Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med afseende på hvad sålunda för Kapiten-löjtnanten Stålhammar förekommit och då den vård, han i närmare tvänne års tid å allmän hospitals-inrättning njutit icke medfört någon förbättring uti den, enligt ofvanberörda läkarebetyg, med kroppslig förlamning, förenade sinnessjukdom, han iråkat, och hvilken derföre vid hans redan framskridna ålder, efter all sannolikhet, vore obotlig och gjorde honom för framtiden oförmögen till tjenstens utöfning, har Kongl. Maj:t, med anledning tillika af Rikets Ständers vid 1854 års riksdag uti underdånig skrifvelse af den 1 December samma år afgifna svar å Kongl. Maj:ts nådiga framställning om obotlig ansedd sinnessvag, larn eller blind tjenstemans skiljande från ordinarie beställning i rikets tjenst, föreslagit Rikets Ständer, att Kapiten-löjtnanten Stålhammar må med månaden näst efter den, uti hvilken han, efter uppnådd pensionsmessighet i Amiralitets-Krigsmanskassan, kan varda ur krigstjensten i nåder afskedad, få på allmänna Indragnings-staten uppföras till åtnjutande under återstående lifstiden af en årlig pension till det belopp, han nu i aflöning på Flottans stat uppbär, eller 2,200 R:dr R:mt; dock skulle denna pension minskas med det pensionsbelopp, som vid afskedets erhållande, eller sedermera, kunde honom från Amiralitets-Krigsmanskassan tillfalla.
Af de uti denna nådiga Proposition åberopade handlingar har Utskottet tagit kännedom; men då den sinnessjukdom, hvarmed Kapiten-löjtnanten Stålhammar är behäftad, ännu icke fortfarit längre tid än omkring 2:ne år, samt det af Läkaren vid Wexiö hospital den 20 nästlidne Januari afgifna intyg icke innehåller något yttrande derom, huruvida sjukdomen anses vara af obotlig beskaffenhet, har Utskottet ej kunnat antaga, att hans återställande till helsan skulle vara utom ali sannolikhet, och, vid sådant förhållande, funnit sig sakna skäl att hos Rikets Ständer förorda Kongl.
Maj:ts framställning om Kapiten-löjtnanten Stålkammars uppförande på allmänna Indragnings-staten. 37:o. Vidare har Kongl. Maj:t, uti Propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof, med afseende på det rastlösa nit och den gagnande verksamhet, Kommendör-kapitenen vid Kongl. Flottan, Inspektören öfver Rikets Navigationsskolor, Abraham Wilhelm Lavén i lifstiden ådagalagt såsom lärare vid Krigs-akademien, äfvensom å hans både litterära och praktiska förtjenster om sjökrigsvetenskapens utveckling föreslagit, att hans sjukliga och med fyra minderåriga barn i behöfvande omständigheter eftcrlemnade enka, Mathilda Palmstedt, som till sitt och de sinas underhåll egde att påräkna blott ett gratial af 480 R:dr från AmiralitetsKrigsmanskassan, måtte på allmänna Indragnings-staten tilldelas en pension af 600 R:dr om året; — varande Ridderskapct och Adelns remiss å den Kongl.
Propositionen åtföljd af ett utaf Herr O.
V. von Francken afgifvet yttrande, innefattande den hemställan, att ifrågavarande pension måtte bestämmas till 1,500 R:dr.
För Utskottet är icke obekant, att Kommendör-kapitenen Lavén i lifstiden intagit ett framstående rum bland Kongl.
Flottans embets- och tjenstemän; och genom sin mångsidiga verksamhet har han, enligt Utskottets tanke, gjort sig så förtjent af det allmänna, att hans efterlemnade familj ej bör af Rikets Ständer lemnäs utan det understöd, som är för dess tarfliga utkomst behöfligt.
I fråga åter om beloppet af detta understöd finner Utskottet icke anledning att afvika från det 36 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152. förslag, Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse med hvad i liknande fall tillförene blifvit beviljadt, behagat i nåder meddela; och tillstyrker alltså Utskottet, att Kongl.
