Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den starka tillväxten af folkmängden, som nu, ehuru hälften »af ön består af sä kallade Allvaren eller till odling odugliga betesmarker, uppgår »till omkring 3,000 menniskor på hvarje qvadratmil, har nödgat till uppodling af »nästan all dertill tjenlig jord och, då den omförmälda löfskogen i allmänhet växt i »god och bördig jordmån, så blef den ilppoffrad för att utvidga åkerjorden.
Endast »en och annan herreman, boställs-innehafvare eller mera omtänksam jordägare har »bibehållit några tunnland med löfskog beväxt jord, men de flesta hemmans-inne»hafvare hafva icke ens så mycket skog, som erfordras till vedbränsle.
Kronosko»garne i medlersta delen af ön hafva, indelade i smärre lotter, blifvit under skatte»mannarätt försålde, hvarefter skogen nästan totalt nedhuggits.
Den enda skog af »någon betydenhet, som numera finnes på Oland, är Böda kronopark, som upptager »omkring Tio Tusen tunnland af Böda socken.
Men äfven denna skog har, genom »åverkningar och dålig hushållning under förflutna tider, blifvit mycket medtagen, så »atl den nu innehåller nästan endast ungskog.
Den är indelad lill trakthuggning »och har, sedan nödige medel anslagits till Jägeripersonalens förstärkning, nyligen »blifvit ställd under en väl ordnad, nitisk och omsorgsfull vård, genom hvars fort»farande man kan hafva grundad förhoppning, att denna kronopark skall i en framtid »komma att blifva både särdeles gagnelig för det skoglösa landet och inkomstgifvande »för Statsverket.
Majit har äfven i nåder bifallit, att de hemman, som ligga »utmed eller inom parkens yttre rågångar och nu genom sitt läge betydligt försvåra »kronoskogens bevakning, må med skogsplanteringskassans medel småningom inköpas, »för att med parken förenas, hvarmed en god början redan är gjord.» »Länets fasta land har fordom varit mycket skogrikt och har ännu dess eget »behof öfverstigande skogstillgångar.
Skogen utgöres förnämligast af furu och gran, »näst hvilka trädsorter björk och al äro de allmännaste, hvaremot eken nu före»kommer mera sparsamt.
Barrskogen är utbredd nästan i alla trakter af ifrågavarande »del utaf
Länet, med den skillnad likväl, att den lägre kuststräckan och de, i följd »af en bördigare jordmån, till odling företrädesvis använda slätterne hafva i allmänhet »endast smärre skogsparker, då skogen deremot är i stora sträckor spridd öfver de »inre och högre trakterna af Länet, såsom större delen af Norra Tjusts härad, Westra Berättelse öfver Calmar Län för åren 1851—1855. 5 34 »delen af Södra Tjusts och Tunaläns härader, hela Sefvedes, Aspelands och Hand»börds härader, samt vestra delarne af Norra och Södra Möre härader.
Oaktadt sko»garne i sednare tider blifvit betydligt uthuggne, dels för att fylla krafven af en »allt mer och mer stegrad export, och dels för att lemna rum åt årligen tilltagande »odlingar; så torde likväl utan öfverdrift kunna antagas, att af Länets fasta land mera »än halfva arealen ännu är beväxt med skog.
En stor del, om icke den största, af »denna skogsmark är af så bergig eller stenbunden art, att den 'icke gerna kan till »åker uppodlas, hvarföre också, om än den i sednare tider öfverklagade skogsförö»delsen skulle fortfara, detta Län likväl sannolikt icke komme att alldeles sakna skogs»trakter eller sådan mark, som, då den icke kan bära annat än skog, endast behof— »ver att, efter de större trädens borthuggande, vara under en viss tidrymd fredad, »för att åter lemna en ny afkastning af mogen skog.
Furuträdet i denna landsort »anses vara af en särdeles utmärkt beskaffenhet samt hårdare och mera hållbart, än »i de flesta af rikets öfrige delar.
Allt efter jordmånens olika art, behöfver det »100 till 150 år, för att uppnå fullkomlig storlek samt lemnar då ofta fyra till fem »sågstockar.
Största delen af den gröfre skogen sågas till enkla bräder, 1J tum tjocka »och 6 eller i Norra delen af Länet stundom 7 alnar långa.
