Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ej må rösträtt ulöfvas annorstädes, än der den eges. § 5.
Ej må någon vid samma val rösta, både efter 4 och 5 mom. af § 1.
Eljest må man vid samma val, der det efter 4 § ske må, enligt flera momen ter af § 1 afgifva de röster, § 2 säger. § 6.
Ej må rösträtt utöfvas af den, som i:o) står under förmyndare; eller 2:o) sedan hans egendom till borgenärernes förnöjande afträdd är och beslut om offentlig stämnings utfärdande fattadt, ej gitter lagligen visa, det han från sin vid egendoms-afträdelsen varande skuld är fri; eller 3:o) eger medborgarerätt i fremmande land; eller 4:o) står i fremmande makts tjenst. 54 Konstitulions-Utsliottets Memorial, N:o 12.
Nu har man stått i förhållande, som 3 eller 4 momentet säger, utöfve då ej rösträtt förr, än han, sedan det förhållande upphörde, tre år i riket bott och skatt— skrifven varit.
Lag, som sist sagd är, vare ock för dem, som ur riket afvikit, men återkommit. § 7.
Rösträtt är för alltid förverkad af den, som enligt laga kraft egande dom, är förvunnen till nesligt brott eller till köp eller salu af röster för val, som i denna lag omtalas, eller ock förklarad ovärdig föra andras talan inför rätta, eller att i rikets tjenst nyttjas. § 8.
Valbar till riksdagsman är hvar och en, som i det eller de län, eller den stad, valdistriktet tillhör, rösträtt eger och utöfva må, bekänner sig till evangelisk-lutherska eller reformerta läran, samt fyllt tjugufem år; dock ej förmyndare för omyndig Konung, ej ledamot i den interims-styrelse, som i Regeringsformens 39, 40, 41 och 42 §§ omtalas; ej heller krigsman, som under krig är i rikets tjenst kommenderad. § 9.
Till Riksförsamlingen välje Rikets Ständer trettiofem riksdagsmän, efter fördelningslängd, som vallagen bifogas.
Stockholms stad vare ett distrikt; dess riksdagsmän skola genom elektorer utses.
1 öfriga städer välje de röstegande direkt på riksdagsmän för distriktet. § 10.
Till Riksförsamlingen välje landsbygden i riket, till hvilken ock räknas köpingar, etthundra. sextiofem riksdagsmän, efter fördelningslängden. § 11.
Hvarje läns landsbygd varde delad i så många valdistrikter, som talet på dess riksdagsmän är satt till.
Om den delning förordne länets pröfnings kominitté.
Hvart valdistrikt välje en riksdagsman. § 12.
Sedan riksdagsmännen låtit sina fullmakter granska, skola de sammanträda och fördela sig i tvenne afdelningar, den ena utgörande tre och den andra två femtedelar af hela det fastställda antalet.
Den förra afdelningen kallas Första Kammaren; den sednare Andra Kam maren.
Denna fördelning sker på det sätt, att städernas riksdagsmän för sig och landsbygdens för sig välja inom sig först en femtedel af hvarderas antal till Andra Kammaren samt derefter den andra femtedelen.
De öfriga utgöra Första Kammareu.
Hvarje Kammare håller sina sammankomster serskildt och eger, hvar för sig samt inom sig, att för månad välja sin talman och vice talman. § 13.
Hvarje allmän fråga eller lagförslag skall först väckas i Första Kammaren, skriftligen af någon dess eller Andra Kammarens ledamot, af Utskott eller ock af Konungen genom Statsrådsledamot.
Konslitutions-Utskottels Memorial, N:o 12. 55 Sedan utlåtande blifvit af Utskott deröfver meddeladt, beslute derom Första Kammaren, med eller utan förändringar.
Hvad Första Kammaren sålunda beslutat sändes till Andra Kammaren.
Förenar sig Andra Kammaren i beslutet, vare det Riksförsamlingens beslut.
Uppstå hos Andra Kammaren betänkligheter att antaga Första Kammarens beslut, återsändes det och meddele Kammaren de skäl, som hindra dess antagande i sin helhet eller till någon viss del.
