Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t linner sådant lämpligen kunna ske;” hvadan beslutet skulle komma att lyda sålunda: natt postföringsskyldigheten må, i den mån Kongl. Majit finnér sådant lämpligen kunna ske, från jordbruket skiljas, ernot åliggande för posthemmanen att fullgöra de onera, från hvilka de hittills varit i sin egenskap af posthemman befriade, — samt, såsom följd deraf, posthemmanen tillförbindas att, i likhet tued andra i skjutslag indelade hemman, deltaga i det allmänna skjutsning sbesväret, såsom detta kommer att utgöras;» — med ogillande af Utskottets hemställan rörande punkten d. i den nådiga Skrifvelsen, beslutat att till Kongl. Maj:ts disposition ställes en summa af JOtkOOÖ
R:dr ärligen under nästa statsreglerings-period, att användas till lättnad för skjutningstungan i de fall der den genom entreprenad bestrides och kan blifva särdeles tryckande, dock att detta understöd icke i något fall må kunna öfverstiga en fjerdedel af hvad de skjutsskyldige sj,elfve betala: — med ändring af Utskottets, i anledning af punkten e. i (len Kongl. Skrifvelsen, gjorda hemställan, att i afseende pä kungs- och kronoskjutsningsbesväret annan förändring icke bör vidtagas, än att, under förutsättning att gästgifveri- och postskjutsen upphör såsom natura-prestation, samtlige skjutsningsskyldige hemman i riket, så framt de ej äro helt och hållet eller i viss mån från kronoskjutsning befriade, förklaras böra i kungs- och kronoskjutsning deltaga, i stället beslutat: »att i afseende på kungs- och kronoskjutsning sbesväret annan förändring icke bör vidtagas, än att, der gästgifveri- och postskjutsen upphör såsom natura-prestation utan de skjutsskyldiges tillskott, skjutsskyldige hemman, så framt de ej äro helt och hållet eller i viss mån från kronoskjutsning befriade, förklaras böra i kungs- och kronoskjutsningen deltaga;» -- förklarat att Ståndet ”sedan det ogillat den af Kommitterade i § 1 föreslagna grunden för skjutsningsbesvärets ordnande inom riket, icke ansåg sig böra ingå i pröfning af det förslag
Kommitferade afgifvit;” — saint för sin dd beslutat att å Riks-statcns Sjunde Hufvud-titel anvisa och ställa till Kongl. Maj:ts disposition ett årligt reservations-anslag af 70,000 R:dr Runt, att till Postverket utgå såsom ersättning för den ökade kostnad, som, genom postskjuts-legans höjande, komme att uppstå, med bemyndigande tillika för Post-styrelsen, att använda de besparingar, sorn ä detta anslag kunna göras, till ordnande ä postvägarne af gemensam befordran af post och resande; öfverlemnande ät Kongl. Maj:t att bestämma de reglementåriska föreskrifter, hvilka för denna trafik kunna befinnas nödiga; — hvarjemte Ståndet, såsom följd af hvad detsamma sålunda beslutat, ansett den af Utskottet gjorda hemställan — att Rikets Ständer inä hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om vidtagande för öfrigt af alla sådane åtgärder, som kunna befinnas nödige, på det ingångna entreprenader ej må hindra verkställigheten af Utskottets förslag, — ej erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne.
Vällofliga Borgare-Ståndet har allenast bifallit Utskottets, i anledning af punkten a. i den Kongl. Skrifvelsen, gjorda hemställan att skjutsningsbesväret för närvarande ej kan frän jordbruket skiljas, men deremot afslagit öfriga hemställanden, dock så att hvad Utskottet anfört angående 25 och 40 §§ uti Kommitteradcs förslag endast lades till handlingarne.
