden genom täta ombyten af Husbönder årligen försämras?
På santina sätt förhåller sig ock med de Landlbonde r och.
Arrendatorer, som cle kunna antaga.
Dc- äro icke försäkrade om längre besittning af det dem öfverlemnade jordbruk, än déras så kallade Husbonde innehar Bostället.
För att kunna utgöra de dera ålagde ofta dryga skatter blir för deras bärgning nödigt, att utsuga, intill det yttersta, jordens kraft och märg, och ehuru det elem är förbudet att från Bostället sälja foder och skog, så äro de frestade till sådane olagligt tillgrepp, så ofta de tro sig kunna derföre genom list och ränkor undvika ansvar.’
.lag uppmanar en hvar alt bestrida denna erfarenhet.
Sjelfva Indelningshafvaren blir ock icke sällan genom den Författning, som hittills varit följd i mistning af Arrende för Boställs jord.
Vyss hafva Rikets Högloft.
Ständer blifvit anlitade af Lieutnant von Fiandt, om ersättning, om jag rätt mins, 3 S-t a t s-U t s k o.t.t et.,s Bet ä 11 k a n d e 11. 53<J för ,2:ne År-s. Arrenden för sitt Boställe,. sorn hail. genom Arrendatorns Colicurs lorlofat.
I grund af dessa skäl bar jag icke kunnat öfvertala mig,, alt öfverlåta lili Herrar Militairer de Boställen, som gcnoui transporter äro och Blifva lediga.
Till bevis huru, dessa Boställen blifva skötte, har jag ådagalagt det ett Boställe i den församling, hvars Pastor jag är, sorn utgör hälften afen By, der på andra hälften 7 Bönder äro bosatte, knappast kan födas flere personer, dragare och kreatur, än en enda af dessa tillräckligen bärga.
Deras jord är så brukad, att knappast någon enda torfva finns, sorn ej är fruktbärande, då deremot
Boställets egor till största delen med buskar och onyttiga väster äro höljde.
Vore det då icke mycket önskelig t, att Staten öfvertog, att för dessa Boställen hälla Herrar Officerare skadeslöse, och på längre lid, å sätt flere Herrar Ledamöter af Biks-Slånden föreslagit, för det Allmännas räkning bortarrenderade denna Roställsjord, som öfver hela Riket skall utgöra omkring /\,ooo Hemman.
Vid lättaste beräkning skall
Staten åtminstone i längden på mängfalldigt sätt genom sådan författning finna sin rikliga ersättning.
Hvad jag dock härvid ville erinra; är att dessa Arrenden icke alltid lill den mestbjnd§n - 54o Stats-'Ut sk o 11 e t s
B e l ä n k a n d e n, de blefve öfverlåtue, ytan med vilkor af årlig odling, der den finnes n fidi g; och under flitig tillsyn uppdragas åt personer, som för tarflighet, omtanka och arbetsdrift i deras ort gjort sig kände.
Och denna profning torde åt Herrar Landshöfding;!!- eller Respective Landtbruks - Sällskapets noggranna omdöme öfverlemna."
Med Herr Doctor Leffler förenade sig | Herr Prosten Doctor Rönbäck och Herr Borgmästaren Hjertström; äfven sorn Herr Grefven och Ordföranden samt Herr Borgmästaren Hagander emot Betänkandet sig reserverade, åberopande den sednai e Herr Lector Kjellanders till Lag- och Ekronomi-Utskottens Prolocoll den ijrde sistlidne Maji i denna fråga yttrade sär-' skilda mening.
Ex Protocollo, JOIL JAC, KLEMAN, * S l a t s-U tskoltets Beta n k a aden. 541 Transumt af Profocollet hållet uti Riksens Högloft.
Plenum deu l^rcle Maji 1823.
Herr Lector Kjellander anförde: ”Om det ar en nu mera allmänt medgift ven sanning, att grunderne för Mi i i lias— Boställens bqrtarrenderande icke äro med billighet öfverensstämmande» nian sådune att de måste leda. tili Arrendatorns obestånd, sa synes redan häraf vara ett nödvändigt behof, alt desse grunder böra rättas elier förändras.
Också visar sig icke någon särdeles svårighet härvid, då frågan blott är om de Boställen, som hädanefter komma att på Arrende utbjudas.
Men så mycket betänkligare är det hvad åtgärd, sorn kail eller bör vidtagas i afseende på de arrenden, som redan åro ingångne.
Att rubba desse, att nedsätta dem, är ju ett ingrepp — säger man — i egande rätten, i Indelningshafvarens 54 a
S ta ts-U t sk o ttct-s B ela 11 k an deni. rätt.
Ett Co 111 ra c t Iran ju icke upphäfvas utan Begge Contrahente-rnes; samtycke', och ett sådant ömsesidigt samtycke kari O ,/ ju icke ega rum här.
•— För min del vågar jag dock tro , att, vid ett närmare sakens ompröfvande, rättsbegreppet örn Contract här hommer att fä en hel annan tillämpning.
Jag kan nemligen icke anse Indelningshafvare!! vara den ena Contrahenten, utan Staten.
Det är Staten, det är Nationen, som beslutat Miiilise-Boställens bortarrenderande.
Det är Sta-- tens befullmäktigade Auetorileter söm uppgjort, ingått, och .stadfästat Arrende-ConLracten.
Indelningshgfvaren bar med ali detta icke baft att skaffa.