Första Kammaren eger då antingen att låta dervid bero, eller att, med eller utan förändring, åter öfverlemna beslutet till Andra Kammaren.
Då förslaget för andra gången blifvit i Andra Kammaren föredraget, men derifrån med afslag återsändt, träde hela Riksförsamlingen tillsamman och beslute.
Till det beslut erfordras i fråga om grundlags- eller annan lags stiftande, förändrande eller uppbäfvande, två tredjedelar af rösternas hela antal.
I öfriga frå gor gälle enkel pluralitet.
Emellan hvarje sådan Kamrarnes och Riksförsamlingens öfverläggning må alltid minst tre dagar förflyta. § 14.
Annan omröstning må ske öppet efter upprop.
Har öppen omröstning fallit så ut, att frågan genom likhet i röstetal är oafgjord, vare ogild; sluten omröstning blifve då företagen, hvarvid, innan sedlarne öppnas, en af dem undantages och förseglas, och befinnes röstetalet lika, skall den öppnas och inräknas; eljest förstöres den.
Dessa äro de hufvudgrunder, hvarpå i min tanka Representationens sambildning borde hvila.
Om de af något bland Riksstånden skulle, såsom dess gemensamma tankar, antagas, får jag, i allt hvad ett derpå grundadt nytt lagförslags utarbetande angår, för de delar, som icke i och genom dessa grunder förändras, vördsamt åberopa det af mig vid 1843 års riksdag afgifna förslag, som af Rondeståndet i plenum den 12 Mars sistnämnde år förklarades vara Bondeståndets gemensamma tankar, och som finnes intaget vid Konstitutions-utskottets memorial N:o 36 (se 3 bandet af Bihang till Riksståndens protokoller vid riksdagen 1844— 1845), der äfven den föreslagna fördelningslängden finnes intagen.
Jag anhåller, att denna min reservation må Utskottets utlåtande öfver Kongl. Maj:ts nådiga förslag till ny Riksdagsordning m. m. åtfölja.» 56 Konstitution s-Ulskottets Memorial, N:o 12. 4:0 Herr Biskopen Nibelius ville halva antecknadt, att herr Biskopen, sorn för angelägna embetsgöromål varit bortrest de dagar, då ofvanstående betänkande beslöts, alitsa icke varit i tillfälle alt uti detsamma taga del.
Herr Sundler ville likaledes hafva anmäldt, att han, frånvarande på grund af laga förfall, icke heller deltagit uti öfverläggningarne och besluten rörande detta ärende STOCKHOLM, tryckt hos joh. b b c k i» an, 1848.
Konslilutions-Utskottets Memorial, N:o 13. 1 N:o 15.
Ank. till Exp. Utsk. d. 2G Maj, kl. Ii f. m.
Memorial till Rikets Stander, med förslag till voteringsproposition, i anledning af Riksståndens olika beslut i afseende å Memorialet N:o 5, rörande ett tillagg till 72 § Rege ringsformen.
Sedan, på sätt Konstitutions-utskottets memorial N:o 8 tillkännagifver, trenne riksstånd till grundlagsenlig behandling antagit, men hedervärda Bondeståndet deremot ogillat det uti memorialet N:o 5 af Konstitutions-utskottet föreslagna till lägg till 72 § Regeringsformen, och Utskottet derefter, i kraft af 56 g Regeringsformen, till Bondeståndet hemställt, huruvida icke
Ståndet ville uti frågan foga sig efter medstånden, har Bondeståndet, genom protokollsutdrag af den 15 dennes, meddelat, det ståndet »vidblefve sitt förut i ämnet fattade beslut».
Detta beslut lyder: »att det föreslagna stadgandet, såsom redan intaget uti lagstiftningen angående Rikets Ständers bank, icke borde i Grundlagen inrymmas».
I anledning häraf, och då till följd af 56 och 81 §§ Regeringsformen, jemförde med 1 mom.