Hedervärda Bonde-Ståndet har låtit bero vid Utskottets förut o inform alda yttrande i anledning af punkten a. i Kongl. Maj:t,s nådiga Skrifvelse; varande, se - 4 Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Memorial N:o 33. dan Ridderskapet och Adeln, på sätt nämndt är. antagit en af Bonde-Ståndet gjord inbjudning, begge Ståndens beslut med hvarandra öfverensstämmande.
Af hvad sålunda blifvit anfördt framstår att två Stånd omfattat det beslut, som här ofvan blifvit efter Ridderskapet och Adeln omförmäldt, och hvarigenom, med ändring för öfrigt i några hänseenden af hvad Utskottet i sitt Betänkande N:o 23 föreslagit. 270,000 R:dr R:mt om äret blifvit anvisade för de i Betänkandet uppgifne ändamål; att ett Ständ, Preste-Ståndet, för samma ändamål, men med i flere afseenden förändrade vilkor och bestämmelser, anvisat 170.000
R:dr om året; samt att ett Stånd, Borgare-Ståndet, med ogillande af Utskottets förslag, utom beträffande hvad som blifvit hemstäldt i anledning af punkten a. i Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, hvilken hemställan blifvit af alla Stånden antingen godkänd eller lemnad utan ogillande, afslagit all framställning om anslag för det i Utskottets Betänkande N:o 23 uppgifna ändamål.
Vid detta förhållande och då således åtskilliga olikheter förete sig emellan, å ena sidan, Ridderskapet och Adelns samt Bonde-Ståndets sammanstämmande beslut. samt, å den andra sidan, Preste-Ståndets beslut till befrämjande af det utaf Utskottet i Betänkandet N:o 23 föreslagna ändamål; samt dertill nu jemväl kommer att ärendet omfattar en statsreglerings-fräga och således måste underkastas den behandling, som för sådane frågor finnes föreskrifven; har Utskottet till behandling å nyo förehaft frågan och får härigenom vördsamt inbjuda Högvördiga Preste-Ståndet och Vällofliga Borgare-Ståndet att i de andra begge Ståndens beslut sig förena.
Derjemte, och för den händelse att intetdera af förstnämnde två Riks-Stånd skulle inbjudningen antaga, och frågan således försättes i det skick att dess afgörande blir beroende på omröstning i förstärkt Utskott, har Utskottet, enär Ridderskapet och Adelns samt Bonde-Ståndets beslut om postskjutsen stå i oskiljaktigt sammanhang med och förutsätta bifall till deras beslut om regleringen af det öfriga skjutsningsbesvär, ansett sig böra till Rikets Ständers godkännande hemställa förslag till följande Voterings-Proposition.
Den som vill att, med bifall till de vilkor och bestämmelser Ridderskapet och Adelns samt Bonde-Ståndets här förut omförmälda beslut innehåller, en summa af 270,000 R:dr R:mt om äret anvisas för verkställighet deraf, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer, med bifall till de vilkor Preste-Ståndets jemväl här förut omförmälda beslut innehåller, för verkställighet deraf anvisat en summa af 170,000 R:dr om året.
Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Memorial N:o 33.
5 Reservationer: af Herr Montgommerie-Cederhielm, sorn ansäg, dels att, då 70,000 Rdr årligen vore, genom tre Stånds beslut, anvisade till betäckande af Postverkets, såsom följd af forslaget, ökade kostnader, berörde summa ej borde, å någondera sidan, ingå i voterings-propositionen, utan borde, beträffande denna del af frågan, allenast votering eg a ruin emellan beslutet härom, å ena sidan, sådant det af tvä Stånd blifvit fattadt, och å andra sidan, sådant det lyder med den ändring i ordalagen och med det tillägg, som af Preste-Ståndet blifvit antagne; — dels att, vid votering öfver återstående delar af frågan, borde Ridderskapet och Adelns samt Bonde-Ståndets sammanstämmande beslut om anvisande af 200,000 R:dr R:mt årligen, jemte öfriga af dessa Stånd beslutade bestämmelser, blifva ja-proposition, samt genom särskild votering afgöras huruvida Preste-Ståndets beslut om anvisande af 100,000 Kalr årligen, med öfrige af Preste-Ståndet beslutade bestämmelser, eller Borgare-Ståndets beslut om alslag å hvarje åtgärd borde blifva nej-proposition i hufvudvoteringen. af Doktor Rundgren: ”Att frågan om skjutsningsbesvärets ordnande hörer till den ekonomiska lagstiftningen, att den såsom varande af sådan natur behandlades vid sistlidna riksdag uteslutande af Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, äfvensom att sådana frågor, jemlikt 49 § Riksdags-ordningen, hafva förfallit, dä två Ständ stadna emot två, lärer vara^ obestridligt.