Maj:ts högstberörda nådiga framställning må vinna Rikets Ständers bifall. 38:o.
Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion bar Grefve A. F. Cronhjelm, med anförande, hurusom Kommendören vid Kongl. Flottan, Lotsdirektören m. m.
Anders Almlöf den 22 April sistlidet år aflidit vid 65 års ålder, efter att hafva tillbragt 54 år i Statens tjenst, deraf 45 år såsom Officer, efterlemnande en åldrig enka med 4 oförsörjda barn, hvilkas enda utväg till bergning vore en årlig pension från Arméens Enke- och Pupill-kassa till belopp af 187 R:dr R:mt, hemställt att, då Almlöf, efter att hafva under hela sin ungdom sysselsatt sig med ständiga sjöresor, derefter med sjömätningar på de flesta af rikets kuster, under en del af sin mannaålder såsom Chef förestått Sjö-chartse-kontoret, samt användt do sista 22 åren af sin lefnad vid Kongl. Lotsverket, såsom hvars högste Chef han slutade sin bana, Rikets Ständer måtte, med afseende å den aflidnes utmärkta förtjenster och den långa tid, hvarunder han offrat sina krafter för fäderneslandets bästa, tillerkänna hans efterlemnade enka och barn, åt hvilka han lemnat ett skuldsatt bo och som således befunne sig i ganska bekymmersamma ekonomiska omständigheter, en årlig pension af allmänna medel.
Då framlidne Lotsdirektören Almlöf, som från den ringa samhällsställning, han genom födseln tillhörde, medelst egen duglighet boredt sig väg till Statens vigtigaro och ansvarsfullare embeten, under sin långvariga och för det allmänna gagnande verksamhet ådagalagt egenskaper, som förvärfvat honom ett högt och välförtjent anseende, finner Utskottet härutinnan giltiga skäl att förorda omförmälda motion, och får i sådant afseende hemställa, det Rikets Ständer måtte tillerkänna aflidne Lotsdirektören m. m. A. Almlöfs
Enka, Louise Carlström, en årlig pension af 600 R:dr. 39:o.
Enligt hvad Prosten Kullman uti en hos Presto-Ståndet väckt motion anfört, hade Öfverste-löjtnanten i Flottans mekaniska korps m. m. Johan Petter Fåström vid sin år 1848 timade död i qvarlåtenskap åt sin enka efterlemnat endast 2,250 R:dr R:mt.
Med räntan häraf samt med tillhjelp af en pension af 225 R:dr R:mt, som Hjelmare kanalbolag beviljat henne, hade hon likväl hittills kunnat någorlunda draga sig fram; men tilltagande ålder samt ökade lefnadskostnader förmörkade med hvarje dag alltmer utsigterna för hennes framtida bergning och gjorde det för henne till en nödvändighet att vädja till Rikets Ständers ädelmod.
Och då mannens i lifstiden åt det allmänna gjorda tjenster härvid hufvudsakligen måste tagas i betraktande samt af hans motionen bifogade tjensteförteckning inhemtades, att Öfverste-löjtnanten Edström offrat nära 40 år af sin lefnad i Statens tjenst och derunder gjort sig känd såsom en af vårt lands driftigaste, erfarnaste och dugligaste kanalbyggare, har motionären hemställt, att en årlig pension af 300 R:dr
R:mt måtte hans efterlemnade enka beviljas.
Ehuru en längre tid redan förflutit sedan Öfverste-löjtnanten Edströms bortgång, och Utskottet för sin del anser, att frågor om pensioner åt aflidne tjenstemäns efterlemnade enkor eller barn böra utan alltför lång tidsutdrägt hos Rikets Ständer anmälas, har Utskottet likväl, då Edströms förtjenster uti den verksamhet, hvaråt han egnat sig, voro för sin tid synnerligen framstående och vunnit Stats-UtsJcottets Utlåtande N:o 152. 37 allmänt erkännande samt hans efterlemnade enka, numera vid hög ålder, befinner sig i behöfvande omständigheter, ansett sig böra i så måtto fästa afseende på Prosten Kullmans motion, att Utskottet tillstyrker att en årlig pension af 200 R:dr måtte beviljas aflidne Öfverste-löjtnanten m. m. J. P.
