Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den sökande är van » IMly ».
D e t t a t o r d e s ä k e r t g ö r a v e r k a n för kureran de af omåttligt r ö k a n d e samt äfven m o t n e d s t ä m d t l y n n e o c h d å l i g t m i n n e.
H v a d kraftlösheten och nervsvagheten be- träffar, så tor.de d e b l o t t m e r a ö f v e r g å e n d e o c h tillfälligt k u n n a p å v e r k a s.
F ö r e l i g g e r v e r k - ligt h j e r t f e l är a f d e n n a k u r m e t o d ej m y c k e t att h o p p a s.
frun till hända.
Johan Nord- vid alla inom hus förefallande göro- » M a m m a s älskling ».
P o e m af — E n kinkig qvinnofråga.
— Smågossar- nes uppfostran.
(Till m ö d r a r.)
— V i d skiljo- v ä g e n.
E n b i t v e r k l i g h e t u p p t e c k n a d a f Are.
— » D e t var en g å n g ».
A f Ojeran k o n k u r r e n s.
N å g r a o r d till l y c k l i g a r e systrar af — » M a m m a, hvad skola vi l e k a?
» A f M.
— Fröken Fine.
El t referat ur verkligheten.
g n i A d f — (Slutet).
— och I n g n i d m e d e n h å r d B a k n i n g.
— H u s k u r e r — - H v a r - jehanda.
— Frågor — Svar.
— hvarje qväll en salva a f 2 p å 15 d e l a r T v ä t t B a reflåda.
tvål och varm t vatten p å fäldt svafvel med Red.
Med detta n:r följer Iduns Mode- och Mönstertidning n:r 9 till dem, som abonnerat å densamma SIxirMiuH-m, GcrtumdU Fredagen den 12 september 1890.
N:r 37 (143) Amioiispris: Tidningen kostar endast 1 kr.
för kvartalet, med 85 öre pr petitrad (10 stafvelser).
Iduns- Mode- och Mönstertidning För » Platssökande » och ' Lediga platser&gt; 1 kr.
6 5 öre; 25 öre.
Redaktör o c h utgifvare: FKITHIOF HELLBERG.
Träffas å byrån kl. 9 — 10 A l m.
Utg-ifning-stid: h v a r j e h e l g f r l fredag.
Lösnummerpris: 15 öre (vid kompletteringar).
Boldr.-Aldicb.
Byrå: H a m n g a t a n 1 6, 2 / * tr. (midt för Kungsträdgården.)
Prenumeration sker i landsorten k post- anstalt, i Stockholm hos redaktionen.
1 Emily Crawford.
r^mily till Crawford — Pa- af blodtörstiga folkhopar riserkorrespondenten beherskade Paris världsbladet interviewa News — har Daily praktiskt bevisat riktigheten älsklingssats, gifves af sin att ingenting, » det som en chefer, medan rådplägning Ville.
för att kommunens i de höllo Hotel de (Mrs.
Crawford b l e f emellertid ej en enda gång man kan göra, som också under ej ut- förolämpad eller till gaste misshandlad.)
en kvinna förmår rätta, o c h det finnes och m e d m y c k e t, som är mera utförbart kvinna än for en för en m a n.
» dessa sätt Den på rin- 25 maj samma år bevistade riska skräckdagar hon den histo- debatten i national- H o n beträdde tidnings- församlingen i Versailles.
korrespondentens o c h re- Från tidigt på morgonen porterns bana på en tid, till midnatt då denna ansågs fullstän- den griljerade digt Thiers otillgänglig för det satt- h o n i loge, som af personlig vän- » svagare » k ö D e t, o c h hon skap har henne.
H e m k o m m e n till- bragte hon där vunnit världs- rykte.
E m i l y Crawford bär det mest lysande namnet in- att hade utverkat natten åt med skrifva o c h var kloc- kan åtta på morgonen i kvinliga journa- stånd att — utan att hon listvärlden, på samma gång under själfva debatten an- som tecknat o m den hon är en af de mest ett ord — sända framstående korresponden- sin tidning ett detaljeradt terna i Englands o c h A m e - referat rikas press.
dagens märkliga samman- af den föregående träde.