Sammaledes torde man ock utan fara för misstag kunna säga, att frågan, ifrån att vara af ekonomisk natur öfvergär till en statsreglerings-fråga, endast så vida Riksens Ständer besluta ett sådant ordnande af skjutsningsbesväret att statsanslag befinnes erforderligt för organisationens genomförande.
Att den vid innevarande riksdag af sammansatt Stats- och EkonomitUtskott behandlats bevisar icke att den år utan allenast att den kunnat blifva en statsreglcringsfråga, som måste föranleda votering i förstärkt Stats-Utskott, om Stånden beslutat en omorganisation af skjutsväsendet, men i fråga om verkställigheten stadnat i skiljaktiga meningar.
I Kongl. Maj:ts nådiga Proposition är ock ärendet uppfattadt såsom en rent ekonomisk fråga, utom i afseende på en punkt, postskjutsen.
Maj:t äskar intet anslag, utan, med öfverlemnande af Kommittéens förslag, hvilket uti 5 hufvudgrunder sammanfattas, föreslår Kongl. Maj:t Riksens Ständer att bifalla två af dessa grunder, yttrar betänkligheter vid att framlägga hela det öfriga förslaget till godkännande och förklara sig allenast vilja inhämta Riksens Ständers grande öfver förslaget i dess helhet.
Tager man vidare i öfvervägande Riksens Ständers beslut vid nästlidna riksdag, hvilket gifvit anledning till ärendets förnyade behandling vid den innevarande, så visar sig äfven deraf att Ständerna begärt en utredning, ”huruvida och på hvad sätt skjutsningsbesväret må kunna från jordbruket skiljas samt denna vigtiga angelägenhet för öfrigt i framtiden på lämpligaste sätt ordnas”, och att följaktligen ett beslut härom bör fattas, innan man flir ändamålet anslår medel.
Med ett ord, antingen man betraktar grundlagens föreskrifter, beskaffenheten af den Kongl. Propositionen eller Rikets sednast församlade Ständers i ämnet gjorda framställning, måste frågan i främsta rummet hänföras till den ekonomiska lagstiftningen och blir en statsregleringsfråga först sedan den ekonomiska sidan blifvit afgjord på ett sätt som kräfver statsanslag för beslutets realiserande.