Edströms efterlemnade enka, Carolina Sofia Fröman. 40:o.
Utskottet har vidare förehaft följande uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof gjorda framställningar, nemligen: a) att, sedan genom de sist fastställda löneregleringar för Landtstaten, lönen för Landsgcvaldigeru i Stockholms län blifvit bestämd till 630 R:dr R:mt, men nuvarande Landsgcvaldigern N. Nilsson, enligt äldre stat åtnjutit 722 R:dr 44 öre och funnits berättigad att sistnämnde högre lön fortfarande under sin tjenstetid tillgodonjuta, skilnaden emellan dessa båda lönebelopp, eller 92 R:dr 44 öre, som för innevarande statsreglerings-period i nåder förklarats böra anordnas och utgå af sjette Hufvud-titelns allmänna besparingar, måtte på allmänna Indragnings-staten uppföras, för att Nilsson, för den tid han vidare befattningen innehar, tillgodokomma; b) att Häradsskrifvaren i Öster- och Wester-Rekarne häraders fögderi af Södermanlands län Carl Gustaf Bernhard Jacobsson, hvilken vore född år 1803 och varit i Statens tjenst sedan år 1822, samt numera nästan helt och hållet förlorat synförmågan, utan förhoppning att kunna densamma återvinna, måtte, med afseende härå och å hans intygade medellösa belägenhet, oaktadt han icke uppnått föreskrifven lefnads- och tjensteålder, förklaras berättigad att, efter erhållet afsked från Häradsskrifvare-tjensten, från allmänna Indragnings-staten åtnjuta en årlig pension till det för Häradsskrifvare bestämda belopp 1,500 R:dr Runt; c) att likaledes Häradsskrifvaren i Åkerbo, Bankekinds och Hanekinds häraders fögderi af Östergötlands län, Anders Isah Medelplan, hvilken vore född år 1800 och varit i Statens tjenst omkring 38 år, deraf 33 år såsom ordinarie Häradsskrifvare, men enligt företedt läkarebetyg numera, i följd af i tjensten ådragen sjuklighet, vore oförmögen att samma tjenst bestrida, måtte, med afseende såväl derå, som å den längre tid han i Statens tjenst tillbragt och hans derunder städse ådagalagda nit och skicklighet, få, derest han styrker sig fortfarande vara af sjukdom hindrad från utöfningen al sin tjenst, efter erhållet afsked från densamma, oaktadt han då icke uppnått föreskrifne lefnads- och tjensteålder, uppföras å allmänna Indragnings-staten för åtnjutande af årlig pension af 1,500 R:dr; d) att enär förste Kanslisten hos Styrelsen för allmänna Väg- och Yattenbyggnader Olof Sahlgren, i följd af sjukdom, alltsedan April månad 1856 varit förhindrad att sin tjenst bestrida och från nämnde tid, såsom medellös, af tillfälliga besparingar å Styrelsens aflöningsmedel årligen åtnjutit understöd, bemälde Sahlgren,
hvilken, född 1793, varit i Statens tjenst anställd dels från år 1810 till 1824, då han, efter vunnen befordran till förste Sekreterare uti Kabinettet för Utrikes Brefvexlingen, från samma beställning erhöll entledigande, dels ook sedermera från år 1841, då han förordnades att vara förste Kanslist och Registrator vid förbemälde Styrelse, samt, enligt företedt läkarebetyg, lider af svag syn och minskad arbetsförmåga, måtte varda på Indragnings-staten förflyttad, till åtnjutande derifrån under sin återstående lifstid af pension till ett emot det af honom såsom Kanslist och Registrator hos Styrelsen för allmänna Yäg- och Yattenbyggnader innehafda arfvode svarande belopp af 900 R:dr Runt; 38 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152. e) att Landskamererare]! i Gottlands län Lars Johan Gardell, hvilken uppnått en ålder af 70 