Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nådiga beslut af den i3 Maj samma år; att 22 §. i Förpassningsstadgan af den 28 November 183 5 fö rp] ig tar hvar och en, som med fartyg eller båt anländer, att lägga till vid inlopps-orten, till visitalions undergående; att med föreskriften i fråga om inkommande fartygs visiterande å inlopps-orten, icke egentligen afses laddningens lossande, utan förnämligast undersökning å tillgängliga ställen i fartyget, och alt, sedan en slik undersökning skett, Tull-Inspectionen, jemlikt gällande Seglationsordning och 23 §. i nyss åberopade Förpassnings-stadga, eger alt å fartygets luckor och Öfriga last-tillgångar sätta sigill, så vidt sådant, lill missbruks förebyggande, anses behöfligl; äfvensom att Tull-Inspectionen, vid vigtigare tillfällen, har sig öppet lemnadl att lill lossningshamnen medsända tullbevakning; att vidare Furusunds Tullkammare är belägen vid ett ungefärligen r/8:dels mil långt sund, och att först der utanför finnes den i motionen omnämnda öppna fjärden; att allestädes skall ankar bottnen vara god och invid stränderne skall finnas så djupt vallen, att de mindre fartygen kunna der anlöpa; att straxt innanför sundet är farleden utvidgad, så att föi' de större fartygen kan säljas ankarplats, allt efter sora rym - Allm. Eesv.- «eh Ekon.-Utikottcls Utlåtande, A’.-o
Si. 9 rymligare farvatten anses nödigt för alt ga till segels; alt fartygens påscgling nied hvarannan skall högst sällan inträffa; att förlusten af ankare äfven skall vara sällsynt, såsom exempel hvarpå blifvit anfeldt, alt på i\ åis tid icke mer än ungefärligen elt ankare oin året förlorats af de fartyg, till antal ulötver 2,000, som vid Tullkammaren årligen ankrat; och denna förlust kunde lika väl lillskrifvas försummelse och bristande uppmärksamhet å besättningens sida, som loeala förhållanden; att, under vj års tid, intet till Stockholm ingående fartyg clarerat vid Furusund, utan alt der hafva undergått visitation, men att inrikes fartyg, utgående från hufvudsladen, numera hafva vunnit befrielse tills vidare från skyldigheten att visiteras; med åliggande likväl, dels alt, äfven vid dessa tillfällen, erlägga så kallad ”Expeditions-afgift," grundad på derföre utfärdad Taxa, dels ock att å Tullkammaren uppvisa med hafvande pass-handlingar till påtecknande, ej mindre såsom nödig controll derå, att fartygets befäl fuilgjorl sina prestanda i Stockholm, än äfven tili rättelse för den bevakning eller tullbehaudiing, sorn fartygen böra underkastas i nllopps-orten; och att berörde afgift, som, för inrikes seglande fartyg, aldrig skall uppgå till belopp af en full Riksdaler, är lämpad efter huruvida fartygen iko förpassade eller icke, och om de äro lastade eller ballastade.
Hvad sålunda förekommit, här Utskottet tagit i öfvervägande; och alldenstund hvarje från hafssidan genom skärgård inseglande fartyg har förpligtelse att begagna viss bestämd farled, äfvensom att vid lulopps-Tuilkummare lägga till, för att visitation undergå, och denna föreskrift bidrager till den väsendtligaste eoutroll, i afseende å Seglatious-Oidningens efterföljd, samt, genom undantag från visitations-skyIdighelen för den inhemska farten, ändamålet med bevakningen å inlopps-orlen uppenbart skulle förfelas, emedan vid fartygs passerande icke kan på afstånd urskiljas, huru vitla detsamma anländer från ut- elier inländsk ort, eller om det, under inrikes fart, möjligen anlupit fremmande hamn, med flera- dylika omständigheter; fördenskull och i betraktande deraf, att, om Tullbevakning ej funnes stationerad vid Furusund, lätteligen det förhållande skulle kunna inträffa, all fartyg, som ämnade sig lili Stockholm, till större eller mindre del aflastades på något dertill tjenlig t ställe inom skärgården, sedan de hinderslöst dit inkommit, utan att hvarken någon tull-afgift för varor ne blefve erlagd, t
Iler något tillfälle vore boredt för undersökning om deras beskaffenhet af till införsel lofgiiiie eller förbudne, samt med afseende i Bih. till R.