Söker man nu, (på grund af dessa förutsättningar, hvilkas befogenhet man icke lärer vilja bestrida) göra sig reda för frågans ställning, så visar sig, 6 Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Memorial N:o 33. a) att frågan om skjutsningsbesvärets skiljande från jordbruket förfallit, enär Utskottets afstyrkande hemställan i denna del blifvit af Stånden godkänd; b) att frågan om skjutsens upphörande såsom en jorden åliggande naturaprestation samt om upphörandet af rättigheten och skyldigheten för de skjutsskyldige att bestrida sådan skjutsning likaledes förfallit, då två Ständ godkänt och två Ständ förkastat Utskottets hemställan i detta hänseende; c) att frågan om antagande af Kom.mitterades ”förslag till regleringen af post och resandes befordrande” likaså förfallit, eftersom två Stånd godkänt, ett Ständ förkastat detsamma och det fjerde eller Preste-Ståndet förklarat sig icke kunna ingå i pröfning af detsamma, sedan Ståndet förkastat l:a punkten i Kommitterades förslag. d) att frågan derom ”att skjutslagen, såväl i stad som å landet, sådane de nu äro eller framdeles blifva indelade, böra bekosta skjutsningens bestridande genom entreprenad” äfvenledes förfallit, enär två Ständ godkänt, ett
Stånd förkastat och Preste-Ståndet ”ogillat” Utskottets härom gjorda hemställan; e) att förslaget derom ”att den nya regleringen af skjutsbefordringen kommer att träda i verket den 1 November 1861” förfallit af samma skäl. som i före gående punkt finnes anfördt. f) att frågan derom, att alla skjutskyldige hemman, som för närvarande af en eller annan anledning icke utgöra skjuts, framdeles böra bidraga till skjuts ningens uppehållande, likaledes förfallit, enär intet Ständ densamma godkänt.
Redan denna lilla vigtiga tablå öfver obestridligen förfallna delar af skjutsfrågan torde ådagalägga, att den af sammansatta Utskottet uppställda högst enkla men tillika högst märkvärdiga voterings-propositionen hörer till de eqvatiqner. sorn behöfva ”hyfsas”, och att man först och främst inäste pä båda sidor om likhetstecknet d. v. s. både i ja- och nej-propositionen utstryka all fråga om bifall till vilkor och bestämmelser, hvilka redan äro af Riksens Ständer förkastade eller alla de uti min framställning under a) b) c) d) e) och f) ofvan angifna bestämmelser.
Uteslutande från denna synpunkt mäste således, enligt min tanke, den framställda voteringspropositionen förkastas.
Men dermed är dock ännu icke hyfsningen verkställd.
Man finner nemligen i samma voterings-proposition tvänne summor, å ena sidan 270,000 R:dr och ä den andra 170,000 R:dr, hvilka af intet enda Riks-Stånd blifvit anvisade och hvilka ändock framställes såsom alternativer till ett blifvande Riksens Ständers beslut.
Visserligen hafva två Stånd anvisat 100,000
R:dr för ett ändamål och 70,000 R:dr för ett annat, samt ett Stånd beslutat 200,000
R:dr för ett ändamål och 70.000
K:dr för ett annat, men då ändamålen med de anvisade summorna äro vidt skiljda ifrån hvarandra, lärer det icke kunna befinnas grundlagsenligt att, sammanföra summorna.
Allraminst lärer en sådan sammanblandning af summor låta sig genomföras här, der sjelfva det ändamål för hvilket den ena summan blifvit anvisad är förkastadt.
Om grundlagen förbjuder en motionär att i samma motion sammanföra olika ämnen sä lärer väl ännu mer ett Utskott vid framställandet af en voterings-proposition vara förhindrad att åstadkomma dylik konfusion.
Detta är således den andra synpunkten. frän hvilken den framställda voterings-propositionen lärer böra förkastas, emedan om votering emellan 100,000 R:dr och 200,000 R:dr kan ega rum, sådan votering åtminstone måste företagas skiljd ifrån frågan om 70,000 Kalr.
Men härtill komma andra förhållanden, som ådagalägga obelbgenheten för Utskottet att söka genom voterings-propositionef bringa frågan till afgörande och som tillika bevisa den lösliga behandling, denna vigtiga fråga varit underkastad Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Memorial N:o 33. 7 från Utskottets sida.
Såsom bekant är. irinehöllo Utskottets så väl första som andra Betänkande i skjutsfrågan en mängd punkter, hvilka till Riks-Ständens godkännande framställdes.
Enär nu öfver dessa punkter olika beslut inom de särskilda Riks-Stånden blifvit fattade, måste det åligga Utskottet att för dessa beslut redogöra och att för hvarje punkt tillkännagifva resultatet, på det att Riksens Ständer måtte vinna kännedom om ärendets ställning, då det andra gången från ltiksStänden till Utskottet återkommit.
