Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den frågan t. ex., om Bankens fordringar i Concursmål böra underställas Svea Hof-Rätt, som enligt 1668 års Riksdagsbeslut är Bankens forum, eller af Concurs-Domstolen pröfvas, lärer icke kunna annorlunda anses, än såsom en Civil-Lagbeslärnmelse, flera andra förhållanden alt förliga.
Då jag är af den öfvertygelse, att Rikets Ständers
Bank ingalunda bör eller kan, ulan de största vådor, vara ställd utom Lag, så önskar jag äfven, att Lagstiftningen för densamma må ega erforderlig fullständighet.
I 1734 års allmänna
Lag och deröfver utkomna förklaringar med tillägg saknas allt stadgande i detta ämne.
Bank-Lagen af i83o fastställer blott några få generela förhållanden, men lemnar många luckor ouppfyllda.
Säkerligen kunna åtskilliga rättsfrågor uppstå emellan Banken och enskilde, för hvilkas afgörande
Domaremagten med skäl lärer tveka att lägga till grund blotta Ordningar och Reglementen, och tilldela dessa en med Civil-Lag lika gällande kraft.
Betänker man vidare Bankens garantier, så skönjer man genast, att desse äro belt och hållet öfverlemnade åt Ständernas godtycke.
Ständernas i förra tider missbrukade envälde öfver nämnde
Penningeverk berättigar ock till hvarjehanda farhågor.
Hvad hindrar väl Representanterna vid kommande Riksmöten att t. ex. besluta nya sedelemissioner, att frånrycka Banken sin nu tillerkända räntevinst, eller anvisa på densamma större eller mindre creditiver m. m., och såmedelst omstörta grunderna för det nu stadgade myntvärdet?
Man bar i allmänhet ansett lån eller åtminstone creditivrättighet på utrikes ort nödvändige för Realisationens upprätthållande i händelse af missväxter och försämrade handels-conjuncturer, då Bankens silfvervaluta säkerligen komme att starkt påkännas; men huru blir väl möjligt att vinna ett sådant förtroende hos utländningen, då Konungen ej är berättigad 22 Banco- och Lag-Utskottens Betänkande K', o 3. deltaga i Lagstiftningen öfver Banken, ej en gang med Sitt veto förekomma sådana beslut af Rikets Ständer, som kunna föranleda förskingring af Bankens medel?
Regeringens uteslutande i detta fall innefattar en till sina möjliga följder vådlig anomali med hela vår öfriga Lagstiftning, och så länge denna oformlighet qvarstår, synas mig följande ord i Reg.
Formens 16 §.:
”Konungen bör — ingen förderfva elier förderfva
Idta till lif, ära, personlig frihet och välfärd” i vissa hänseenden sakna all betydelse.
Jag har i korthet velat antyda de förnämsta hufvudpunkter, från hvilka förevarande ämrie, efter mitt omdöme, bör skärskådas, och då jag nödgas medgifva, att, så länge Reg.
Formens 72 §. förblifver i sitt närvarande skick, det Kongl.
Bank-Lagsförslaget svårligen kunnat i sin helhet godkännas, vidhåller jag dock derjemte den öfvertygelsen, att flere delar deraf hort antagas och erhålla rum i ett välbehöfligt supplement till i83o års Bank-Lag.
Herr Friherre Stjernstedt och Herr Prosten Mittag förenade sig med Herr Doctor Elfström.
Af Herr Helsingitis: ”Jemte det jag hufvudsakligen förenar mig uti den af Herr Doctor Elfström afgifne reservation anser jag mig här höra närmare utveckla motiven för de af mig föreslagne, i Utskottens Betänkande intagne Lagstad ganden.
Den vigtiga fråga, som sysselsatt förenade Utskotten, och genom deras nu afgifne Betänkande skolat utredas och hes varas, har varit: om och huruvida, utöfver hvad som finnes i de vid sista Riksdag stiftade Lagarne angående myntbestämningen och för Rikets Ständers Bank, samt hvad förut är vordet bestämdt genom Bankens Grundstadgar af år 1668, nerhligqn Kongl.