Fröt. t&4°- &
Snejd. 16 Häftet,. 2 10 'Ålim. JBesv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande, JV.o öfrigt å hvad ofvan blifvit ulredt rörande Furusunds Tullkammares läge och beskaffenheten af farleden derstädes, hvarigenom motionärens uppgifter derom synas vara vederlagde, anser Utskottet sig böra tillstyrka, alt Herr Westmans ifrågavarande motion må lemnäs utan afseende.
Stockholm den a Juni 1840. lAYCIT MOS 3.
A. YTiLLDiS, 18 40- Allm.
Besv. och Ekonomi-Ulskottets Betänkande j N.-o 53. 1 i.
Ant. till Exp. Utsk. den 18 Juni, kl. 9 f. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om Köpings-privilegier för Fiske-lägena Fjällbacka med Rådholmen och Grebbestad i Bohus Län.
Uli elt från Vällofl.
Borgare-Ståndet till detta Utskott remitteradt memorial, har Herr J.
Hegardt andragit, att, sedan Strömstads Stads Äldste, Handlande och Skeppare hos Kongl.
Maj:t i underdånighet fört klagan öfver den der i orten å landet, serdeles i Fiskelägena Fjällbacka med Rådholmen och Grebbestad, uppkomne olofliga handelsrörelse, hvilken varit förnärmande för städernes rätt och skadlig för allmogen , samt derefter vid sistförflutna Riksmöte inom Bonde-Ståndet väckts motion, att Fjällbacka, beläget i Qville bärad af Bohus
Län, måtte tillerkännas rättigheter såsom Köping; men några hufvudsakliga åtgärder i anledning häraf ännu icke vidtagits; så har numera den öfvertygelse stadgats, att den djupt inrotade böjelsen att idka oloflig handel å landsbygden icke kunde hämmas, hvaraf åter den åsigt gjort sig gällande hos Strömstads Borgerskap, att de hittills stridiga intressen skulle till allas fördel kunna förenas derigenom, att de inom Strömstads Tullkammare-district belägne ofvannämnde Fiske-lägen Fjällbacka med Rådholmen och Grebbestad förklarades för Köpingar, lydande under Strömstad, hvilken förändring, enligt motionärens tanka, med de villkor och under de förhållanden, han i motionen närmare utvecklat, icke skulle medföra någon kostnad för Slaten; och har Herr Hegardt alltså anhållit, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet framställa nyttan och nödvändigheten deraf, att ifrågavarande Fiske-lägen erhålla Köpings-privilegier, eller ock, i händelse ett dylikt förslag ej af Rikets Ständer godkännes, begära, att Kongl. Maj:t täcktes meddela en författning, hvari stadgades en bestämdare grund, med afseende på rättigheten till idkande af handel i stad och å landet, i enlighet med den underdåniga ansökning, Strömstads Stads Äldste, Handlande och Skeppare redan i ämnet till Kongl. Majit aflemnat.
Prot. 184 o. 8 Sami. 1~I Haft. i 2 Allm, Besv. och Ekonomi-Utskottets Betänkande j JV.-o 54.
Utskottet har tagit, hvad salunda blifvit framställdt, i behörigt öfvervägande; men som frågan om utfärdande af Köpings-privilegier för] Fjällbacka redan genom underdånig ansökning blifvit föremål för Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, och motionären icke visat, att
Grebbestads invånare önska dylika privilegier eller vilja underkasta sig de dermed förenade skyldigheter, på sätt motionären föreslagit; synes den af motionären föreslagne underdåniga framställningen om dessa ämnen, icke lämpligen böra ega rum; hvarföre, då frågan om rättigheten att idka bandel i stad och å landet, hörer till de ämnen, som genom Utskottets Betänkande N:o 3g om näringsfriheten i allmänhet, serskildt äro underställde Rikets Hoglofl.