När sådant icke skett, har jag, såsom enskild medlem af Utskottet ansett mig „böra inlåta mig i dylik redogörelse och en del deraf är i det föregående fullgjord.
Återstår likväl att redogöra för hufvudfrågan, nemligen, huruvida en votering kan ifrågakomma emellan Adelns och Bonde-Ståndets beslutade 200,000 R:dr ä ena, sidan och Preste-Ståndets 100,000 R:dr å den andra.
Hvad hafva Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet beslutat?
Svar: att skjutslagen, sä väl i stad som ä landet, sådane de nu äro eller framdeles blifva indelade, böra bekosta skjutsningens bestridande genom entreprenad; dervid Statsverket dock vill komma skjutslagen till hjelp med en fjerdedel i entreprenad-kostnaden, samt att, till betäckande af Statsverkets andel i kostnaden för skjutsningsbestyrets ordnande genom entreprenad, anvisas ä 6:te Hufvud-titeln ett förslagsanslag af 200,000 R:dr Riksmynt ärligen under nästa statsreglerings-period; och att denna nya reglering af skjutsbefordringen kommer att träda i verket den 1 November 1801, då Statsverket jemväl med en fjerdedel inträder i de förpligtelse!', som, enligt dä ännu gällande skjutsentreprenad-kontrakt, åligga skjutslagen mot entreprenörerna.
Hvad har Pi'este-Ståndet beslutat?
Svar: att, med ogillande af Utskottets hemställan i denna del, till Kongl. Maj:ts disposition ställes en summa af 100,000 R.dr årligen under nästa statsreglerings-period, att användas till lättnad för skjutsningstungan i de fall, der den genom entreprenad bestrides och kan blifva särdeles tryckande, dock att detta understöd icke i något fall må kunna öfverstiga en fjerdedel af hvad de skjutsskyldige sjelfve betala.
Hvad har Borgare-Ståndet beslutat?
Frågas nu: finnes någon gemensam tanka i Adelns och Bonde-Ståndets beslut ä ena sidan samt Preste- och Borgare-Ståndens ä andra?
Ingalunda; ty hvad de två förra Stånden antagit hafva de två sednare förkastat.
Till det ändamål, för hvilket de två förra anvisat 200,000
R:dr vilja de två sednare icke anvisa ett enda öre; och till det ändamål, för hvilket Preste-Ståndet anvisat 100,000 R:dr, har intet annat
Stånd anvisat ett enda öre.
Om Utskottets åsigt skulle göra sig gällande, inträder således här det kuriösa förhållandet å ena sidan, att. blott derföre att två Stånd beslutat 200,000 R:dr, skulle en ny reglering af skjutsbefordringen frän den 1 November 1861, således en ekonomisk organisation af hela skjutsväsendet, kunna komma till verkställighet, oaktadt tvä Stånd förkastat den, och ä andra sidan, att, blott derföre att ett Stånd beviljat 100,000 R:dr, en ny grundsats skulle komma in i skjutslagstiftningen, att nemligen hardt betungade skjutslag skola af Staten understödjas, oaktadt blott ett Stånd fattat sådant beslut.
Orimligheten häraf är så uppenbar, att förhållandet endast behöfver påpekas, för att hela vådan af att beträda en sådan väg i ekonomiska frågor skall blifva för hvar och en uppenbar.
.lag anser derföre att i denna del af Utskottets förslag till voterings-proposition, icke allenast voterings-propositionen bör förkastas, utan ock Rikets Ständer förklara att all fråga om anslag förfallit, sedan ändamålet, för hvilket anslag blifvit af särskilda Ständ till olika belopp beviljadt, förfallit. 8 Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-TJUkottets Memorial N:o 33.