Maj:ts Nådiga Tillstånds-Bref för Rikets Ständer att taga Banken under sin förvaltning, Kongl. Maj:ts Nådiga försäkring om Banco- och Rikets Ständers beslut och förordning om Banken i Stockholm; genom de sedermera tid efter annan i fråga om Banken utfärdade allmänna Författningar; och genom 72 §. i Regeringsformen af år 1809: något ovilkorligt behof nu kan anses påkalla uppgörande af ny Lagstiftning för Banken.
För denna frågas utredande hade jag trott uppmärksamhet böra fästas ä följande omständigheter: 1:0 I i663 års Grundstadgar för Bankeji förekommer icke det ringaste onif dess rörelse såsom Sedel-Bank.
Tvärtom innehåller Bank-Ordningens Banco- och Lag-XJtskottens Betänkande N’-o 3. 23 hi §. uttryckligen: ”såsom igenom Credit-sedlar före detta (i Palmsrucks
Bank nemligen) ett större missbruk och oreda år förelupen; alltså skola inga sådana sedlar eller andra, som dertill kunna hafva liknelse, till någons gravation, praejudice och förfång härefter i detta Verket brukas, men alldeles vara afskaffade och förbudne”.
Della försigtighets-vilkor hade dock icke längre varaktighet än till 1701, då en verklig och, såsom af åtskillige förhållanden ådagalägges, icke obetydlig sedelrörelse infördes; men på det att bokstafven ändå icke måtte blifva förnärmad, utgåfvos sedlarne under form af flyttbara Depositions-bevis. (se Ständ.
Deput.
Underr. punkt 4>) Så uppkom den såkallade Transport-räkningen och den stilisalion, som ännu finnes begagnad i alla sedlar, såväl Bankens som Riksgälds-Contorets, alt de nemligen hafva formen af qvittencer eller depositions-bevis, icke af skuld-förbin? cleiser. 2:0 Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse och Förordning af den 27 November 1776, utfärdad med åberopande af serskildt gifven öfverlåtelse från Rikets Ständer, ålade Banken alt, i stället för de förut brukliga, på daler kopparmynt stälda Transportsedlar, förse allmänna rörelsen med ett lill sitt gångbara värde behörigen stadgadt guld- och silfvermynt (hvilket dock i sammanhang dermed så bestämdes, att 18 daler i stället för 9 daler skulle motsvara 1 R:dr Specie, och således 5o för 100 af dalersedlarnes ursprungliga siffervärde rabalteras,) och att de på detta Specie Riksdalermynt grundade Bancosedlar, som, för mera vighets skull, blefve med samma mynt omlöpande, alltid vid anfordran med Speciemynt inlösa», 3:o 72 §. af 1809 års Regeringsform lyder: Riksens Ständers Bank förblifver, som den hittils varit, under Riksens Ständers egen garantie och vård, så att den ostörd må förvaltas af de Fullmägtige, hvarje Slåndjderjtill förordnar, efter de Ordningar, Stadgar och Reglementen, hvilka redan gjorda äro eller vidare af Riksens Ständer göras kunna; egande Riksens Ständer allena rätt allgenom Banken utgifva sedlar, som för mynt i Riket må erkännas”.
Delta senaste Grundlags-stadgande angående Banken, hvarigenom 1776 års Realisations-Förordning var de facto omintetgjord, och de ofvannämnde orden uti densamma, för mera vighets skie/lj blefvo utan någon slags betydelse, är också det enda af båda Statsmagterne erkända, hvaruti man kan upptäcka något spår af monopolium i fråga om Bankens sedelrörelse och lånrörelse.