Dernäst förekomma »allmänast plankor af tre, mera sällan två tums tjocklek, 7 alnars längd och vanligast »9 tums bredd.
De i Länet befintliga sågverk hafva i allmänhet klen vattehtillgång »och äro icke tillräcklige för aptering af det myckna virke, som utskeppas.
Fyrsäg»ning kommer derföre nästan aldrig i fråga, och en stor del af allmogens plankor, »en vara, som på sednare åren stigit nära dubbelt i pris, befmnes ofta vara hand »sågad eller till och med på ena sidan blott med yxa afjemnad.
Det är denna brist »lalliga aptering, som vållar, att plankor och bräder, synnerligast från södra och med»lersta delen af Länet, stå på den utländska marknaden i ett lägre pris, än det Norr»ländska, alltid fvrsågade virket, ehuru trädslaget i det sednare är af vida sämre be»skaffeuhet än i det förra.
Så förhåller det sig äfven med balkar och sparrar.
Till»huggningen deraf vårdslösas ända derhän, att endast en eller ett par alnar af den »större ändan hugges i fyrkant och det öfriga af trädet lemnäs nära rundt.
En icke ringa »del skog har under sednare åren i form af ved exporterats från Länets hamnar till »Stockholm samt Skåne och Danmark.
Äfvenså har man under sednare tiden börjat »att mera allmänt hugga sparrar och läkten, hvilkas höga pris i utlandet föranledt »högst betänkliga förödelser af ung och omogen skog inom Hera trakter af detta »Län.
Blott från Calmar Tullkammaredistrikt utskeppades under sistlidet år 28,000 »st. sparrar under åtta tum samt 13,000 tolf ter läkten, hvilken skeppning förut»sätter, blott under ett år och inom endast en viss trakt af Länet, en fällning af »174,000 mer och mindre späda och omogna träd.
För bedömande i öfrigt af den 35 »högt uppdrifna trädvaruexporten från detta Län, torde bora nämnas, att från Cal»mar distrikt utskeppades nästlidne år, utöm andra trädvaror, 175,000 tolfter enkla »bräder, 21,000 tolfter plankor och 28,000 st. balkar öfver 8 tum.
För några få »år sedan var allmänna priset på en tolft enkla 12-tums bräder 7 R:dr, men har »sedan uppgått till 10 å 12 R:dr, likasom priset å en tolft tre-tums plankor under »samma korta tidrymd stigit-från 10 å 12 R:dr till 16 å 18 R:dr, allt R:gs.
Förr »lönade det icke mödan att till afsalu förfärdiga plankor, bräder eller balkar af gran; »men under sednare åren har äfven granvirket blifvit begärligt i handeln för den ut»ländska skeppningen och betalas med pris, som med endast omkring 20 procent »understiger det för furuvirket gällande, hvadan skogsproducenten således nu erhåller »för sitt virke af gran i det hela högre betalning, än han för få år sedan undfick »för enahanda gods af furu.» »Hvad konsumtionen af skogseffekter inom landet angår, kari den, då man icke »tager i betraktande det obetydliga, som erfordras till husgeråd och hvarjehanda redaskap, hänföras under tre allmännare behof, nemligen af vedbränsle, gärdslefång och »husbyggnadsvirke.
Åtgången af ved ökas visserligen i bredd med folkmängden, men »en icke obetydlig minskning deraf torde redan hafva uppkommit och vidare uppstå, »dels genom inskränkningarne i bränvinsbränningen och dels genom ett ändamålsen»ligare inrättande af eldstäderna.
I de trakter, som ej hafva öfverflöd på skog, har »det stegrade saluvärdet deraf ledt till en bättre hushållning med' bränslet, och på »flera ställen använder man nu bränntorf, hvilket förr var nästan oerhördt inom detta »Län.
En betydlig mängd skog åtgår årligen till hägnadsvirke, dock nu måhända »något mindre, än fordom, emedan stengärdesgårdar börja att allmännare anläggas.
»De förändringar, som sannolikt förestå i lagstiftningen om hägnadsskyldigheten, komma »också otvifvelaktigt att minska åtgången af skog till gärdsle, åtminstone inom slätt»lands-trakterne.