29 § Riksdagsordningen samt den praxis vid tillämpningen af dessa §§, hvilken af Riksstånden vid föregående riksdagar blifvit iakttagen, ett af Konstitutions-utskottet framlagdt, af trenne stånd godkändt, men af ett stånd ogilladt förslag, bör till omröstning i Förstärkt Konstitutions-utskott öfverlemnas, får Utskottet härigenom för en sådan omröstning vördsamt föreslå följande voteringsproposition: »Den, som vill, att Konstitutions-utskottets uti memorialet N:o 5 afgifna förslag till ett tillägg till 72 g Regeringsformen, i följd hvaraf denna § skulle erhålla följande lydelse: »Riksens Ständers Bank — — — göras kunna.
Ständer allena ega rätt att genom banken utgifva sedlar, som för mynt i riket må erkännas.
Dessa sedlar skola vid anfordran, efter deras lydelse, af hanken med silfver inlösas». skall blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, röste Ja; den, det ej vill, röste Nej.
Nej, anses det föreslagna tillägget icke böra i Grundlagen inrymmas.
Prot. 1847 och 1848. 3 Sami. 9 haft. 1 o Konstitutions-Utskotlcts Memorial, N:o 14.
Reservation af Herr Biskop Holmström, som yttrade, det han vidhöll sin vid föregående riksdagar uttalade åsigt om rätta förståndet af 36 § Regeringsformen, i hvad den rörer föremål för omröstning i Förstärkt Konstitutions-utskott.
Af ordalydelsen, att slik omröstning skall ega rum endast i det fall, att ståndens tankar äro »i någon eller några delar» från hvarandra skiljaktige, samt att genom förrättad omröstning ett fullständigt utlåtande skall beredas att hvila till nästföljande riksdag, syntes det Biskopen vara klart, att omröstning icke borde ega rum derom, huruvida ett förslag skall hvila eller icke hvila.
Åberopande
Biskopen ytterligare Konstitutions-utskottets memorialer N:ris 51 och 55 vid sisth riksdag.
Uti denna reservation instämde Herr Tersmeden N., Biskoparne Nibelius och Hallström samt Doctor Broman. * i N:o 14.
Ant. till Expd Utsk. d 3 Juni, kl. 1 e. m.
Memorial lill Rikets Stander, med förslag till ändring i 2 — 5 mom. 14 och 22 §§ Riksdag s-ordning en, rörande representationsrdttigheten för Fahlu Bergslag.
I anseende till llerfaldiga olägenheter, som uppkommit i följd deraf, att, enligt 2 och 5 mom.
14 § Riksdagsordningen, valbarheten till riksdagsfullmägtig för Fahlu Bergslag är inskränkt till de fjerdepartsegare, hvilka derstädes minst tre år före den dag, hvartill riksdagen är pålvst, varit brukande bergsmän, väcktes redan vid den år 1840 ingångna riksdag, till upphäfvande af denna inskränkning, på anförda skäl, ett förslag, hvilket likväl icke tillstyrktes af Konstitutionsutskottet; hvarföre nytt förslag, rörande samma fråga, lill Konstitutions-utskottet vid sistförlidne riksdag inlemnades och af detsamma då till Rikets Ständers ytterligare pröfning insändes, såsom dess memorial N:o 28 för samma riksmöte närmare utreder.
Men som detta förslag, vid dess slutliga behandling å innevarande riksdag, genom ett Stånds afslag, förföll, har frågan nu ånyo blifvit till grundlagsenlig behandling hos Konstitutions-utskottet i vederbörlig ordning initierad, med förslag, åsyftande valbarhetens utsträckning till fjerdepartsegare i allmänhet, och fullmagtens utfärdande af magistraten i Fahlun.
Hvad den första punkten vidkommer, torde orsaken till den nu i grundla - Konstilutions-Utsliotlets Memorial, N:o 14. 3 garne stadgade inskränkning af valbarheten till de fjerdepartsegare, som äro brukande bergsmän, rätteligen böra sökas uti det ännu i början af detta århundrade allmänna förhållandet med grufvehushållningen i Fahlu bergslag.