Under stora Man har talat m y c k e t den senaste koleraepidemien i Paris genomvandrade hon om dennamärkligakvinna, dess hospitaler, som voro för möda fyllda är stor nog, då det gäller ende.
att hvilken fullgöra, föresatt Det ingen hvad hon sig.
var hon, som den 24 mars 1871 d j ä r f d q s — af döda Själf ford har lemnat eller d ö - mrs Craw- en humori- stisk skildring af ett till- fälle, då beslutamhct o c h märk v ä l: en ensam kvin- energi lika litet fingo sak- na!
— passera genom det nas barrikadfyllda, af k o m m u - nämnda nardernas lena.
bataljoner och som vid de kritiska ofvan- tillfäl- D e t hade varit bal
I n g e n m ä n n i s k a ä r s å o b e t y d l i g, a t t h o n ej k a n v a r a v i s s p å, hennes e x e m p e l antingen k o m m e r att g ö r a gagn eller skada.
jSMILES.
att i något af ministerhotellen hvilket).
klockan var till hade ä n d a.
mrs telegrafstationen för sända vestibulen, men, öfver gatan, som — är ulan hon de — på sina ett oväder ut- af ett fram flere tum anhöll en mrs älskvärdt Daily kuppen 1 ensam, Hade toa- O c h så sveper midt i becksvarta vadande äfven gång att Crawford bref i snöslask.
detl » att en hasehisch-dyrkare kan ha samma njut- De tiserade af sin rökning, s o m besök, pariserbyrå, det var vid sidan af b ö c k e r n a någon- nes själsanlag ett välkommen n:r 5 Rue till du dam, skräckthet detta korrespondent om hvars i c k e man i fantasien Mrs världsstaden bragder och oför- Ja, hur konstruerar ofta är u p p en före- som verkligheten sedan skall g ä c k a!
Crawfords yttre tyder på allting » e t t emanciperadt f r u n t i m m e r ».
rare det annat än H o n är sna- typen för en gammal rar tant, hos hvil- ken v i som barn fått sitta i knä, o c h som gif- vit oss mer lar » nämnarn », än mycket vi någonsin förtjänat.
nämnarn, långt Ansiktet strå- af lifslust, ögonen af skälmskhet o c h hen- nes sätt att vara förråder en sällsynt förening af b o n h o m m i e o c h finhet.
Det hela gör förhål- Fadern sam var en g o d, men i affärer man.
obetänk- O c h det var m e d bäfvan för sina barns framtid — familjen var stor — som mo- mögenhet försvinna g e n o m lättsinniga E m i l y Crawfords briljanta touche igenkäcnes dessutom i många andra blad än D a i l y engelska New-York sänder en som amerikanska, Tribune, färgrik dit skildring News, däribland hon hvarje vecka af pariserlif o c h pariserseder.
Journalistens tunga o c h oftast otacksamma ning som ej sällan långa diskussioner i häraf Emily samtal, sig o m kvinnans lyssnade och alltid mycket i däraf eganderätt.
en vrå till dessa slog rot i hennes unga sinne.
Hon för henne underlättats genom korrespondent Blowitz — knappast undantagen — Ingen hvardagshändelser, sin komiska som, äfven så stora privilegier som hon, och ingen blir i ministerierna mottagen på ett så förekommande News ' fru Crawford ».
bibeln, valde pojkaktighet ett Sylvain.
obetydlighet, ej voro utan När t. e x.
modern bad en af bröderna uppläsa ur mäktige såsom journalist de, inflytande på hennes framtida själsriktning.
kapitel stycke, han ett Klosterarbete.
alltid med slug som började med: » K v i n n a n vare sin man u n d e r d å n i g », eller nå- ^ {on ger åt pärlor dess rätta bruk, hon syr dem in uti altarduk.
gonting dylikt.
— E n gång b l e f den lilla djupt upprörd vid emellan tala att höra o m, att två af bröderna sins- » d e t ej funnes ett enda ställe i bibeln, s o m bevisade, att kvinnan egde själ ».