Ständers pröfning, Utskottet anser sig höra tillstyrka, att ifrågavarande motion icke må föranleda till någon Rikets Höglofl.
Ani. till Exp. Utsk. den 18 Juni, kl. g f. m.
Betänkandej i anledning af motion, att Bibeltrycks tunnan måtte användas till dess ursprungliga ändamål.
Uti en hos Högvörd.
Preste-Ståndet väckt, till detta Utskott remitterad, motion, har Herr Contracts-Prosten Sandberg föreslagit, att, då Konung Gustaf den Förste, vid reduction under kronan af den tionde, sorn han ansåg icke vara nödvändig för Presterskapets underhåll, tillåtit en tunna från hvarje församling eller pastorat utgå under namn af Bibeltryckstunna, som skulle användas ”att lägga Bibeln under allmänhetens ögon”, men denna Bibeltryckstunna i senare lider blifvit disponerad till andra ändamål, det måtte densamma få användas till dess ursprungliga bestämmelse:
Bibelns tryckning för det fattigare folkets behof.
Vid afgifvande af betänkande uti detta ämne, har Utskottet trott sig först höra redogöra för Biheltryckstunnans uppkomst, huru den i äldre Allm.
Besv. och Ekonomi-Utskottets Betänkande, N.-o $4- 3 tider blifvit disponerad och på hvad sätt den numera utgår; och får Utskottet i sådant afseende upplysa: att, sedan Konung Gustaf den Förste, vid reduclionen af kyrkofonden under kronan, anslagit en tunna spannmål af hvarje kyrkoherberge i och för Bibelns läggande under allmänhetens ögon, så och efter det denna tunna, som blifvit benämnd Bibeltryckstunna, tid efter annan dels användts till andre än berörde ändamål, dels helt och hållet upphört att utgå, finnes Konung Carl XI, genom Förordning af den 20 Januari 1682, stadfästad genom Kongl. Brefvet den 14 Juni samma år, hafva förklarat, bland annat: ”Men när
Vi nu denna tid närmare hafva låtit ransaka om samma Tryckeritunna, och sett först på hvad god grund och i hvad för ett lofligt uppsåt hon är af förre Sveriges Konungar vorden beviljad everdeligen att utgå etc, — — ty bafve Vi, i anseende till desse och flere kraftiga och vigtiga skäl, efter moget betänkande och noga undersökning, så belefvat, alt denna Tryckeri-Tunna skall så härefter, som i förre Konungars tid, årligen utgå af alla Kyrkoherbergen i Riket, vare sig förlänte eller oförlänte, antingen under Presterskapet, Academierne, Militiam, Skolorne eller andre, som underhåll af Kyrkoherbergen njuta, hvilken tunna skall blifva så härefter såsom af begynnelsen använd till lärde mäns underhåll och nytlige böckers publicerande uti andeliga och verldsliga saker, Riksens Lagar och Stadgar, Historier och Antiqviteter samt andre nödige Handlingar, som till Fäderneslandets heder och innevånarnes undervisning lända kunna.”
Derefter och med anledning af klagan hos Kongl. Maj:t öfver det ringa underhåll, som Skol-Betjenterne öfver hela Riket åtnjöte, har Kongl. Maj:t, sedan dåvarande Canzlie-Collegium blifvit bordt och afgifvit uppsats, som utvisade icke allenast, hvad Skol-lärarne i Riket i underhåll åtnjutit, utan ock, huru mycket som pröfvades nödigt att dem ytterligare tilldela, genom Bref af den 2 Januari 1690, tillagt Skol-Betjenterne så mycket, som af nämnde Collegium blifvit föreslaget, och tillika förordnat, alt de skulle detsamma åtnjuta af Bibeltryckstunnan; hvarförutan densamma lill en del sedermera blifvit ytterligare anslagen till Skole-lärares aflöning.