Folkmängdens tillväxt i förening med stigande anspråk pä rymliga »och beqväma bostäder ökar konsumtionen af skog till husbyggnad.
Allmogens hus »finner man numera oftast byggda i två våningar med flera rum, än som dagligen be»gagnas, och dessa hus omgifvas icke sällan af smärre flygelbyggnader.
Någon minskning i »den betydliga skogsafverkning, som i och för bostäders byggande och iståndsättande »erfordras, är icke att förvänta, förr än man lär att allmännare inse och uppskatta »fördelarne af att bygga hus af sten eller murbruk.»
I den afdelning af mitt till nämnde komité afgifne betänkande, som afser besvarandet af de utaf komitéen uppställde frågor, har jag yttrat, bland annat, följande som här torde få i underdånighet åberopas: »Hvad jag yttrat angående skogarnes beskaffenhet i allmänhet inom denna del »af
Länet gäller äfven i afseende på de publika hemmanens skogar med den förän - 36 ”dring endast, som föranledes deraf, att skogsfällning till afsalu icke är å sådane hem”man i allmänhet lofgifven, hvarföre också torde kunna antagas, att skogen å boställen och utarrenderade kronohemman är något mera sparad, än å hemman, som ”ägas af enskilde.
Dock hafva odlingar och åverkningar äfven å de förra betydligen ”medtagit de fordom rikare skogstillgångarne.” ”Om skogsafverkningen fortfar i samma skala som hittills, så måste skogsbrist ”nödvändigt förr eller sednare uppstå i strandtrakterne af Norra Tjusts härad, i hela ”Södra Tjust, Misterhults socken af Tunaläns härad, hela Stranda samt Norra Möre ”och Södra Möre härader, hvilken skogsbrist likväl äfven i dessa trakter troligen icke ”skulle komma att sträcka sig längre än till byggnadsvirke, med fortfarande tillgång ”på nödigt gärdsle och vedbrand.
I de öfrige delarne af Länets fasta land finnas ”så betydliga sträckor af sådan jord, som, oduglig till odling, frambringar endast ”skog, att man der icke gerna kan befara någon egentlig skogsbrist, så vida icke ”prisen på skogseffekter skulle ännu mera stiga eller jernvägar underlätta de svårigheter, som nu förefinnas för nedforsling till kusten af sådane mindre värderika ”skogsprodukter, som det för närvarande icke lönar mödan att afverka och nedtrans”portera.
” ”Skogarne hafva synbarligen aftagit och detta särdeles under sista årtiondet.
”Orsaken härtill är förnämligast det, i jemnbredd med en ökad export, betydligt stegrade pris å de flesta trädvaror.” ”En bidragande orsak till det omnämnda förhållandet är äfven de jemnt fortgående ”odlingarne, hvilka tilltagit i samma mån, som prisen å säd, potates och bränvin un”der sednare åren stegrats.” ”Skogsförbrukningen för bergverkens behof är inom detta Län icke större, än ”att den, utan mehn för skogarnes bestånd, alltför väl kan fortfara, synnerligast i ”betraktande af de under sednare tider förbättrade och till skogsbesparing ledande ”methoder vid kolning och smide.
Deremot är det uppenbart, att Länets betydliga ”trädvaruexport, om den komme att fortfara och ännu mera, om den komme att i ”samma progression sorn hittills ökas, ovilkorligen mäste småningom leda till brist på ”sådan skog, som är duglig till balkar, timmer, plankor och bräder.” ”Skiftesstadgans tillämpning har i två afseenden bidragit till skogsafverkningen: ”l:o genom nedfällning af sådan, på frånskiftad mark befintlig, ståndskog, för hvilken ”nye ägaren icke haft att lemna vederlag i annan skog och icke mäktat att gifva ”penningelösen, och 2:o genom behof af hustimmer till nya byggnader åt utflyttande ”åboer.” ”På sednare tider hafva ofta, särdeles i medlersta och södra delarne af Länet, ”skogshemman blifvit köpte endast i beräkning på nedhuggning och försäljning af den 37 ”dugliga delen utaf skogen, likasom det ofta erfarits, att skogsägare sälja rättigheten ”att under vissa år afverka skogen å mindre parker.