— H o n påminner sig en annan hon gång, då läst Scotts » L a d y o f the L a k e » skogsbacke öfver, med huru smärta hon skulle satt och kunna Hon bländas ej utaf hon syr det in uti guldets glans, helgonkrans.
Ur rymden tonar en fågelkör, men sångens jubel ej henne stör.
o c h i en grubblade förbättra sin till drottningen, liksom Elisabet om.
åh nej, E m i l y Crawford är ej- lastgam- Son märker knappt, att Guds jord och klosterlunden så lummigt skön.
är grön lilla — fore till L o n d o n oeh vände en Så blek och smärt i sin hvila tion tycks med spädaste liljan dräkt släkt.
gång Men öfver muren, hvars springa täcks af lätta rankor, en blomma räcks.
ett lif af hårdt o c h oafbrutet arbete.
Och klangfull röst, något dämpad, ber: » Du sköna helgon ej sömma mer.
T y hon är ej blott en glänsande begåfning, hon besitter äfven en arbetsförmåga som få.
Dagen tillbringar — hon m e d arbete eller i sitt h e m i det tysta P a r c Monceau-kvarteret; och under kvällen, ej sällan ända till sent på natten, finner man henne lutad öfver sina p a p - per i arbetskabinettet Hon berömmer aldrig ha tagit på D a i l y N e w s ' sig H u r E m i l y Crawford b l e f j o u r n a l i s t?
antingen utom hus interviewer, sammankomster o.
— af att byrå.
under trettio Hon hade tillbragt några år i Paris, dit man skickat henne i skola, då några privatbref till en väninna föllo i händerna på Frapperad och i åskådningssättet, originaliteten af en tidningsutgifvare.
Hon De och gjorde engelska det m e d fullständig bladens bad färglagda höll kar ken sidan Irland.
sig undan från deras lekar, hennes tan- o c h ord v o r o ej deras, hon älskade d o c k o r eller granna kläder, o c h man hvar- kal- lade henne vanligen » den besynnerliga E m i l y ».
H v a d gjorde hon d å?
historia — H o n läste.
Hon läste bland annat Voltaires » K a r l XII han framgång.
skildringar m y c k n a prat o m » ruttenheten » i ansåg jeremiaderna barn var hon olik sina jämnåriga.
H o n barn, garn. '
engelsk stilens verve Den fina rankan med drufvor snabbt vuxit ut under fingrar blå små.
mer än återstår, sin prydnad får. » öfverdrifna Hon vid Så varm och klangfull hans stämma ljöd.
Hon teg, men kinden blef vackert röd.
af allt det stora, det nobla och gediget goda, hvarpå världsstaden vid Seine, trots sina fel, i alla tider varit o c h än i dag är så och som korrespondent b l e f det hennes ledande princip En enda klase blott tids nog Ouds moder pariser- förhållandena hade länge harmat henne.
Som Ditt vackra kors är ju färdigt, bort, bort med pärlor och gyllne miss Johnstone sända hans tidning bidrag.
år en hvilodag.
E m i l y Johnstone är född i den pariser- Times ' har erinrar sig dessutom från barnaåren en små trots har sätt som » D a i l y sig det är d ö d erbjöds också plat- sympati, hon i Frankrike mött.
bort, o c h det var i anled- i tiden hade vädjat till ryska tsaren.
— Crawfords henne.
smälte stänken skvallrar har korrespondenser.
fullständigt inte är det själfva åren, som kastat dit de grå mal Måhända delen af mannens arbete den ty åt ömsesidigt.
åtminstone någon del af egendomen, innan den ej detta möjligen kunde ske, genom att hon — hvarandra moders lagliga ställning gent emot fadern, o c h intryck af ungdomlighet oeh håret hen- Tvärtom.
spekula- En farbroder sökte tillförsäkra modern — Blott eller hennes förmåga.
dern såg sin mans en gång rätt ansenliga för- om vigör.
sen (1864) m e d mr Crawford, D a i l y skrifvit allra största mr såväl landena i n o m hemmet.