Utskottet har derjemte inhemtat, alt Bibeltrycks-tunnan numera väl icke utgår till det ändamål, hvartill den först blifvit anslagen, eller för att lägga Bibeln under allmänhetens ögon ; men alt den deremot användes, dels till Skol-Lärares aflöning, dels ock till inköp af nyltige böcker vid Läroverken.
Besv. och Ekonomi-Utskottets Betänkandej N.-o S/f..
Då nu Bibeln är inom Sverge så spridd, att det ej lärer finnas månge hushåll, som ej ega åtminstone ett exemplar deraf, och dessutom Bibelns spridande utgör ett föremål för Bibel-sällskapens lofvärda verksamhet, så att äfven utan den åtgärd, motionären föreslagit, det af honom åsyftade ändamål, att äfven det fattigare folket må vara i tillfälle att ega Bibeln, kan anses såsom redan i det närmaste uppnådt; och då härtill kommer, att af Bibeltrycks-tunnan en del åtgår åt Lärares underhåll och en annan lill nyttige böckers inköpande, och sålunda ändå användes, i enlighet med det ändamål, hvartill den, genom Kongl. Brefven af 1682 och 1690, blifvit anslagen, nämligen till befordrande af allmän upplysning; anser Utskottet sig icke böra tillstyrka Rikets Ständer att, i följd af motionärens förslag, att
Bibeltrycks-tunnan måtte användas till dess ursprungliga ändamål, vidtaga någon åtgärd.
Men då en Lärobok för allmänna folkundervisningen synes Utskottet vara af behofvet påkallad, helst, ehuru flere läroböcker i nästan alla grenar af undervisningen utkommit i Riket, det dock icke finnes någon, som är lämpad efter de af Utskottet tillstyrkte allmänna Folkskolornes behof; så får Utskottet, då det fattigare folket ej bör lemnäs utan tillfälle att sjelf in hemta den kunskap, som af en dylik lärobok kan vinnas, vördsamt föreslå Rikets Ständer att fästa Kongl. Maj:ts
Nådiga uppmärksamhet vid behofvet af en sådan lärobok, som Utskottet omnämnt, och tillika anhålla i underdånighet, att den del af Bibeltryckstunnan, för hvilken nu inköpas böcker åt Rikets Läroverk, måtte till större eller mindre del användas till tryckning af en för allmänna folkundervisningen lämpad lärobok.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande j IV.-o SS. 5 N:o 55.
Ankom till Exp. Utsk. den 18 Juni, kl. 9 f. m.
Betänkande j i anledning af väckt motion om förbud för enskilde lotter i-företag och försäljning af lotter för utländska lotteriers räkning.
Ridderskapet och Adeln väckt motion, som blifvit till detta Utskott remitterad, har Herr Rosenblad^ Bernhardefter en framställning om de skadliga följder, som orsakas genom ej mindre försäljningen af lotter inom landet för utländska lotteriers räkning, än äfven genom enskilda lotteri-företag i Riket, äfvensom om det mindre ärliga spelsätt, som understundom begagnas, så att t, ex,, som motionären bland annat anfört, ett sämre ångfartyg bortspelats efter en plan, enligt hvilken alla lotterna, om de blifvit försålde, skulle kostat omkring 1,100,000 R:dr, föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att all offentlig utbjudning och försäljning af lotter, så väl för utländska lotterier som för något enskildt Svenskt lotteris företag, måtte vid betydligt vite förbjudas.
I anledning af denna motion, anser Utskottet sig böra först och främst redogöra för de stadganden om lotterispel, som blifvit meddelade, och hvilka föreskrifter, som derom ännu äro gällande; och får Utskottet i sådant afseende upplysa, att, sedan uti Kongl. Brefvet den 3o Juli 173c> det blifvit stadgadt, att ingen derefter finge inrätta lotterier till enskild förmon, detta stadgande genom Kongl.