Då voro i sjelfva verket ännu de Heste fjerdepartsegare äfven brukande bergsmän, och, enligt gällande förordningar, derjemte berättigade att, framför andra, inlösa alla fjerdeparter, som gingo i köp.
Numera har deremot, äfven här, ett annat förhållande småningom uppkommit.
De verkligen brukande bergsmännens antal har, under tidens lopp, betydligen minskats, och af de 1,200 Ijerdeparter, uti hvilka Fahlu grufva är fördelad, tillhörde år 1844, enligt hvad upplyst är, icke fullt 200, eller en sjettedel, verkliga brukande bergsmän, hvilkas antal nyssnämnde tid utgjorde endast fjorton, då deremot de öfriga delarne egdes af andra personer, af hvilka brukande bergsmän, i egenskap af arrendatorer, dem öfvertagit.
Dessutom visar sig en förändring i nämnda hushållning äfven deruti, att fråga är väckt och under beredning om införande af sambruk för alla fjerdepartsegare, hvilka derjemte gemensamt drifva flere, med deras fjerdeparter sammanhängande, betydliga jernverk.
I betraktande häraf synes den föreslagna utsträckningen af valbarheten till fjerdepartsegare i allmänhet så mycket mer förtjena att komma under öfvervägande, som derigenom alla de, hvilka numera uti Fahlu grufva ega enahanda rätt och intresse, som förut företrädesvis innehades af brukande bergsmän, blefve, äfven vidkommande ifrågavarande omständighet, försatte på samma ståndpunkt af rättvis jemnlikhet, hvarpå de allaredan uti andra afseenden, lika med de brukande bergsmännen, befinna sig.
Dock, som det är serdeles vigtigt och i öfrigt äfven öfverensstämmande med principen i nu gällande grundlagar, att man, för att vara valbar, bör vara bosatt inom det samfund, som utöfvar valrätt, anser Utskottet fjerdepartsegare böra, för att kunna väljas, vara inom länet bosatt.
Den andra punkten, eller om fullmagten, finner Utskottet likaledes förtjena att tillstyrkas, sålunda att fullmagten borde af magistraten i Fahlun utfärdas.
Tredjq mom.
14 § Riksdagsordningen föreskrifver redan nu, att äfven valet borde förrättas inför nämnde magistrat, och torde det egentligen böra tillskrifvas den tvetydighet, som uppkommer vid jemförelsen af berörde morn. med det femte och 22 § Riksdagsordningen, rörande grufverättens åtgärder vid bergsmans inskrifning och riksdagsfullmagts underskrifvande, att valet blifvit inför sistnämnde rätt verkstäldt.
Ett af Rikets Ständer till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning öfverlemnadt förslag finnes ock redan, tillstyrkande grufverättens afskaffande, och deraf uppkom-mer alltså ytterligare ett skäl för nu motiverade förändring, på det för nyssberörda förslags ändamålsenliga afgörande något från Grundlagarne kommande, iormelt, hinder ej måtte möta.
4 Konstitutions-Utslcotlets Memorial, N:o 14.
Utskottet har, i sammanhang härmed, ansett sid böra företaga en mera systematisk uppställning af stadgandena i 14 §.
Riksdags-ordningen på samma grunder, som föregående Riksdags Konstitutions-utskott uti dess memorial N:o 28 uppgifvit, och får alltså till grundlagsenlig behandling hos Rikets Ständer vördsamt föreslå följande lydelse af:
Riksdagsordningen § 14. l:o Hufvudstaden Stockholm — — — — — — — årliga utskylder. 2:o
De öfriga rikets städer ege jemväl att sända fullmägtige af stadens borgare eller magistratspersoner.
Götheborg sände tre egna fullmägtige: städerne af första klassen, hvardera två: de af andra klassen, med rätt att ställa två, hvardera minst en: och städerne af tredje klassen hvardera en fullmägtig.