år, och, efter att under åren 1826—1832 tjenstgjort såsom Stadskassör, Stadsfiskal och Post-inspektor, äfvensom Protokollsförande i Taxeringskommittéerna uti Wisby, samt derjemte innehaft förordnande såsom Länsbokhållare i Gottlands län från den 17 Oktober 1829 till den 15 Januari 1830, blifvit den 20 September 1832 i nåder förordnad att förestå Landskamererare-tjensten i samma län, hvarmed han sedermera fortfarit intilldess han 1838 till Landskamererare utnämndes, finge, ehuru han sålunda icke i Statens tjenst oafbrutet tillbragt den i författningarne föreskrifna tid af 30 år, efter erhållet afsked från Landskamererare-befattningen, uppföras på Indragnings-staten till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension till det belopp, som nu är eller framdeles blifver för Landskamererare bestämdt.
Med afseende å de till stöd för högstberörde nådiga framställningar anförda förhållanden finner Utskottet skäligt tillstyrka, att ofvan omförmälda tjenstemän må på allmänna Indragningsstaten uppföras, på sätt Kongl.
Maj:t föreslagit; dock att, hvad angår den Landskamereraren Gardell tillkommande pension, denna bör utgå med samma belopp, 3,000 Ridr, hvartill pensionen för Landskamererare vid sednaste riksmöte bestämdes. 41:o.
I betraktande af ej mindre Sekreteraren i Landtbruks-akademien Johan Theophil Nathorsts stora förtjenster om Svenska jordbruket, än ock det utmärkta sätt, hvarpå han alltsedan 1841 under en tiderymd, då jordbruks-näringen inom landet gjort hastigare framsteg ån någonsin förut, såsom Akademiens Sekreterare dertill medverkat, har Kongl. Majit i nåder föreslagit, att Nathorst, som under sistlidet år uppnått don ålder af 65 år, vid hvilken Statens civile embetsoch tjenstemän äro i allmänhet berättigade att, om försvagad helsa dertill föranledei’, ur tjenst afgå med pension från allmänna Indragnings-staten, finge, i likhet med hvad för de sistnämnde sålunda är stadgadt, efter erhållet afsked från berörde Sekreterare-befattning, uppföras å Indragnings-staten till åtnjutande af årlig pension af 3,600 R:dr, motsvarande åttatio procent af hans nuvarande aflöning 4,500 R:dr.
Denna nådiga framställning är, enligt hvad Utskottet af de till den Kongl.
Propositionen hörande handlingar inhemta!, föranledd af Kongl. Landtbruks-akademiens till Kongl. Majit don 10 September nästlidet år afgifna underdåniga memorial, deruti dock Akademien anhållit, att Kongl.
Majit täcktes föreslå ifrågavarande pension åt Sekreteraren Nathorst till hela beloppet af hans nuvarande aflöning; — och hafva uti samma syftning motioner blifvit väckta inom samtliga Riks-Stånden, nemligen hos Ridderskapet och Adeln af Grefve Mörner, G. G. I)., hos PresteStåndot af Professor Selander, hos Borgare-Ståndet af Herr llosenqyist och hos BondeStåndet af Riksdags-fullmägtigen Johannes Larsson från Jönköpings län.
Uti berörde Memorial, — hvars hufvudsakliga innehåll Utskottet, enär detsamma blifvit af samtlige nyssbemålde motionärer åberopadt, ansett sig böra meddela — hade Landtbruks-akademien anfört, att Akademiens Sekreterare Nathorst, som under helarin lefnad egnat sina bemödanden åt befrämjandet af Svenska jordbrukets utveckling samt ifrån år 1841 fullgjort de många och vigtiga åligganden, som med Sekreterare-befattningen i Akademien vore förenade, under sistlidet år uppnått den ålder af 65 år, vid hvilken Statens civile tjenstemän äro i allmänhet Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152.