Rescriptet den 7 November 1^50 förnyades, under förklaring, att inrättandet af andra lotterier, än som då redan voro privilegierade, vid vite af 200 daler Silfvermynt förbjödos, under hvilket förbud Juvel-, Silfver-, Möbel- och andra slags lotterier inbegrepos; att Kongl. Maj:t ytterligare, med anledning af Rikets Ständers underdåniga framställning den 18 Juni 1772, förbjudit alla enskilda lotterier, utan undantag, vid fördubbladt vite af 400 daler Silfvermynt, hvarjemte Kongl. Majit förklarade, att den eller de, som hos Kongl. Majit eller Rikets Ständer gjorde någon ansökning om sådant lotteris inrättande, borde derföre böla 2000 daler Silfvermynt; att genom Kongl.
Commerce-Collegii Kungörelse den 28 Januari 1784 serskildt förbud emot försäljning här i Riket af lotter lör utländska lotteriers räkning, blifvit, till följd af Kongl.
Majits nådiga Bref den 11 December 1788, ulfärdadt; att Kongl. Majit med föranledande af åtskilliga underdåniga ansökningar att få å lotteri bortspela fast egendom, genom Nådig kungörelse den 20 April 1824 tillåtit, att, med iagttagande af vissa vilkor, fast egendom finge genom lotteri föryttras, till och med år 1826; samt att Kongl, Majit, med anledning af 6 Allm.
Besv. och Ekonomi-Utskottets Betänkande , N.o 55.
Nummer-Lotteri-Directionens framställning, dels att ett närmare förbud, än som innefattades uti sistberörde Nådiga Kungörelse emot försäljning af lottsedlar å fast egendom inom Riket, i annan ordning, än kungörelsen stadgade, måtte utfärdas; dels att lottförsäljning å utländsk fast egendom icke under något vilkor mätte få ega rum, genom Nådigt bref af den 6 Juni 1826 förklarat, att, hvad förra frågan beträffade, Kongl. Maj:t ville i Nåder taga detta ämne serskildt i öfvervägande, i sammanhang med frågan, huruvida högstberörde Kungörelse af den 20 April 1824 skulle efter 1826 års slut lända till efterrättelse, hvaremot, vidkommande senare frågan, Kongl. Maj:t upphäfde det genom Kongl. Commerce-Collegii Kungörelse af den 28 Januari 1784 utfärdade förbud emot försäljning af lotter för utländska lotteriers räkning.
Det är sålunda utredt, att lotterier för enskild räkning, till1 försäljning af fast och lös egendom, blifvit genom ofvanberörde 1751 och 1772 utfärdade Författningar förbjudne vid bestämdt ansvar, äfvensom fast egendoms försäljning genom lotteri måste anses otillåten alltsedan 1826 års slut, enär den tid, under hvilken sådan försäljning tilläts, redan då tilländalopp, och Kongl.
Maj:t ej sedermera låtit utfärda någon författning derom; men att det deremot är tillåtet, att för utländska lotterier utbjuda och försälja lotter, så väl å lös sorn, fast egendom.
Nämnde förhållande oaktadt, har erfarenheten dock visat, alt förbuden emot enskilda inländska lotterier nu för tiden mera än någonsin öfverträdas; att lottsedlar å fastigheter och hvarjehanda lösören allmänligen utbjudas och hållas till salu, och att jemväl flere för sådant lotterispel bildade enskilda inrättningar i tidningarna kungöras och öppet bedrifvas.