Städerna af de öfriga klasserna ega att sända hvardera en fullmäktig, dock med rättighet att förena sig, två högst tre, om en person, hvilken likväl måste vara till riksdagsman vald för en af dessa städer, der han sjelf magistratsperson eller borgare är.
Riksdagsfullmägtig för stad af tredje klassen må jemväl kunna tillika emottaga fullmakt för en annan stad af lägre klass. 3:o Valen skola ske inför magistraten efter det å hvarje ort hittills öfli— ga valsätt, deruti likväl ändring kan ega rum, enär antingen någon stads samtlige valberättigade invånare, eiler ock en eller flere klasser bland dem, hos Konungen anhålla om fastställande af ny valordning för staden, och Konungen, efter vederbörandes hörande, finner skäl att dertill samtycka.
Då valen förrättas af borgerskapet samfäldt och icke af elektorer, beräknas rösterna efter hvad hvar och en af de väljande till staden skattar.
Annorlunda, än genom ordentlig omröstning med slutna sedlar af borgerskapet eller af dess utsedde elektorer, må riksdagsfullmägtig icke kallas. 4:o Ingen må för städerna till riksdagsman utses, som icke, minst tre år före den dag, hvartill riksdagen blifvit pålyst, varit magistratsperson eller borgare i staden; och beräknas denna tid från tjenste- eller borgare-edens afläggande.
Fjerdepartsegare i Fahlu bergslag ega att inom sig till riksdagsman i Borgareståndet utse en fullmägtig, som icke till annat
Riksstånd hörer och ej någon beställning i rikets tjenst innehafver.
Valet verkställes på öfligt sätt inför magistraten i Fahlun, och rösterna beräknas efter fjerdeparts grufvedelarne.
Ingen vare härvid valbar, som icke i nämnde bergslag varit fjerdepartsegare minst tre år före den dag, hvartill riksdagen blifvit pålyst, och är inom länet bosatt. 6: o Konstitulions-Utskottets Memorial, iV:o 14. «:o Utom
Fahlu bergslag — efterrättelse uppläsas. § 22.
Fullmagterna böra — — — — grundlagar.
Fullmagterne underskrifvas: — — — — Borgareståndets, för städerna, af magistraten och äldste, och för Fahlu bergslag samt bergsbruken af valförrättande magistraten inom hvarje distrikt; — — — — utlemna.
Utskottet får i afseende härå likväl tillägga, att, derest, i följd af den äfvenledes nu under behandling varande frågan om nationalrepresentationens ombildning, Riksdagsordningen komme att undergå sådan förändring, hvarigenom stadganderne i 2—5 mom. af 14 j§. skulle försvinna, detta förslag följaktligen jemväl förfaller.
Stockholm den 50 Maj 1848.
Emot Utskottets beslut att föreslå valbarhetens utsträckande endast till de Ijerdepartsegare, som äro bosatte inom Stora Kopparbergs
Län, reserverade sig Herr Carlheim Gyllenskold. -O nili. lill II.
SL Prot. 1847 och 1848. 3 Sami. 9 haft. STOCKHOLM, tryckt itos .ion. beckman, 1848.
Konstilutiom-Utskottets Memorial, N:o 15.
Ankom, till Exp. Utsk. d. 9 Juni, kl. 1 e. m.
Memorial till Rikets Ständer, om ändring af 52 § R.
F. och 24 § R. O., angående tillförordnandet af Ronde-ståndets Sekreterare.
Uti en till Konstitutions-Utskottet inlemnad skrift har riksdagsfullmäktigen Johan Johansson från Orebro län vackt förslag om sådan ändring af 52 <§ R.