Begge dessa förfaringssätt hafva ”i betydlig mån bidragit till skogsförödelse, men det sednare har dock visat sig mest ”skadligt, i synnerhet då parkförsäljaren ej varit nog omtänksam att från den upplåtna afverkningsrätten utesluta mindre eller omogna träd.
Efter försäljning af ”skogshemman har det icke sällan inträffat, att köparen, sedan han genom skogsaf”verkningen betalt hela köpeskillingen och deröfver, egnat sin tid och sina krafter ”åt jordens uppodling och förbättring, så att hemmanet nu anses äga högre värde ”än förut.” ”Högst få skogsägare hafva vidtagit åtgärder för skogssådd och plantering, ”men åtskillige ägare af större skogar hafva infört trakthuggnings-systemet med qvar”lemnande af fröträd på afverkade trakter.
Bland dessa må nämnas Majoren, Grefve ”C.
Posse på Björnö, som äfven anmält sig till premium för omkring 50 tunnlands ”insåning med tallfrön.” ”Skogsbristen, der den redan inträffat eller synes förestå, kan egentligen icke , ”sägas vara af något menligt inflytande på folkets hushållning i allmänhet eller jordbruket i synnerhet.” ”Der skog blifvit afverkad på odlingsbara trakter eller på mark, som kunnat ”göras tjenlig till gräsväxt, hafva så väl åkerbruket som boskapsskötseln märkbart ”vunnit på skogens borttagande, och man har.ofta sett, att ägare af sådane hemman ”på slättlandet, som förr haft öfverflödig skog, nu berga sig bättre, än under den ”tid, då de nästan uteslutande sysselsatte folk och dragare med skogsbruket.” ”På folkets trefnad kan skogsbristen svårligen komma att utöfva något menligt ”inflytande, så länge den icke gått så långt, att skog saknas till busbyggnad och ”nödigt bränsle, hvilket på fasta landet af Länet icke är händelsen; och hvad folkets ”moralitet beträffar, så synes det vara uppenbart, att sysselsättningen med jordbruk ”och boskapsskötsel länder till dess befrämjande mera än skogsafverkuingen med thy ”åtföljande ständiga resor utåt farvägarne till städer och köpingar.” ”Både allmänna och enskilda skogar lida ofta af oloflig åverkan, och den mildhet, hvarmed lagstiftningen i vårt land hittills bedömt detta slags förbrytelse, har ”otvifvelaktigt gjort sitt till, för att derifrån borttaga den vanheder, hvarmed lagen ”eljest velat stämpla olofligt tillgrepp af andras egendom.
Såsom bekant är, har ”Svenska jorden fordom varit i allmänhet till den grad skogbeväxt, att skogen, långt ”ifrån att anses såsom en värderik egendom, som erfordrade skydd och vård, tvärtom ”betraktades såsom ett ondt, en emot odlingens framsteg sig uppresande fiende, hvil”ken jordägaren bemödade sig att med eldens tillhjelp undantränga och förhärja.
”Ända sedan denna tid har den icke jordägande delen af landets befolkning på mångå 38 »ställen bibehållit en slags ärfd öfvertygelse, att skogen, i synnerhet å kronans jord, »bör vara i viss mån tillgänglig för alla , synnerligast som den icke utgör någon pro»dukt af menniskans arbete, utan framalstra s af en gifmild natur.
DeD fattiges åt»gärd att i närmaste skog till vedbränsle taga vindfällen eller till och med hugga ett »och annat träd har derföre i allmänna folktron ännu icke fått karakteren af ett »verkligt brott; men, i samma mån som skogstillgångarne blifva mera sparsamma och »värderika, torde de också böra erhålla ett hittills saknadt skydd emot olofliga ingrepp »i äganderätten, och det torde vara angeläget, att lagstiftningen snart uttalar ett kraf— »tigt erkännande af den utan tvifvel rättsenliga grundsats, att oloflig åverkan på växande »skog har naturen af stöld, likaväl som hvarje annat tillgrepp af nästans egendom.» »En af de mest verksamma åtgärder för hämmande af den pågående och vi»dare befarade skogsförödelsen vore otvifvelaktigt ett sä beskaffadt stadgande om ex»portförbud eller hög utförseltull å läkten och sparrar under åtta tum, sora gjorde »det omöjligt eiler åtminstone betydligen försvårade utskeppningen af dylikt virke, »för hvars åstadkommande i högst betydliga qvantiteter många al
Länets skogsägare »nu årligen nedhugga en otrolig mängd ungskog, beräknande blott den ögonblickliga »vinsten, utan afseende på de förderfliga följderne i framtiden.» »Skogseffekternes i sednare tider högt stegrade pris har, såsom jag ofvanföre »haft äran antyda, onekligen i främsta rummet bidragit till den för närvarande så »starkt uppdrifna skogsafverkningen; men det torde ligga inom möjlighetens område »att samma orsak kan i en mer eller mindre aflägsen framtid framkalla en helsosam »reaktion.