Då emedlertid redan genom Kongl, förordningen den 2 Augusti 1792, ”till befrämjande af ärbarhet och goda seder’’, alla äfventyrliga spel blifvit alldeles förbudne, och det icke kan förbises, att lotterier, af hvad beskaffenhet de vara må, äro att anse såsom de mest äfventyrliga spel, enär dertill icke erfordras den ringaste skicklighet, ulan spelets utgång endast beror af lyckan; då hoppet att kunna för en lägre penninge-insats göra en betydlig vinst, ofta förleder äfven belt och hållet obemedlade personer att på lotterispel uppoffra penningetillgångar, nödvändiga för fyllandet af egna och ofta deias familjers oundgängligaste behof; då erfarenheten jemväl ådagalagt, att vid enskilda lotterier svek och bedrägerier understundom ega rum, oftast på det sätt, att den brottslige är oåtkomlig för lagen; samt då vid denna Riksdag motion blifvit väckt äfven om Kongl. Nummer-Lotteriets al - Allm.
Besv. och Ekonomi-Utskottets Betänkande, N.-o 56. 7 skaffande; om bifall till hvilken motion Utskottet vill göra sig förhoppning; så får Utskottet tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Majit i underdånighet framställa sin önskan, att alla enskilda lotteriföretag, af hvad beskaffenhet de vara må, å fast eller lös egendom, mätte ytterligare vid betydligt vite förbjudas, samt att, i händelse Kongl.
Nummer-Lotteriet icke kommer att afskaffas, det äfvenledes måtte förbjudas att inrätta något lotteri, grundadt på Nummer-Lotteriets dragningar; Och som utländska lotteri-företag, efter Utskottets tanka, icke höra här i Riket tillåtas mera än inländska, helst sådant skulle vara så mycket mera betänkligt, som utöfvandet af contröll i afseende på utländska lotterier ej här är verkställbar t; alltså och då desamma, utom de ofvananförde olägenheter, som lotterier, lika med annat spel, i allmänket medföra, onekligen draga betydliga penninge-summor ur landet, utan att derför lemna någon annan motsvarande valuta, än en i de flesta fall sviken förhoppning om Vinst, anser Utskottet sig äfven höra tillstyrka, att Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att det genom Kongl. Kungörelsen af den 28 Januari 1784 stadgade förbud mot försäljning af lotter här i Riket för utländska lotteriers räkning måtte, med upphäfvande af Kongl, brefvet den 6 Juni 1826, varda till dess kraft och verkan förnyadt.
Ank. till Exp. Utsk. den 18 Juni, kl. 9 f. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion, rörande Bref vexling emellan Embetsverken inom Riket.
I afgifvet och från Vällofl. Borgare-Ståndet till detta Utskotts handläggning remitteradt memorial, har Herr G. F. Ekholm fästat uppmärksam - 8 Allm.
Besv. och Ekonomi-Utskottets Betänkande, N.-o 56. helen å flere olägenheter, som skola vara en följd af det sätt, hvarpå Emhetsverken samt vederbörande embets- och tjenstemän inom Riket sins emellan brefvexla samt till afhjelpande deraf föreslagit: 1:0. att, då ett Embetsverk anser nödigt infordra utlåtande, förklaring eller upplysning från annat allmänt
Verk eller publik tjensteman, eller meddela något beslut eller föreständigande, sådant bör ske, utan omvägar, igenom direct brefvexling, ulan afseende på högre eller lägre värdighet, Embetsmyndigheterne emellan; 2:0. att sådan brefvexling endast i det fall må ske indirecte, då utlåtande eller åtgärd tillika bör af den medelbara Embetsmyndigheten afgifvas ; 3:o. att Domstolar och lägre Embetsverk äfven böra utan omgång inbördes brefvexla samt med publika embets- eller tjenstemän, såsom Kronofogdar och Pastorer, äfvensom desse sins emellan i allmänna frågor och meddelanden, utom hvad angår uppbörd och handräckning till utbekommande af kronomedel, hvarom är serskildt stadgadt; /po. att för sådant ändamål hvarje allmänt