F. och 24 § R. O., hvarigenom
Ronde-ståndet blefve berättigadt att framdeles sjelft välja och utse sin sekreterare vid riksdagarna, och såsom hufvudskål för sitt förslag anfört billigheten och rättvisan af sådan förändring uli ett förhållande, i följd af hvilket Bonde-ståndet nu ensamt bland Riks-stånden är, uti berörde afseende, i saknad af en rättighet, som alltid varit de öfriga medgifven, ehuru Ståndet, beträffande åtskilliga andra vida vigtigare rättigheter, hvilka detsamma fordom ej delade med medstånden, blifvit under tidernas lopp med dessa stäldt uti fullkomlig jemnlikhet
Det uti nu gällande grundlag förekommande stadgande, att Bonde-ståndets sekreterare utses af Konungen, leder sitt upphof från ståndsförfattningens organisation under sextonde och början af sjuttonde seklet, då det genom formlig lag uti Riksdagsordningen af år 1617 fastställdes.
Motiverna för detsamma böra alltså företrädesvis sökas uti de förhållanden, hvari Bonde-ståndet ännu den tiden befann sig i fråga om mogen sakkunskap och säker kännedom om riksdagsärendenas behandling.
Betraktad i sig sjelf kunde denna kunskap då icke vara så utbildad som nu, och jemförd med de andra Ståndens ej antagas vara jemngod med den, de egde.
Då det derföre i Riksdags-ordningen af år 1617 säges, att, »på det allting desto hemligare och riktigare må tillgå, vill Kongl. Maj:t tillordna allmogen edsvorna skrifvare, som deras röster upptaga och ställa deras svar», var detta uti tidsförhållandena så mycket mer grundadt, som det ock dessutom väl öfverensstämde med det under samma tider så vanliga syndikats-väsendet inom korporationernas och stadskommunernas styrelse.
Enligt lagarne för det statsskick, hvari riket inträdde efter 1719, var det »talmännen af alla fyra stånden», som egde utse Bonde-ståndets sekreterare, dock med den uti 1720 års R.
F. och 1723 års R. 0. gjorda modifikation, att »ingen sekreterare mot hela Bonde-ståndets vilja skulle dem påtvingas».
Till sekreterare hos Ridderskapet och Adeln bestämdes derjemte, af samma RiksdagsBih. lill II.
Prol. 1847 och 184S- 3 Sami. 10 haft. 1 2 Konstitutions-Ut s k o Hels Memorial, N:o 15. ordning, riddarhus-sekreteraren, i Preste-ståndet »Notarius Consistorii», och i Borgare-ståndet »Stockholms stads sekreterare eller notarie, eller den ståndet kunde komma öfverens om», hvarutom för valbarhet till sekreterare i Bonde-ståndet redan då samma egenskaper fastställdes som vilkor, hvilka nu gällande Riksdagsordning derefter upptagit.
Uti principen för dessa bestämningar vid tillsättandet af ståndens sekreterare låg således, i sjelfva verket, en större jemnlikhet i detta hänseende mellan stånden uttalad, än dessförinnan och sedermera, då, efter år 1772, Riksdags-ordningen af år 1617 åter i de liesta delar antogs till efterlefnad, och, hvad ifrågavarande ärende vidkommer, öfvergick i den Riksdags-ordning, som nu gäller.
De skyldigheter, som, utom hvad protokollet och kansli-göromålen i allmänhet angår, nu serskildt åligga Bonde-ståndets sekreterare, äro: att biträda ståndets talman vid målens behandlande: att göra bestämda påminnelser, der något mot grundlagarna stridande skulle inom ståndet försökas: och att ej till protokollet föra, eller föra låta, än mindre till expedierande befordra, eller befordra låta något, som mot gällande Grundlag stridande är.
Dock, om härvid tages i öfvervägande, att mot Grundlagarne stridande beslut lika litet hos Bonde-ståndet, som hos de andra Stånden, böra befaras, så synes, som skulle det uti ofvannämnda, Bonde-ståndets sekreterare ålagda, skyldigheter uttalade ändamål med det serskildta sättet för hans tillförordnande icke nu mera vara af den magtpåliggande natur, att det ej kunde frångås, och Bonde-ståndet, hvilket, genom besluten af år 1800 och 1809, äfven i afseende ä Riksbankens förvaltning, inträdt uti lika förhållande med de andra Riksstånden, berättigas, att ock uti ifrågavarande omständighet få åtnjuta samma rätt, som de sednare.