Det är nemligen icke otänkbart, att skogsprodukternas mer och mer ökade »värde skall komma skogsägarne att inse, huru det är med deras eget sannskyldiga »intresse förenligt att icke misshushålla med skogen eller sträcka den årliga afverk»nirigen deraf utöfver gränsen för skogens bibehållande i oförminskad produktionsför»måga; och då erfarenheten lärt, att alla slags trädvaror äro i jemnt stigande pris, sä »torde den tid komma, då man med mera noggrannhet än nu vårdar sig om en så»dan, mer och mer vinstgifvande inkomstkälla, och långt ifrån att medelst okloka »åtgärder hämma utvecklingen af naturens egen på nytt födande kraft, tvärtom söker »att befordra den genom frösådd och inplanteringar.
I -dessa hänseenden göres dock »behof af goda föredömen samt råd och anvisningar af upplysta och erfarne män.
»Särdeles nyttigt vore det derföre, om inom hvarje Län, hvarest, såsom här, skogs»kulturen ar af större vigt, blefve anställde minst två af Staten tillräckligen allönade »vetenskapligt bildade och examinerade skogsförvaltare, hvilka Kongl. Maj:ts Befall»mngshafvande kunde äga att, efter ingående reqvisilioner, använda till enskilde per»soners råd och biträde vid uppgörande af skogshushållningsplaner och verkställande »af insåningar eller planteringar, dervid, likasom nu tillgår med Kongl. Landtbruks - 39 »Akademiens Agronomer, erforderligt dagtraktamente kunde af reqvirenten godtgöras.
»Jag är fullkomligt öfvertygad, att så beskaffade kringresande instruktörer i skogs»hushållningen skulle blifva inom detta Län särdeles välkomne och ganska mycket »anlitade, äfvensom att deras undervisning, hvilken borde afse jemväl en lämpligar^ »aptering af det till skeppning ämnade virket, skulle blifva af ett väsendtligt och inom »få år i märkbara resultater framstående gagn för Länets skogskultur.» Enligt de från Tullkammarne i Calmar och Westervik inkomne uppgifter, har exporten af de vanligast förekommande skogsprodukter från Länets stapelstäder, köpingar och landthamnar till utrikes orter under följande år utgjort: . Plankor.
Balkar och Sparrar.
Ek- och Bokstäf. Lathwood och annan Ved.
Tjära. år 1851 » 1852 » 1855 » 1854 » 1855 !
Tolfter. 11,557 14,405 20,703 40,376 33,171 Tolfter. 142,689 150,652 151,459 153,635 220,414 45,883 49,667 63,769 94,426 56,795 739,728 541,551 677,873 314,313 248,379 Famnar.
371 301 331 258 587 St. Lathwood. 95,562 91,122 6,253 Tunnor. 1,877 1,526 1,583 3,187 3,636 Summa 120,212 818,849 310,540 2,521,844 1,848 193,207 11,809 eller i medel- tal årligen 24,042 163,770 62,108 504,369 370 58,641 2,362 Beräknas denna medelexport efter låga eller ganska medelmåttiga värden, så kommer man för ett år till följande resultat: 24,042 tolfter plankor å 8 R:dr .
B:ko R:dr 192,336. 163,770 » bräder å 3J
R:dr » » 543,900. 62,108 st. balkar och sparrar å lf R:dr » » 103,513. 504,369 st. ek- och bokstäf å 2 sk » » 21,015.
370 famnar latlnvood och annan ved samt 38,641 st. lathwood, omkring » » 14,000.
2,362 tunnor tjära, å 10 R:dr , » » 23,620.