Verk eller serskilde embets- och tjenstemän böra åtnjuta fribrefsrättighet; 5:o. att, då flere skrifvelser eller stämningar till enskilde, såsom t. ex. Concurskallelser, böra igenom allmänna myndigheters försorg expedieras i ett och samma Län, vederbörande Domstolar eller Verk må ega rätt alt vända sig omedelbarligen till Konungens Befallningshafvande i det Län, hvarunder ifrågavarande parter vistas; 6:0. att hvarje Embetsverk och publik tjensteman bör vara ovilkorligen förpligtad att hålla
Diarium öfver ankomne skrifvelser i sådane ämnen, hvarest ock, för dess på grund deraf vidtagne åtgärder bör redovisas, äfvensom Bref-concept-bok öfver innehållet af dess aflåtne skrifvelser på anfordran meddela recepisse 0. s. v., vid ansvar för oordentlighet eller försummelse härutinnan såsom för andra tjenstefel; 7:0. att hvarje tjenstförrättande Lagman, Häradshöfding, Kronofogde och Kyrkoherde bör årligen, inom September månads slut, uppgifva Postadressen för instundande år till Konungens Befallningshafvande i Länet, som derefter bör uppgöra ett sammandrag häraf och inom November månads slut insända detsamma till vederbörande Stats-Expedition, som drager försorg derom, att en generel matrikel för hela Riket upprättas och vid hvarje års början tillhandakommer alla Embetsverk och personer, som till fribrefspost äro berättigade, eller ock att de af Konungens Befallningshafvande sålunda uppgjorde sammandrag genom Läns-kungörelser må tillställas samtlige Postförvaltare inom Länet, som då skulle tillförbindas att genast Allm.
Besv. och Ekonomi-Vtskollets Betänkande, N.-o 57. 9 genast efter ankomsten af bref med obestämd address till inom Länet vistande allmänna tjenstemän, till vederbörligt post-contoir befordra alla med fribrefspost ankomne skrifvelse!’.”
Den ordning, som bör följa vid skriftvexling inom Embetsförvaltningen, beror så väsendtligen af de serskilda ärendenas olika beskaffenhet, alt några allmänna sladganden derom synas icke lämpligen böra ega rum.
— För sådane direcla meddelanden Embetsmyndigheterna emellan, som motionären ansett angelägna, möter intet binder uti nu gällande föreskrifter, och den ordning, som hittills varit följd, liar icke veterligen och åtminstone icke mera allmänt verkat några olägenheter, som synas gifva skälig anledning åt Rikets Jlöglofl.
Ständer att bos Kongl. Majit göra underdånig framställning om en sådan underordnad detaille-reglering af förvaltningsbestyren, som motionären föreslagit, hvarföre Utskottet hemställer, att Herr Ekholms motion icke må till någon Rikets Höglofl.
Betänkande, i anledning af vickt motion om nederlagsrätt för Marstrand.
Uti ett fiån Välloflige Borgare-Ståndet till detta Utskott remilleradt memorial, har Herr C. G.
Fridstedt föreslagit, att som Kongl. Majit, under den 6 December i838, i Nåder beslutat att, till lättnad för commuuicationen emellan Carlstens fästning och närmaste fasta land, låta ett nära Marstrands stad beläget sund, kalladt Albrektssund, upprensas till det djup, att så väl armerade som transport- och handels-skärgårdsfartyg kunna derigenom in- och utgå, Marstrands stad målte beviljas fri nederlagsrätt för alla varor, så vida serskildt anslag lill ofvannämnde upprensning skulle äskas och af Rikets Ständer beviljas, samt arbetet lill följd deraf kommer att verkställas på sådant sätt, att dimensionerna af Albrecklssunds CanalBih. till R.
Prot. 1840. 8 Sami. 17 Häftet. 2 10 Allm.
Besv. och Ekonomi-Utskottets Betänkande, N.-o Sy. djup och bredd blifva lika som för Götha Canal, hvilket både af militäriska, commerciella och ekonomiska skäl, skall blifva nödigt, så vida det åsyftade ändamålet icke skulle i väsendtlig mon förfelas.