Endast för Depositions-rörelsen kan, såsom varande af slik egenskap, betraktas det begifvande från Konungens sida år 1668, att alla Statens medel skulle gå genom Banken. a4 Banco- och Lag- Utskottens Betänkande N:o 3. 4:o Kongl.
Kungörelsen af den 18 Mars 1818, angående fortfarande inskränkning tills vidare i utvexlingen af silfver emot Bankens Transportsedlar, lyder:
Gore veterligt: alt Rikets nu församlade
Ständer uti skrifvelse af den 2 i denna månad hos Oss i underdånighet tillkännagifvit, alt, sedan Rikets Ständer åren 1809 och 1810 funnit
Rikets belägenhet fordra, alt deras Banco-Verk ålitades i den mon, hvaraf sedermera inskränkning tills vidare i utvexlingen af silfver emot Bankens Transport-sedlar blifvit en följd, samt Rikets Ständers Banco-Ulskott, å deras vägnar, vid Riksdagarne åren 1810, 1812 och 1815 äfven gifvit Banco-Fullmägtige dermed öfverensstämmande föreskrifter till efterrättelse, Rikets Ständer ansell denna inskränkning ännu icke kunna upphäfvas, och alt således, intill dess annorlunda af dem beslutes och behörigen kungöres, utvexling af silfver emot Transporlsedlar kommer hädanefter, likasom de senast förflutna åren, att vara inställd, utom i de serskilda fall, hvarom Rikets Ständer låta meddela Banco-Fullmägtige nödige föreskrifter.
Della förhållande har Kongl.
Maj:t, på Rikets Ständers underdåniga begäran, härigenom velat allmäneligen kungöra.
Det alle, som vederbör, bafve sig hörsamligen att efterrätta”. 5:o Lagen, angående Mynlbestämningen af den 1 Mars i83o, fastställer den blifvande utvexlings-grunden sålunda, att 128 skillingar, eller 2 | Riksdaler Specie i Bankens sedlar eller förbindelser, skola gälla lika med En Riksdaler i silfver efter den, med afseende å Slag-skattens beräkning i myntet, af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer förändrade 1664 års myntfot. 6:0 Lagen för Rikets Ständers Bank af den 1 Mars i83o förklarar Banken skyldig att, från den dag då utvexling af silfver ånyo vidtager, enligt hvad derom vid Riksdagen beslutadt blifvit, enär så påfordras, sina sedlar med Svenskt silfvermynt inlösa efter den grund Konung och Rikets Ständer fastställt; stadgar, huru förhållas skall, om denna förbindelse varder åsidosatt; bestämmer, att en Summa af 4>400>000 R*dr alltid skall utgöra Bankens öfverskott, och inträffande Capilal-förminskning under året af vinsten ersättas; föreskrifver, att uppgifter, dels om Vexel-Bankens, dels om Bankens hela ställning, skola periodiskt utdelas med allmänna Tidningarne; och Ieinnar åt enskilde öppet, att Bolag inrätta till Bank-rörelses bedrifvande; men nämner icke ett ord om Rikets Sränders Banks befattningar, åligganden Banco- och Lag-Utskottens Betänkande N:o 3. åligganden och rättigheter, hvarken såsom Depositions- eller Låne-anstalt. 7:0 Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse af den 10 innevarande September innehåller:
Alltså håfve Vi funnit för godt att upphäfva Vår, uppå Rikets Ständers underdåniga begäran vid 1817 och 1818 årens Riksdag, den 18 Mars 1818 utfärdade Kungörelse om inskränkning tills vidare i utvexling af Silfver emot Bankens sedlar, samt att, enligt 2 §. af Lagen orri Myntbestämningen af den 1 Mars i83o, härmed i Nåder förordna och kungöra:
Att Rikets Ständers Bank skall den 1 nästkommande October öppnas till utvexling af Silfver emot Bancosedlar efter den grund, som är fastställd i 1 §, af Lagen om Myntbestämningen af den 1 Mars i83o så lydande:
Såsom orubblig grund &c. &c. Vid en blick på denna series af Författningar, sorn dels i allo upphäfva, dels betydligen modifiera hvarandra, kan man svårligen för sig dölja, att Banken i närvarande stund befinner sig, uti flera vigtiga hänseenden, så att säga, utom Lag.