39 berättigade att, om försvagad helsa dertill föranleder, få ur tjenst afgå med tillgodonjutande under deras återstående lifstid af pension från Rikets allmänna Indragnings-stat.
En sådan förmån voi-e emellertid ej Akademiens Sekreterare, tillerkänd, ehuru den ställning, han inom samhället intoge, den ansträngande verksamhet, som i alltmera vidgadt omfång af honom fordrades, angelägenheten för det allmänna att befattningen endast anförtroddes åt en person med öfverlägsen förmåga, och det billiga deruti, att denne, så framt han till samhällets gagn utförde sitt svåra uppdrag, hade att tillförse sig en från näringsomsorger och nöd fredad ålderdom, syntes grundlägga rättmätiga anspråk för honom, att i detta hänseende varda ställd på jemlik fot med Statens öfrige tjenare.
Med afseende häruppå, och vid betraktande derjemte ej mindre af Sekreteraren Nathorsts stora förtjenst om Svenska jordbruket, hvarigenom landet tillskyndats fördelar, som ej skulle blifva begränsade endast inom den närvarande tiden, än ock af det utmärkta sätt, hvaruppå han under en tiderymd, då Svenska jordbruket gjort hastigare framsteg än någonsin förut, såsom Akademiens Sekreterare härtill medverkat, dels genom att fästa uppmärksamheten på för handen varande brister och gifva väckelse till deras afhjelpande, dels ock derigenom att han medelst en klar och öfvertygande framställning af de hos Akademien eller dess Förvaltnings-kommitté afhandlado och utredda frågor, merendels lyckats för dem vinna den allmänna meningen och på sådant sätt främja deras framgång, hade Akademien funnit sig ej blott af rättskänsla, utan äfven för att bereda samhället tillfälle att lemna Sekreteraren Nathorst ett offentligt bevis på sitt erkännande af hans förtjonster om Svenska jordbruket, uppmanad att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om nådig framställning till Rikets Ständer, att Sekreteraren Nathorst måtte förklaras berättigad, att, då han funne helsa och krafter ej vidare tillåta honom att fortfara med sin hos Akademien innehafvande Sekreterarebefattning, få från densamma afgå med åtnjutande under sin återstående lifstid af pension från Rikets allmänna Indragnings-stat, hvilken pension Akademien, på sätt ofvan är omförmäldt, föreslagit till 4,500 R:dr, eller enahanda belopp, som Nathorst, jemte fri bostad, för närvarande i lön åtnjuter.
Med erinran att den af Kongl. Majit föreslagna nedsättning af det sålunda begärda pensionsbeloppet grundade sig på hvad för Statens embets- och tjenstemän är i afseende på rättighet till pension stadgadt, samt att, då någon sådan rättighet icke kunde för Landtbruks-akademiens Sekreterare åberopas, samma stadganden följaktligen ej heller vore i detta fall tillämpliga eller åtminstone icke behöfde af Rikets Ständer iakttagas, hafva ofvannämnde motionärer ansett, att Sekreteraren Nathorsts pension borde bestämmas med hufvudsakligt afseende på hans stora förtjenster om jordbruksnäringen och det utmärkta sätt, hvarpå han, till gagn för hela landet, utöfvat sin befattning såsom Landtbruks-akademiens Sekreterare.