4 man berättat mig så m y c k e t — • var verkligen hon?
ställning, i tidigt utveckla hen- i en bestämd riktning: började o c h korre- båda makarne arbetade tillsammans o c h kri- hustrun ting annat, som bidrog att del kvinlig en hade af mina Vid räkning och i Septembre.
Paris, jag böcker! » tioner.
för Iduns ett bjöd hon mig News En själf, — korrespondent, minskade hvarken ning hemmet utspunno göra Giftermålet nes arbetslust » J a g tror tidningsstilen uppmärksamhet, spondensanbud tillströmmade från flere häll.
slukade e j, » säger hon beskrifva de andras m e d sina balskor Jag Hon förträffliga D e t är ett hjältedåd, få böcker.
sig var osläcklig.
nedstigen i kring hufvudet o c h styr kosan till Grenelle, natten, för ådraga — var allt annat än angenäm, det obrukbar själen böcker, Men sig att konventionella News ' så skulle det ske, o m också hennes egen Rue den snart Från o c h m e d fem års ålder lefde hon bland sina vagn \ föresatt blefve och med sidenskor och erepeklädning, Situationen letter, Shakespeare o c h hennes läsetörst måste medges 1 M e n hvad var att g ö r a?
hon läste allt, hvad hon k o m öfver, att täckt • — hon slask.
baldräkt, men hon, Sverige » en skildring af en snöstorm far piskande högt, ohyggligt I o ve!
— upptäcker brutit, o c h att News af Walter Scott.
sig till den vid R u e de Grenelle Daily baltoaletterna, två o c h allt.
C. ämnar nattliga att (jag minns nu ej slagit att rik, skildra allt såsom det i verklighe- » När än mitt öga sig stjäler hit, det ser med sorg på din tysta flit.
Det ser med sorg på din ungdomsros, din fagra helsa, som flyr sin kos.
ten var, osminkadt.
Hennes lig af en omedelbar, frisk o c h person- stil kännetecknade pariserbref — hon afskyr An är ej doket din bruddräkt, och vänd till lifvet och glädjen kom, om.
Gör på din fåfänga möda slut, gå ut bland blommor och sol och snart n o g blir farlig att ega, o m m a n ej för- njut. » Naturliga anlag.
Nu kindens rosiga färg försmalt, hon ser på korset och svarar kallt: ^Iv / Pänge nog valtar har det m ä n s k l i g a samfundet blifvit f ö r l i k n a d t v i d en o r g a n i s m eller en • » Nej, fåfäng möda det aldrig är att bringa Herren en gåfva skär.
Hvad gör, om kinden är blek och lärd?
Jag aktar fägringen blott för fiärd.
mekanism, där hvarje altar jag lägger from blomstrande rikedom.
k u g g e har här i följer är allmänhet hvarje helas o c h nyttiga alltifrån politikerns, o c h teknikerns m e r a k o m - ordning o c h ihärdighet.
allt plikt- Genomföres i sina yttersta k o n s e k v e n s e r, så stöd åt den a l l m ä n n a aktning g r u n d l ä g g a det m ä n n i s k o r n a s offrande sinn ' de naturanlag, sig hos de unga.
Hvad all- i rent sanning mest kvinnohjärta, det brinnande starkaste, o c k för samhällets o l i k a flockar, eller eger, men ännu följer d e n l ä r d o m e n, att f ö r ä l d r a r ej b ö r a drifva sina själfva gått, eller öfver barn att följa samma bana, hufvud att inslå deras de på äregi- samt för samhällets enk- på jorden, fördraga allt, u t o m att vansklig om makt och glömska, till pris och åt liknöjdhet.
Många åt en kvinnor utom att A. sträcka hafva nog förstånd till att sig o c h äfven m e d försakelser, skaffa ett lif utan glädje för dem o c h utan v e r k l i g n y t t a för kommer alltså f ö r hvarje Huru andra.
m å n g a tusen må m a n fästa v a l a f lef- äro ej d e, sinnande att som samt att nen k a n Hvad de egentligen passat för n å g o t helt nu nödgats försaka.
många redan vårt studenter gifves intet y r k e, då det rätt o c h redbart vanhedra sitt y r k e.