Om, då Staten, sorn onekligen är den ena Contrahenten, skulle, på samma sätt scm Arrendatorn, finna sin egen fördel vara förenad med en skeende jemnfcning eller nedsättning af Arrendet, så uppstår straxt det ömsesidiga samtycket, ty Staten matte väl icke neka att gå in på sin egen fördel.
Men nu frågar jag:
Ligger icke denna Statens fördel i Öppen dag?
Betr aktom blott de hufvudsakliga olägenheter och förluster, som drabba Staten genom de meranämnde för höga Arrenden, och vi skola lätt leda oss till ett osvikligt svar på frågan.
När tusendetals Arrendatorer ined sina Familier gå under och bria - Ståts-Utskottets Betänkande!!. 543 ?gas lill liggarstafven, nlir dessas Cautionister ofta dela samma lott, när de fleste Indelningshafvare icke utan Rättegångar , oell Lagsökningar kunna utbekomma sina Arrenden, och en stor del aldrig utbekomma dem; när således Statens tjenstemän, genom Statens förvända eller åtminstone envisa åtgärder, antingen helt och hållet beröfvas sin Lön, eller uppbära dcu med det största besvär och obehag i lifvet (såsom jag anser Rättegångar och Lagsökningar var.aj) när ändtligen sjelfva lmfvudändamålet af Boställenas bortarrenderande helt och hållet förfelas, när denna stora Massa af Kronans jord, i stället för att blifva bättre skött och odlad, genom af sig komna Arrendatorer ooh beständigt nya utarrendringar aldeles råkar i vanhäfd och lägervall; Så synes Staten ickelänge behöfva betänka sig, huruvida dess eget interesse icke blott tål, utan fordrar Arrendenas nedsättning.
Ett inkast bör här besvaras.
Ehuru Indelningshafvare]! icke är Contrahent, allian dock tredje Man, hvars rätt egentligen å Conlractet beror.
Detta synes ostridigt, då frågan är om nu varande Indelningshafvare.
Men lika ostridigt lärer det vara, alt en framdeles blifvande Indelningshafvare icke kan sträcka sina an - 544 Ståts-Utskottets B e t ii n k a 11 de n. pråk utöfver hvad Slaten finner för godt bestämma vid deli lid, då lian soker och får den lediga Sysslan.
Kär kan ett klagomål lika litet ega mm, som då beslutet först fattades om sjelfva bortarrendera}!- det, Ingrepp i egande rätt kali ju icke den lida, soln icke eger.
Meli eil tillkommande Indelningshafvare eger icke; Halt på sin höjd blott väntar.
Och att en sä beskaffad väntningsratt skall försäkras, lärer hvarken Naturrätt eller Bositiv Lag kunna fordra.
Då vi således sett, att Staten är dert ena Contrahenten; och att Statens egen sannt bedömde fördel fordrar jeinnkiiing af Årrende-Contracten, så föreslår jag, att Staten å sill sida, Öppet förklarar sig villig till sådan jemnkiiing samt tillfrågar Arrendatorn om dess vilja.
Detta tillfrågande kommer alt ske vid hvarje lili varande Indelningshafvares afgång, på det satt att Arrendatorn ålägges, då tillkännagifva, om äfven llän Önskar det gamla Contractets »pphäfvandé.
I■-sådant fall äro Slaten och Arrendatorn Öfverens; det ömsesidiga samtycket är gifvet utan tredje Mans förfång vell Bostället kemmer att på nytt Arrende utbjudas, efter de nya S ta ts-TJt s k öl t e t * £e tS nkaaden.
S^5 nya billigare grunder, sorn härföre kunna varda bestämde och antagne.
"Vill man häremot invända att Arrendatorn, då han vet sig snart kunna blifva ledig, skulle genom öfverdrift utsuga jorden, så eftersinna man, att lian före och vid sitt afträde är genom Laga besigtniugar bunden af samina ansvar nu, sorn tjugu a trettio år härefter*
Men för de nya Arrendenas Uppgörande, i fall man icke återgår till den förra enkelbeten,' att Boställsbafvaren sjelf brukar eller bebor sitt Boställe, anser jag hufvudsakligen nödigt att bestämma ett vilkor, sorn, elter mitt begrepp, äfven måste ligga i andan af de gamla Contracten, ehuru det icke i bokstafven blifvit uttryckt»
Då Staten bär, utan In dehlin gshafvarcns åtgärd eller vållande, satt honom i nödvändighet att uppbära sin lön af enskild
Man, så måste naturligtvis
Staten vara honom ansvarig för samma Löns utbekommande.
Det bor således aldrig kunna blifva Indejningshafvarens sak elier skyldighet, att drifva execulioli mot en försumlig
Arrendator och derigenom öka sin redan lidna primitiva förlust:
Denna Lagxöknings-process tillhör Staten, sorn der - 4:d«Satnl. 5 Band, 35 546 Stats-U. tsktotets B fet ä n kan dr n. till eger sina publike Ombud och Auctoriteter.
Och skulle deras lagliga åtgärder förfela sin verkan, mäste förlusten blifva Statens, icke den löntagande Tjénsteän anneus.
Men på det en tydlig oell säker gräns må finnas emellan inbördes bit hörande rättigheter och skyldigheter, bör förhållandet göras så enkelt som möjligt.
Den största enkelhet vinnes, om jag icke bedrager mig derigenom, att Kronan sjelf uppbär
Årrendeafgiften på samma sätt, som andra intrader af enahanda Natur.