Då, under förutsättning, att denna åsigt blefve af Rikets Ständer godkänd, häraf skulle följa, att hvarken några serskilda egenskaper, eller någon embetsed, för Bonde-ståndets sekreterare mer än lör sekreterarne uti de andra Stånden behöfde uti Grundlagarne bestämmas, får Utskottet, på nu anförda skäl, hos Rikets Ständer vördsamt föreslå till grundlagsenlig behandling följande, förändrade lydelse af 32 § R.
F. och 24 § R. O. Regeringsformen, § 82.
Landtmarskalk och talmän för Borgare- och Bonde-stånden utuämne Konungen.
Ärkebiskop vare alltid talman för Preste-ståndet. Konstifutions-Utskottets Memorial, N:o 15. 3 Riksdagsordningen, § 24.
Stånd skall vara en sekreterare, som der förer protokollen och ansvarar för vården af ingifna handlingar, hos Ridderskapet och Adeln, riddarhus-sekreteraren, ock hos Preste-, Borgare- och Bondestånden de personer, hvarom de sjelfve öfverenskomma.
Hvarje sekreterare tillhör, att — — — — — — — underskrifva.
Så väl Ståndens, som — — — — — — — Plena, hvilka derom förordna.
Likväl skulle det förslag till ombildning af uational-representationen, hvarom Utskottet i dess memorial N:o 12 afgifvit betänkande, å nästa riksdag blifva godkändt, kommer, i följd deraf, detta förslag att förfalla.
UU| fvill uilMu. lid uOUTi." dU06ii^ Joffl COO& flOSBfl Cjlif Reserv alton.
Af herr biskopen Holmström: »För min del har jag icke ansett mig höra understödja motionen om upphäfvande af Konungens rätt att utnämna sekreterare i Bonde-ståndet, förnämligast af det skäl, att densamma innebär en inskränkning af Konungamaktens i Grundlag stadgade och, utan förnärmande af det hederv. ståndets rätt förstådda interesse och välförtjenta anseende, länge utöfvade prerogativ.
Annat vore förhållandet, om Bonde-ståndet genom serskild underdånig petition utverkat en Kongl, proposition om denna Grundlags-förändring.
Hvad saken för öfrigt angår, synes det mig ock kunna ifrågasättas, om icke det må vara snarare en fördel, än en olägenhet för Bonde-ståndet att vid riksdagens början få emottaga en af Konungen välbepröfvad och enligt
Grundlagens fordringar dertill väl qvalificerad sekreterare, heldre äh att ståndet genast vid hitkomsten från skiljda landsorter skulle underkastas äfventyret af ett val på måfå, mellan, troligtvis, många okända, ofta kanske inkompetente, men af något parti-intresse framhållne, sökande.
Ehuru förhållandet i de öfriga stånden kan vara något olika, skulle det måhända äfven för dem varit en förmån, om den ifrågavarande utnämningsrätten hos dem äfven varit i Grundlag åt Konungen förbehållen.
I allt fall synes mig i närvarande tidepunkt, då frågan om upphörandet af all stånds-representation hunnit så långt i utveckling, som vid denna riksdag, hela detta förslag, såsom ingalunda »högst nödigt», gerna kunnat hafva och bordt förfalla.«
Uti denna reservation instämde friherre Paykull och herr Garlheim Gyllensköld. 4 Konslitutions-Ulskollels Memorial, N:o 16.
Memorial till Rikets Stander, med förslag till förändringar i 53, 69, 70, 71 §,§ R.
F. och 31 § R. O., angående åtskilliga Bevillnings- Utskottets åligganden.
En bland orsakerna till den långsamma gång, riksdagsärendenas behandling är underkastad och hvaröfver klagan allmänt förspörjes, är utan tvifvel att finna i det föreskrifna arbetssättet, och bland de deraf härflytande, till onyttig tidsförlust ledande, olägenheter, förtjena isynnerhet äfven följande förhållanden en noggrannare uppmärksamhet.