I betraktande häraf, och då dertill komme, att Nathorst under större delen af sin tjenstgöringstid varit i åtnjutande af en så knapp aflöning, att den svårligen kunnat vara tillräcklig för honom personligen, ännu mindre för underhållet och uppfostran af en talrik familj, och att han således under sitt sträfvande att gagna fäderneslandet och det allmänna, långt ifrån att kunna göra några besparingar för framtiden, måst till fyllande af de dagliga behofven i ej ringa grad anlita sina enskilda, ingalunda betydliga tillgångar, hafva motionärerne hemställt, det Rikets
Ständer måtte bestämma ifrågavarande pension i enlighet med det af Landtbruks-akademien i underdånighet afgifna förslag. 40 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152, Erkännande Sekreteraren Natliorsts oaflåtliga och berömvärda sträfvanden för det Svenska jordbrukets utbildning, anser äfven Utskottet billigheten påkalla, att han, ehuru icke till pension berättigad, må genom ett lämpligt understöd af Rikets Ständer sättas i tillfälle att, när aftagande hälsa och krafter ej längre medgifva honom att fortfara med sin befattning såsom Landtbruks-akademiens Sekreterare, kunna derifrån afgå; men, beträffande beloppet, af ifrågavarande pensions-understöd, har Utskottet, då Kongl. Maj:t ansett enahanda beräkningsgrund, som är gällande för pensionering af Statens cmbets- och tjenstemän, höra härvid tillämpas, icke funnit skäl att i förevarande fall tillstyrka undantag från hvad sålunda är i allmänhet stadgadt; i följd hvaraf Utskottet hemställer, det Rikets Ständer måtte förklara Sekreteraren Nathorst berättigad att, vid afgång från sin befattning såsom Landtbruksakademiens Sekreterare, på allmänna Indragnings-staten under sin återstående lifstid uppbära en årlig pension af 3,600 R:dr. 42:o.
Till beredande af ersättning från och med år 1861 åt tretton särskilda Länsmän inom riket, i den mån desse, utan förhöjning i nuvarande lön på stat, efter nämnde tid vid sina tjenster qvarstå, för den minskning i de af dem förut innehafda kontanta löneinkomster, hvilken äfven efter sednast fastställda lönereglering egde rum och uppstått i följd af den i och för 1855 års lönereglering verkställda nya uppskattningen af Länsmansboställena, hvarigenom bland löneförmånerna ingått högre boställs-afkastning än efter äldre stater beräknats, emot det att förut åtnjutna kontanta lönebelopp i större eller mindre mån försvunnit, har Kongl. Mnj:t begärt, att på allmänna Indragnings-staten måtte anvisas en summa, motsvarande hvad, enligt af Kammar-kollegium och Stats-kontoret verkställd utredning, kunde komma att i ofvanberörda afseende för hvarje år erfordras, eller 1,222 Ridr 72 öre; — och som Utskottet, efter erhållen del af de till denna fråga hörande handlingar, i afseende å det uppgifna ersättningsbeloppet icke funnit något att erinra, tillstyrker Utskottet, att denna nådiga framställning måtte af Rikets Ständer bifallas. 43:o. Sedan Kongl.
Stats-kontoret uti skrifvelse den 11 Oktober nästlidet år i underdånighet anmält, att den hy reser sättning, som till Hernösands stads Borgerskap för Landshöfdinge-residenshuset derstädes med 800 R:dr R:mt årligen från längre tid tillbaka utgått och varit å Riks-statens sjette Hufvudtitel, under rubriken: ”Landt-staterne i Länen”, särskildt upptagen, deremot vid sednaste statsreglering, då särskilda medel anslogos för residenshusets inlösande till Kronan, icke kommit att å staten uppföras; och då, enligt hvad hos Kongl. Majit redan tillförene anmäldt blifvit, Hernösands Borgerskap icke antagit de vid lösesummans beviljande fästade vilkor samt residenshuset således hittills icke kunde inköpas, har Kongl. Majit föreslagit Rikets Ständer, det omförmälde hyresersättning, som följaktligen måste fortfarande erläggas, måtte få på allmänna Indragnings-staten uppföras att utgå intilldess Landsköfdinge-residenshus i Hernösand blefve för Statens räkning inköpt eller nybygdt.