åter den senare delen a f svaret eller egentliga ä m n e angår, b e d ö m a n d e t a f barns dervisningen vid så medgifves, att o l i k a anlag.
våra a l l m ä n n a Un- läroverk och det e j, s o m utan v i d a r e eftertanke v a n d r a o m - s k o l o r är kring till föreläsningar a f o l i k a slag, utan att en nivellerande beskaffenhet, så att lärj ungarne kunna öfver besluta sig f ö r n å g o n viss fakultet, o c h o c h måste till en viss g r a d v a r a a f h u f v u d, s o m m a n säger, stöpas i s a m - ofta sluta m e d att b l o t t efter n y c k eller a f n ö d - ma tvång s k o l a, dess läroämnen, lärotider, klasser o. s. v.
e g n a sig åt ett studium, s o m f ö r d e m form.
Man kan ej vid o r d n a n d e t a f en alls i c k e e g n a r sig eller endast m e d f ö r y t l i g a u n d v i k a det reglementariska resultat.
som Huru mycket lärda vägen där klokare skulle det i tid afvikit från d e n s. och egnat sig åt deras m e d f ö d d a praktiska a n l a g k o m m i t till u t v e c k l i n g o c h där, s o m erfarenheten n o g en säkrare o c h m e r a tillfredsställande elever en lärare har att sköta, dess svårare måste det för h o n o m blifva att utforska och taga h ä n y n till hvars o c h ens särskilda a n l a g.
stå äfven på denna v ä g, g e n o m Dock förtroligare beröring m e d lärarne o c h e g n a oftare b e s ö k i skolan å t s k i l l i g a u p p l y s n i n g a r att vinna, ehuru kommit dem tillgodo?
k o m m a i fråga, till k v i n n o s i d a n, så huru då merendels öfverträffa v ä l i c k e, s o m tillbringa för sitt l i f i ett slags a n d l i g d v a l a, utan att un- ha finnas o c h schematiska, måste g ä l l a för alla, o c h j u större antal blott om hvilka Men sådana anlag, s o m d e öfrigas o c h g ä l l a dessa l y c k l i g e, naturen redan utstakat en bestämd från början synes lefnadsriktning.
s k o l a n är ej allt, o c h föräldrar m å ej ligen ä m n a t d e m o c h h u r u äfven d e b ö r a f y l l a anse sig h a gjort n o g g e n o m att ditsätta sina den barn.
uppgift, s o m blifvit d e m anvisad?
Vår åsikt är n ä m l i g e n, att hvarje människa a f na- S k o l a n är b l o t t ett h j ä l p m e d e l, o c h den egentliga uppfostran, den f ö r lifvet bestämman- turen fått n å g o n e g e n s k a p, h ö g r e eller lägre, de, g r u n d l ä g g e s oftast o c h säkrast i h e m m e t.
med Exempel hvilken gagna hon o c h framstå företrädesvis s k u l l e öfver kunna d e n v a n l i g a medel- måttan, o m h o n b l o t t f ö r m å d d e fatta o c h följa lifvet den gifna vecklingen mer i en f ö r m ö g n a r e lefnadsställning impulsen.
Huru många fruntim- slarfva till och godt tala i rätt t i d; få hafva förstånd att tiga i rätt l i g a omsorger, utan att att tid.
på dem så v ä l ställt b e t ä n k a, det försynen h ö g r e fordringar, att s o m noblesse oblige, richesse samt att r i k e d o m och föredömen i det senare, föräl- drarnas förhållande sinsemellan o c h till andra, föräldrar, Rousseau.
att det stora svårigheter ofta uppstå f ö r uppfattningen och blifna framtid, bedrifves, vanhedrar sin man, då d ä r e m o t man- dring v i d a r e står till b u d s, k o m m i t u n d e r fund o c h där s k u l l e haft d e n f r a m g å n g, s o m det gäller deras göres m e d lust o c h h å g alltid l y c k a s bäst, först v i d m o g n a r e ålder o c h d å ingen än- att Men i bägge afseende mera v i d bar- nens a n l a g, än vid sina e g n a önskningar, b e - o v i l k o r l i g e n till d e n människas stå tillbuds, ty tiden fordrar k u n s k a p e r ej b o r t sitt l i f i vällefnad, nöjen oeh fåfäng- J.