Icke i den mening, som skulle de för hela Landet gällande executiva Lagar och allmänna rättsförhållanden ej äfven vara tillämplige på Banken; ty, att de det äro och alltid varit, äfven sedan Regeringsformens 72 §. år 1809 uppställdes, visar sig bäst af den nödvändighet hvaruti Rikets Ständer sig befunno år 1818, att vända sig till Konungen, då ett Moratorium behöfdes till värn emot dessa executiva Lagar, icke för Bankens skull, utan för att afböja enskildas mångdubbla lidande; likasom ock att utbedja sig Konungens samtycke och sanction, då de ville, på andra grunder än de i Lag utstakade, låta genom Banken utreda de till Concurstillstånd bragta Filial-Disconterne, icke för dessas eller Bankens skull, utan jemväl då af nyssnämnde orsak, eller för att afböja enskildas mångdubbla lidande.
Men så till vida står
Banken deremot utom Lag, att dels sjelfva Bank-Inrättningen icke har något i Lag gifvet stöd för fortfarandet af det hägn och de biträden af verkställande magten och dess organer, sora ursprungligen densamma tillerkändes, enär vilkoren derföre blifvit på så mångahanda sätt underkastade rubbningar och förändringar, och ett helt nytt statsskick under tiden inträdtj och dels, att allmänheten icke eger någon lagligen grundad visshet om, hvad större eller mindre fördelar den af Bancoinrättningen må kunna hemta, så länge allt sådant skall bero, äfven till sjelfva hufvudgrunderne, af den för dag rådande opinionen och tillfälliga röstpluraliteten hos ombytliga Representanter.
Prot. 1834. 6-te Sami. %dra Afd, 4 %\dra tlåjlet.
Banco- och Lag-Utskottens Betänkande N:o 3, Skyddad af hemlighet i i5o Ar, har emedlertid Banco-inrättningen kunnat upprätthållas under de mest skiljaktiga Regeringssätt, envälde, herrevälde, partivälde, nytt envälde och slutligen constitutionelt samhällsskick.
Den liknar en gammal byggnad, som fått stå ejvar jaå sina från början lagda grundstenar och syllar, ofta färdig att falla, men tidtals nödtorfteligen reparerad.
Blott i sammanhang med de orden i Regeringsformens 72 §.,som den hittills varit , —* skulle i våra tider en mängd specialfrågor kunna uppstå, hvilka blefve för de lagkloka icke mindre kinkiga alt afgöra, än det blefve för forskaren svårt att utreda, om och hvarföre allt det, som annn af vana gäller, rätteligen hör och måste för en framtid gälla, äfvensom, på hvad skäl och grunder, allt hvad utaf äldre Stadgar småningom bortfallit, framgent skulle böra anses öfverlemnadt åt glömskan.
I och med detsamma Banken Ater begynt en ny bana, hvars bestämdt sig utmärkande rigtning är publicitet i stället för hemlighet, har den också, efter min tanka, behof af en ny stödjepunkt, en slags Oclroyens förnyelse, som bestämmer i allmänhet så väl föremålen för dess verkningssätt, som dess rättigheter och dess pligter; likasom älven samhället sjmes hafva det anspråk, att begreppen: Rikets Ständer Bank-Bolag, och Rikets Ständer Statsmakt och Lagstiftande, blifva, så vidt utan Grundlagarnes förnärmande görligt är, något tydligare utredda och bestämda, än de ännu för närvarande befinnas.
Man kan icke längre förbise, att orsaken, hvarföre
Banken så ofta både i äldre och nyare tider varit ett mål för stridande viljor och häftiga oviljor, igenfinnes nästan ensamt i förblandning emellan dessa Ständernes olika attributioner.