Då Rikets Ständer icke allenast vid förra riksdagen beviljat, bland annat, ett anslag å 54,650
Ridr för det ifrågaställda nya Landtstats-embetshuset i Hernösand, Stats-Utskottets Utlåtande N-.o 152.
41 sand, utan ock vid innevarande riksmöte, med bifall till Stats-Utskottets yttrande i 16:dc punkten af Utlåtandet N:o 94, anvisat ett från 10,000 till 40,000
R:dr förhöj dt belopp till inlösen al det gamla Landtstats-embetshuset derstädes, kan det väl antagas, att hinder ej vidare skall möta för omförmälda byggnadsföretag; men då detsamma emellertid icke lärer kunna fullbordas under nuvarande statsreglerings-period, och, intill dess sådant skett, ofvanberörde hyres-ersättning torde fortfarande böra utgå, finner Utskottet sig böra tillstyrka, att, på sätt Kongl. Ma:jt föreslagit, 800 R:dr må för sagde ändamål på allmänna Indragnings-staten upptöras. 44:o.
I betraktande af Landshöfdingen i Gefleborgs län Lars Magnus Lagerheims långvariga tjenstetid både som militär och civil embetsman, har Kongl. Maj:t behagat föreslå, att hans, med åtta till största delen oförsörjda barn, i särdeles tryckande omständigheter stadda enka, Anna Sofia Paulina Wahlfelt, måtte på allmänna Indragnings-staten tilläggas en pension af 1,000 R:dr om året; — till hvilken nådiga framställning
Utskottet funnit sig böra tillstyrka Rikets Ständers bifall. 45:o.
Jemte erinran, hurusom Rikets år 1850—1851 församlade Ständer beviljade aflidne Landshöfdingen i Elfsborgs län, Paid Sandelhjelms cfterlemnade enka, Eru Sofia Dorothea Sandelhjelm, född Zetterman, en årlig pension å allmänna Indragnings-staten till belopp af 250 R:dr banko, har, uti en hos Borgare-Ståndet väckt motion, Herr G. G.
Fridstedt anfört, att då Landshöfding Sandelhjelm i 56 års tid tjenat Staten och derunder städse ådagalagt utmärkta embetsmannaförtjenstcr; och då han, ehuru berättigad att vid 65 års ålder undfå afsked och dervid komma i åtnjutande af årlig pension å 3,000 R:dr banko, det oaktadt, fortfarande bibehållit sitt embete ytterligare 10 år, hvarigenom en summa af tillhopa 30,000 R:dr samma mynt blifvit Stats-verket besparad, hans efterlcmnade
Enka syntes höra hugnas med något större understöd, helst hon vore till åren kommen och af svag helsa samt derjemte i sin fattiga och hjelplösa belägenhet hade en o försörjd dotter att omhulda; — och har Motionären i anledning häraf hemställt, att pen sionen för Enkefru Sandelhjelm måtte från dess nuvarande ringa belopp, hvilket vore otillräckligt för tillfredsställandet af till och med de aldra oundgängligaste lefnadsbehofven, med 225 R:dr förhöjas, så att densamma komme att utgöra 600 R:dr Runt.
Då de af motionären till stöd för denna framställning åberopade och Utskottet delgifna handlingar utvisa, att Landshöfdingen Sandelhjelms efterlemnade enka och oförsörjda dotter sakna egna tillgångar för sin bergning, har Utskottet mod afseende derå att i många andra fäll större pensionsbelopp blifvit enkor efter högre embetsman tillerkända, ansett sig böra tillstyrka, att den på allmänna Indragnings-staten för Landshöfdingen Sandelhjelms Enka, Sofia Dorothea Zetterman, uppförda pension å 375 Riksdaler, må till 600 R:dr förhöjas. 46:o.
Enligt hvad Kongl. Maj:t, genom en till Rikets Ständer den 24 näst lidne Eehruari aflåten skrifvelse (N:o 97), behagat meddela, hade uti en af Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens län till Kongl. Maj:t i underdånighet in llih. till P. St.