Den krafter fallen tillbringa många qvinnor lefnad f ö r sitt u p p e h ä l l e.
m i n d r e b e m e d l a d e måste, så l å n g t hans och V ä n d a vi oss åter, s o m här v ä l företrädesvis Martin.
krafter ingen vet, eller senare n ö d g a s och s k i c k l i g h e t p å alla o m r å d e n.
bör afsöndrad, öfvergifven förr man r i k e d o m e n är kunna utvisar, se sig lemnadt egna barn andras så vidt d e ej s k o l a b l i f v a förfelade existenser värf, det kan mer emedan o c h ofta skenbar, så att dessa anlita till eget o c h sina t y c k e n o c h a n l a g f ö r framtida v e r k s a m h e t, lefnadslott emedan ej f ö r att sina barn all den undervisning o c h öfning, s o m k. se sig bringadt till van- det medgifva, helst insikter o c h för- laste länkar eller individerna att n o g a r a n s a k a har oegennyttigaste o c h den förra delen a f detta svar beträf- så f r a m g å r t y d l i g e n, att den f ö r m ö g n e b ö r s k ö t a o c h f ö r v a l t a det g o d a Huru är att som p å ett eller annat sätt röja rätt de ett modershjärta, sig, s a m t bästa d e r s ö k a, hvartill skaparens alstringskraft egent- Ett underhålla Här- annat Knutson.
arbete k a n erfordras, som består.
Anna då från början fästa n o g g r a n n u p p m ä r k s a m h e t vid måga sår — lefnadsriktning, äro g o d a, där m a n m e d ärlig- tillgångar full med stilla blifvande predikat i kyrkorna o c h med vexlande i c k e varit, o m dessa alla se, att hvad fliten barns först o c h vid valet af fåfängt med, Men hvarje V i tillråda vara granntyckt b r ö d r a s k a p p å j o r d e n, s o m m a n hittills afgörande stygnen se, lust och ve.
ej låta sina barn lära så m y c k e t, s o m hans bättre skall nadsriktning.
kan mellan gärningens att männa Man Slätt ingen den fromma främst V i svara m e d att h ä n v i s a som slutsatsen, att d e naturliga a n l a g e n b o r d e v a r a Det spridcs vidt öfver stad och land, det går beundradt ur hand i hand.
— sagda.
redan far, det rika klostret förbytts, ännu i kyrkan näst intill finner du haf, m e d e l v i l l ni föreslå att råda b o t på arbete, äfven kroppsarbetarens, s o m själfva Man räddar spillran från glömskans en konstnär ritade mönstret af.
hvilka ni, v å r tid redan i viss m å n börjar erkänna, oeh righet eller fåfänga, Och blicken dröjer så gärna vid det vackra minnet från fordomtid.
» a l l t detta veta vi förut, het o c h e n k l a värf, såvidt d e skötas m e d Men många, många år efteråt, då i ruiner vid vandrarns stråt Pärlkorset finns där, och glorian ännu en gyllene strimma kvar.
förmå?
säger p å det o n d a?
» det ligga och i underordnade, med f ö g a ö f v e r e n s s t ä m m a n d e sysslor rens banor, s o m ensamt tillfredsställa Den fina barden med drufvor blå än sträcker ut sina rankor små.
men last ringa d e p l i c e r a d e ä n d a n e d till d a g l ö n a r e n s o c h tjäna- familjerna, en gammal altarduk, sömmad skönt, än lyser silket båd ' rödt och grönt.
anlag a l l a ställningar politiska institutioner s ö k t å s t a d k o m m a.
två, så.
till » Godt », liknelse någor- däraf, att behöfliga aktningsvärdt skall d e n g i f v a Och muren tätas, och aldrig mer en blomma faller till jungfrun ner.
skiljas de unga offret fullbordas så i lifvet, så v i d t det afser det d e n n a tanke Men fromt hon sluter sitt öra till för sanningsord som för glädjcdrill.