En reglering härutinnan, som försäkrar om någon varaktighet och derigenom bereder trygghet, lärer icke kunna till vägabringas utan Lagstiftning; det vill i vårt nuvarande samhällsskick säga:
Öf verenskommelse emellan de håda Statsmagterne gemensamt, att sätta gränser för deras egen förmåga att handla isoleradt.
Uti sådana hithörande delar, der antingen Grundlag eller Civil-Lag redan blifvit stiftad, kan det icke vara nödvändigt att återupptaga de stadganden, som i dem finnas, och inpassa dem i dell nya Lagen, blott för den systematiska ordningens och fullständighetens skull.
Det synes tvärtom af vigt, att de Lagstadganden, som med båda Statsmagternes samver» kan vid sista Riksdag lillkommo, egentligen i och för utvexlingens ordnande, måtte få stå qvar och i deras ursprungliga skick tillämpas, äfven efter det den verkställighet inträdt, hvarpå de i förväg syftat, och någon annan rubbning deruti ej göras, än som befinnes alldeles nödvändig.
Banco- och Lcig~ Utskottens Betänkande A7:o 3. 4 7
Det är i stöd af denna åsigt som jag håller före, att, med förbigående af allt, som antingen i Grundlags- eller Civil-Lags form redan finnes, det Nya Lagförslaget borde uppfattas endast såsom Tillägg till Bank-Lagen af är i83o.
Nödvändiga föremål för Lagstiftningsåtgärd hafva synts mig, i enlighet härmed, böra blifva: A. Allmänna Bestämmelser. 1:0
Att förnya aulorisalionen för Banken såsom Depositions-, Vexlingsoch Låne-anstalt, med åberopande af i83o års Bänk-Lag och Myntbeslämnings-Lag.
Delta utgör 1 §:s syftemål. 2:0
Att i Lag bestämma hvad med Ständerries garantie bör förstås.
Delta utgör 2 §:s syftemål. 3:o
Att i laglig form befästa Rikets Ständers nu fattade beslut om Grundfondens ökning från 4>400>00° LH 5,000,000 Rtdr.
Delta utgör 3 §:s syftemål. 4:o
Att i laglig form befästa Rikets Ständers nu fattade beslut, att Banco-vinsten skall från Riksdag till
Riksdag lemnäs orubbad och icke på förhand utan först af kommande Ständer disponeras.
Detta utgör 4 §-'s syftemål. 5:o
Alt i laglig form befästa Rikets Ständers nu gifna förklarande, att beslut och öfverläggningar, i afseende på reela fondens vidmagthållande, skola förblifva hemliga, intills besluten i verkställighet gått.
Detta utgör 5 §:s syftemål. 6:0
Alt i laglig form betrygga en livar, i afseende på penningar och penningars värde, som åt Bankens vård anförtros.
Detta utgör 6 §:s syftemål. 7:0
Att i laglig form utstaka, angående behörig Domstol för Banken, Detta utgör 7 §:s syftemål; och är denna §. alternativt uppställd. 8:0
Alt i laglig form försäkra Banken om nödig handräckning af Autoriteter, Domstolar, ExeCtltorer, Embetsverk och deras underlydande.
Detta utgör 8 §:s syftemål. 28 Banco- och Lag-Utskottens Betänkande N:o 3. 9:0
Att i laglig form förvara den Banken från ålder tillerkända förmon, att på lös pant och egna effecter kunna hålla serskilda auctioner.
Detta utgör 9 §:s syftemål. 10:0
Att i laglig form bestämma om föremålen, dels för allmänna kungöranden genom Konungen, dels för omedelbara underrättelser från Banco-Styrelsen till allmänheten, i Banco-ärenden.
Detta är afsigten med 10 och 11 B. 1 hvad
Banken såsom Depositions- och Vexlings-anstalt rörer. 11:0
Att i laglig form förvara allmänhetens rätt att DepositionsBanken begagna.