Hvad slutligen beträffar de af tre Stånd till Postverket anvisade 70,000 R:dr, anser jag mig [ icke derom behöfva afgifva något yttrande, alldenstund, om voterings-propositionen, sådan den är framställd, förkastas och ärendet till Utskottet återförvisas, med föreläggande för Utskottet att redogöra för de särskilda Riksståndens beslut i hvarje punkt af Betänkandet, frågan kommer under ny handläggning.
” I denna reservation instämde Prosten Ljunggren och Kyrkoherden Ternström.
Sammansatta Stats- samt Allm. Bero.- o. Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 24. 1 X:o 34.
Arik. till Exp.-Utsk. (leii i Okt. 1860, kl. 10 f‘. lii.
Betänkande, t anledning af väckt fråga om åtgärders vidtagande för att, under vissa vilkor, bereda åboerne å de s. k. kyrkqhemmanen i Halland dispositions- och besittningsrätt till samma hemman.
Denna fråga är ej ny, utan liar vid många förutgående riksmöten varit föremål för Rikets Ständers behandling; Och under sistförflutna riksmöte har Stats-Utskottet, uti sitt Utlåtande N:o 206, meddelat en fullständig historik öfver frågans behandling alltsedan år 1815, hvadan Utskottet, med hänvisande till berörda Utlåtande, ej anser nödigt att nu upprepa hvad så nyligen blifvit andraget och utredt.
Såsom motionärer i ämnet hafva vid denna riksdag upp(rädt, inom Välloiliga Rorgare-Ståndet Herr Björck, och inom Hedervärda Bonde-Ståndet Sven Heurlin från Kronobergs län, Anders Nilsson från Hallands län och Carl Ifvarsson från sistnämnda län.
Herr Björck har erinrat hurusom från de tider, dål de magtegande dels underkastade allmogen arbete och tjensteskyldigheter, dels på hvarjehanda sätt tillegnade sig dispositionsrätt öfver en stor del af landets jord, återstode i de skandinaviska rikena ännu några qvarlefvor, hvilka, beklagligen utan synnerlig framgång, varit föremål för lagstiftningens bemödanden att afhjelpa sekelsgamla orättvisor och åstadkomma rättelse.
Inom vårt land bade visserligen (lere åtgärder i sådan riktning egt rum, och Kongl.
Förordningen om skatteköp af den 19 September 1723, som onekligen betryggat en stor del af vår allmoges ställning och varit en kraftig orsak till vårt jordbruks förbättring, genom åboerne lemnadt tillfälle att vinna eganderätt till de af dem brukade kronohemman, framstode såsom den säkra grund, hvarpå allmogens framtida välfärd vore beroende.
Men bland de undantag från denna rättighet, hvilka lagstiftaren ännu låtit qvarstå, och, besynnerligt nog, just i den jord, som till skatt underlagts kyrka och presterskap, vöre de så kallade Halländske kyrkohemmans-åboernes läge 4et, som lith. till R.
Brot. 1859 A 1800. 4 Sami. 2 Md. 17 Haft. 1 2 Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- o, Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 34. syntes med en nästan oförklarlig liknöjdhet behandlas.
Det hade varit föremål för Rikets Ständers förhandlingar under de sista 40 årens flesta riksmöten, och Rikets Ständer hade vid 1828, 1830, 1834 och 1840 årens riksdagar till Konungen framfört sin bestämda öfvertygelse, att dessa kyrkohemman, af hvilka blott en del utaf räntan, eller det så benämnda landgillet ifrån äldre tider varit kyrkor eller presterskap anslagen, och i alla andra afseenden varit ansedde, beskattade och onererade såsom vanliga kronohemman, på ett oriktigt sätt blifvit underkastade kyrkostyrelsernas eller presterskapets städjorätt, hvilken, på sätt Kongl.
Kammar-kollegium i sitt Utlåtande den 15 Februari 1842 utredt, varit och rätteligen vore Kronans.