alltid skära Ä r denna träffande, eller af För Det bestäm- lära sig ingenting a f egentligt n ö d g a s efter deras frånfälle deras trohet, af kött och blod luft.
för god. » lefva, och uträtta det för Men för hans afbild tycks dig den soliga sin gifna ej maskineriet i sin helhet s k a l l h a l t a eller vetenskapsmannens Du böjer i brinnande böner knä inför hans bild utaf brokigt trä.
dessa om saker, Hans tempel bryter du ovist ner, i mänskomurade hvalf tillber.
ge m e l s e o c h måste i enlighet d ä r m e d s a m v e r k a, kall hör då, hör: du jörstör.
H u r u m å n g a, i m i n d r e b e m e d l a d ställ- och m e d hvarje sätt, som k o m m e r äfven ning, o c k r a i c k e p å föräldrarnes arbete, så län- släktingar väl » Du bleka svärmcrska, Guds skönsta helgedom del ett nytta!
gagn lunda Och må jag vissna i lifvets vår, blott Herrens tempel jag pryda får. » hvarje på d e n ö d l i d a n d e, samhället o c h staten till eller fiber, där hvarje fjäder, d r e f eller hjul, till alldeles afstanna.
På jungfruns min ungdoms organ, den andra, v a n o r n a där verka ej litet p å af eller d e naturliga ondt.
Det tillkommer alltså s o m verkligt ifra f ö r sina barns v ä l, i första h a n d själfva, ut- a n l a g e n vare sig v a r a u p p m ä r k s a m m a p å sig så att från d e m inga dåliga impulser gifvas, s a m t att i öfrigt m e d största u p p m ä r k -
samhet o c h ett lefvande intresse följa sina barns beteende så under studier o c h syssel- sättningar, som under l e k a r o c h tidsfördrif.
Sällan, o m någonsin, l y c k a s m a n under de första tio eller femton åren k o m m a till n å g o n be- stämd slutsats angående ett barns v e r k l i g a fallenhet, men g e n o m d e l t a g a n d e i deras stu- dier, förhörandet a f h e m l e x ö r, föresättandet a f o l i k a slags sysselsättningar, synnerligast under loftiderna, b e s ö k i s k o l a n o c h samrådande m e d lärare eller lärarinnor u p p s n a p p a r m a n efter- h a n d vissa g r u n d d r a g till b i l d e n af den m o g - nare u n g d o m e n, elementerna till dess b l i f v a n d e karaktär, h å g o c h duglighet.
L e k a r o c h för- ströelser l e m n a s t u n d o m vissa antydningar, d e m m a n d o c k måste m o t t a g a m e d försiktighet, t y barnets h å g leker p å m å n g a h a n d a, vare sig a f nyfikenhet eller begär efter o m b y t e.
Sär- s k i l d t torde detta g ä l l a o m musiken, m e d af- seende h v a r å m a n så gärna vill tro h v a d m a n önskar.
M e n barnets frivilliga k l i n k a n d e p å ett p i a n o b e t y d e r oftast icke vidare än hvarje aunan lek, o c h, o m v e r k l i g t gehör o c h musik- sinne saknas, skall en o r d n a d undervisning snart k o m m a lusten att förgå.
Medelmåtta vid utöfningen a f de s k ö n a konsterna är dess- u t o m o t a c k s a m m a r e än vid hvarje annan o c h lemnar f ö g a utsikt till bergning för framtiden.
utsikt till giftermål, så att d e ej behöfva lig- g a släktingar eller b e k a n t a till last.
D å fram- stående f ö r m å g o r finnas såväl b l a n d k v i n n o r som b l a n d m ä n, måste samhället o c h staten för u p p n å e n d e t a f sina ä n d a m å l s ö k a b e g a g n a sig a f de bästa krafterna, de m å tillhöra h v i l - ketdera k ö n e t s o m helst.
Y t t e r l i g a r e t i l l k o m - m a de viktiga faktorerna a f kvinnnans plikt- trohet, redbarhet o c h uthållighet, måttlighet o c h ringare anspråk, som sätta henne i stånd att b e r g a sig m e d mindre löneförmåner.