* Detta utgör 12 §:s syftemål. 12:0
Att i laglig form försäkra Banken, det
Statens medel må komma att fortfarande der deponeras och innestå.
Detta utgör i3 §:s syftemål, i3:o
Att i laglig form befästa allmän-giltigheten af Depositions-Bankens bevis öfver skedd penninge-insättning utaf en, å annans räkning.
Detta utgör i4 §'s syftemål. i4:o
Att i laglig form betrygga Räkningshafvande, emot yppandet af deras för tillfället inneslående behållningsbelopp.
Detta utgör i5 §:s syftemål. i5:o
Att i laglig form åt allmänheten förvara den alltifrån år 1670 medgifna förmon att, efter utrymme och läglighet, få begagna Banken såsom förvaringsställe för flyttbart gods.
Detta utgör 16 §:s syftemål. j.6:0
Att i laglig form försäkra åt Banken rättigheten alt, enligt af Rikets Ständer nu fattadt beslut, tillgodonjuta afgift för depositioner, ej mindre af penningar än af gods, sorn ej blifvit derifrån uttryckligen fritagne.
Detta utgör 17 §:s syftemål. 17:0
Att i laglig form förvara den af Rikets Ständer allmänheten nu tillerkända rättighet att för insatta Ducater utbekomma Ducater, och alt för öfrige anvisningar på Depositions-räkningarne utbekomma, efter eget val, antingen Silfvermynt eller Baneosedlar, Detta utgör 18 §:s syftemål.
Banco- och Lag- Utskottens Betänkande N:o 3. 29 18:0
Att betrygga så väl Banken sora allmänheten emot betydligare förändringar af Vexel-cursen, i och genom lagligen förvarad rätt att obehindradt och fritt för afgift kunna ut- och införa myntadt och omyntadt silfver.
Detta utgör 19 §:s syftemål. 19:0
Att i laglig form försäkra allmänheten om ett fortfarande bestånd af Mvntbestämningslagens 3 §., så att sedlar för silfver kunna efter önskan erhållas, äfven efter det Silfver-utvexlingen tagit sin början.
Detta utgör 20 §:s syftemål. 20:0
Att genom Lagbud utstaka formen och egenskapen af Bankens löpande sedlar och hvad till förändringars åstadkommande erfordras.
Detta utgör 21, 22 och 23 §§:s syftemål.
Den sistnämnde §:n är alternativt uppställd. C. 1 hvad Banken såsom Låne-anstalt rörer. 21:0
Att i laglig form befästa den Banken vid dess stiftelse tillerkända men sedermera under längre tider ej till begagnande medgifne rätt att för sin utlåningsrörelse upplåna penningar.
Detta utgör 24 §:s syftemål. 22:0
Alt i laglig form betaga Banken rättighet att kunna på anfordran utställa förbindelser för dylik upplåning; såsom möjligen vådligt för dess bestånd.
Detta utgör 25 §:s syftemål. 2 3:o
Att genom
Lagbud bestämma generelt utlånings-rörelsens serskilda grenar, samt, på sätt Rikets Ständer nu fastställt, att dess utsträckning eller inskränkning skall vara beroende af Bankens egen ställning.
Detta utgör 26 §:s syftemål. 24:0
Alt i laglig form förvara åt Bankens Gäldenärer den förmon, alt utöfver deras ingångna förbindelser kunna till Banken afbörda skuld, enär de finna sådant för sig lägligt.
Detta utgör 27 §:s syftemål. 25:o Att genom Lagbud förvara åt
Banken dess från år 1689 hafda prerogativ att beräkna ränta på ränta; så vidt nemligen räntevilkoren ej uppgå till hvad allmän
Lag högst tillåter.
Detta utgör 28 §:s syftemål. 3o Banco- och Lag-Utskottens Betänkande N'.o 3. 26:0
Att i laglig form betrygga Bankens Gäldenärer emot yppande af det summariska belopp, för hvilket de i lane väg vid viss tidpunkt kunna hos Verket häfta.