Dessa ådagalagda förhållanden hade äfven förmått Kongl. Majit att vid 1844 års riksdag nådigst föreslå Rikets Ständer en bemedlingsåtgärd, hvarigenom dels besittningsrätten till ifrågavarande hemman, såsom i likhet med öfrige kronobönders, dels skatteköpsrättigheten åboerne tillförsäkrades och kyrkorna för framtiden tillika bibehöllos vid sin lagliga inkomst.
Härvid förekom likväl, att många af hemmanen, på grund af ett, utan Rikets Ständers hörande eller medgifvande, den 26 April 1826 utfärdadt Kongl. Bref, redan blifvit utarrenderade, och under den derigenom uppkomna täflan hade största delen af de talrika åbofamiljerna, i hopp att Rikets Ständer skulle lyckas göra deras rätt gällande, underkastat sig hårda vilkor för att få bibehålla sina fäders jord.
Att för all framtid stadga dessa betungande vilkor ansågs vara altför obilligt, och Rikets Ständer trodde sig derför icke kunna antaga det nådiga förslaget.
Så väl förut som äfven efteråt, intill närvarande tid, hade ej mindre Konungens Befallningshafvande och Kongl.
Karnmar-kollegium, än äfven Högsta
Domstolen, då fråga om eganderätten till kyrkohemmanen på rättsväg kommit under pröfning, tilldömt Kronan densamma; men i åtskilliga fall, och då bevisningen, som måst hemtas från 200-åriga handlingar, varit ofullständig, hade deremot städjorätten, på grund af sednare tiders häfd, blifvit kyrkorna tillerkänd, oaktadt det vore otänkbart att dessa hemman skulle varit ifrån den tid Halland hörde under
Danmarks öfverherrskap underkastade andra förpligtelser än de öfriga, enär kändt vore att, på sätt dels offentliga handlingar från Danska arkiverna, dels Danska rättslärdes utlåtanden jemväl bevisade, alla kyrkornas hemman i Danmark efter reformationen indrogos till Staten.
Emellertid och då, genom Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets skiljaktighet från de två andra Riks-Stånden, frågan om en förnyad underdånig framställning hos Konungen vid 1856—1858 årens riksdag förföll och Bonde-Ståndet särskildt hos Kongl. Majit förtröstansfullt framförde åboernes förhoppningar att åtminstone, med billigt afseende på deras belägenhet, det ofvanomförmälda år 1844 nådigst afgifna bemedlingsförslaget mätte, uti förändradt skick, vinna Kongl. Majits nådiga bifall, och Proposition till Rikets nu församlade Ständer i enlighet dermed göras, hade Kongl.
Majit icke ansett sig böra anbefalla någon åtgärd, hvarigenom denna för en stor befolkning vigtiga framtidsfråga kommit att för det närvarande befinna sig i samma skick som förut.
1 enlighet med omförmälda förmedlingsförslag hemställde derföre motionärerne om reglering af förhållandena med de Halländska kyrkohemmanen efter följande grunder:
Sammansatta Stats- samt Alim. Besv.- o. Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 34. 3 t:o) Kyrkorne och presterskapet i Halland försäkras om framtida oqvaldt åtnjutande af den ränta, som under namn af landgille af ålder utgått från de numererade kyrkohemmanen i Halland, allt efter hvad jordeböckerna nu utvisa.
2:o) Såsom ersättning för den städja, hvilken kyrkor eller presterskap i äldre tider uppburit vid förändring med åboer å nämnde hemman, äfvensom för de arrenden, hvilka i sednare tider blifvit i stället för städjandet anbefallde, komma kyrkorna och presterskapet att åtnjuta en förhöjd ränta under namn af städje-ersättning.
Denna förhöjda ränta bestämmes på det sätt, att a) Städjebrefven emellan år 1776, då realisationen befästade myntvärdet, och 1826 tagas till grund för densamma; b)