Detta utgör 29 §:s syftemål. 27:0
Att i laglig form försäkra Bankens varande
Gäldenärer om orubbadt bestånd af förut ingången ömsesidig öfverenskommelse dem och Bankeu emellan, der fråga uppstår om lån-rörelsens förändring för en framtid.
Detta utgör 3o §:s syftemål.
STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, i 834- Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande N.o I N:o 4.
Ankom till Exp.-Utsk. den 4 Mars.
Utlåtandej, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o st;, med förslag till Lag för offentliga Bolags-Banker.
Emot omförmälde, från samtlige Riks-Slanden återremitterade
Betänkande hafva en mängd anmärkningar blifvit framställde, såsom: 1:0 Att Privatbanker ej borde i Lag tillålas, utan Bankrörelsen förbehållas Statsbanken, som deremot skulle inrätta flere Filialconlor.
Den vinst, sorn uppkommer genom iomloppsätlande af sedlar, hvilka kunna gå, man och man emellan, såsom mynt, ansågs aldrig böra vara någon enskilds tillhörighet.
Det vore det allmännas rätt alt utgifva mynt, och således vore det äfven det allmänna, som deraf borde draga fördelen.
Ora man öfverlemnade åt enskilde att förse rörelsen med dess behof af circulerande bytesmedel, troddes följden blifva den, att än en ökad speculationsanda uppfyllde landet med öfverflöd af creditpapper, än alt störtade Banker eller" inskränkande Reglementen medförde indragning af deras belopp, så alt allmänna rörelsen på delta sätt kom me att lida af en oupphörlig intermittent feber, af öfverflöd eller brist; och de correctiv, som kunde sättas emot de enskilde Bankernes missbruk af deras rättigheter, blefve antingen otillräckliga, eller ock hinderliga för Bankernes uppkomst. •2:0 Att höjakliga upplysningar, angående vunnen erfarenhet i afseende på fördelarna och olägenheterna af redan inrättade Privatbanker, borde af Utskotten framläggas för Rikets Ständer. 3:o Alt Rikets Ständers åtgärd vid saken borde inskränka sig dertill, alt, i underdånig skrifvelse lill Kongl. Maj:t, endast framställa de allmänna grunder och vilkor, som Rikets Ständer ansågo nödiga för organiserandet af ifrågavarande Banker; hvaremot lagbestämmelserna och detailfrågorna troddes böra öfverlemnas åt Kongl. Majit, som i alla fall egde pröfva, samt gilla eller förkasta de förslag till Reglementen, beroende af local- . förhållanden och andra omständigheter, hvarom serskilda Bolag, för stiftande af bankrörelse i olika trakter af Riket, kunde öfverenskomma. 4:o
Att annat stadgande om Bank-bolag ej borde meddelas, än att de ställas under gällande Lag för Bolag i allmänhet. lith. till R.
Prat. 1834 och i835. 6 Sami. a Afd. 1 3:dje Häftet.
I s Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande N;o 4.
Vid serskilda SS3 §' 5:o
Det rättigheten att stifta Bank, efter de grunder, som i Lagen bestämmas, borde vara i det närmaste ovilkorlig, och således den pröfning, som öfverlemnas åt Kongl. Majit, endast hafva för ändamål att tillse inrättningens lagenlighet, samt huruvida den erbjuder de garantier, som äro nödvändiga för allmänhetens säkerhet, och för bibehållande af myntets oförändrade värde. 6:0
Att tiden för privilegiets meddelande borde utsträckas till ao år, 5 §- 7:0 Att Bankbolaget borde hos Kongl.
Majit till granskning och stadfästelse förete blanketterna och formulairen lill deras tryckta eller graverade sedlar, hvilka borde vara så oefterhärmliga som möjligt. 8:0