Transport B:ko R:dr 900,384. 40 Transport B:ko R:dr 900,384.
Härtill kan läggas: export af läkten, årämnen, bandstakar, bark och beck m. m., till ett årligt värde af minst ........... 20,000, efter hvilken beräkning årliga skeppningen från detta Län af trädvaror till utlandet kan anses hafva uppgått till ett värde af ......
, 920,384, eller i det närmaste en Million R:dr B:ko.
Härvid kan anmärkas, att af de i denna skeppning inbegripne skogsprodukter en icke ringa del är till Calmar Läns hamnar nedforslad från angränsande skogstrakter inom Kronobergs och Jönköpings
Län; men deremot må erinras, att i beräkningen icke intagits den mängd trädvaror, som årligen härifrån Länet skeppas till Skåne och andra inrikes orter, och hvilken är så betydlig, att den kan anses fullt motsvara den del af ofvanberäknade export, som leder sitt ursprung från angränsande Län.
Med Böda kronopark på Oland har under sistförllutna år föregått en märkbar förändring.
Denna fordom rika och storväxta skog, som upptager en yta af öfver 40,000 tunnland, hade under lång tid varit utsatt för de mest oförsynta och djerfva åverkningar, hvilka, i förening med en i öfrigt föga ändamålsenlig hushållning, till den grad medtagit skogen, att densamma, om dessa förhållanden fått fortfara, skulle säkerligen inom några få år hafva varit alldeles bortsköllad, till stor skada både för Statsverket och för den skoglösa öns talrika befolkning.
För att sätta en gräns mot förstörelsen och tillvägabringa en bättre ordnad förvaltning, erfordrades i främsta rummet en mera talrik och väl aflönad Jägeripersonal.
I detta afseende har Eders Kongl. Maj:t, med anledning af min derom gjorda underdåniga framställning, under den 20 Juni 1833 i nåder bifallit och förordnat: att Skogs- och Jägeri-staten i detta Län skall utgöras af en öfverjägmästare, en öfverjägare, fern underjägare och två sandplantörer: att öfverjägmästaren och öfverjägaren skola i årlig aflöning erhålla, den förre 1,300 R:dr Riksmynt och den sednare 730 R:dr jemte lämplige boställen, hvilkas behållna afkastning i lönebeloppen inberäknas: att alla underjägarne och plantörerne skola undfå i årlig lön 300 R:dr hvardera, samt, i den mån det ej redan skett, förses med boställshus och fyra tunnland odlad jord: att fyra af underjägarne skola, emot skyldighet att vid tjenstgöring vara beridne, erhålla i hästlega hvardera ett hundra Riksdaler, jemte höslåtter eller deremot svarande kontant ersättning af 30 Riksdaler om året: att till arfvoden åt nödige extra underjägare må, efter Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes bepröfvande, användas årligen högst 1,330 U:dr, allt Riksmynt: att de påbörjade inköpen fpr Kronans räkning af sådane hemman, som ligga inom parkens rågångar och försvåra dess bevakning, få fortsättas: att den vid 1836 års reglering åt hemmansinnehafvarne i Olands nordligaste tio socknar beviljade rätt till utsyning å kronoparken kommer att fortfara, men med de väsendtliga förändringar, att de ut synta - 41 synta träden skola af jägeribetjeningen med legdt arbetsfolk upphuggas och läggas i högar till afhemtning, och att utsyningstagarne skola, jemte upphuggningskostnadens godtgörande, erlägga i betalning för utsynte skogseffekter dubbelt mot hvad förut varit bestämdt, samt slutligen att vid försäljning genom auktion af öfverblifne skogseffekter tre månaders betalningsanstånd må mot antaglig borgen eller annan säkerhet lemnäs.
Under närmaste ledning af t. f. Jägmästaren A. M.
Osterdahl blefvo de af Eders Kongl. Majit sålunda i nåder förordnade förändringar i kronoparkens förvaltning och bevakning redan under sistlidne års höst företagne och hafva, understödde af hans jemte t. f.
Öfverjägarens nit och vaksamhet, redan ledt till en stor och märkbar förbättring af tillståndet å denna kronoskog.
Från öch med sistnämnde tid hafva åverkningarne å parken alldeles upphört, och den omgifvande befolkningen synes numera hafva kommit till en förut saknad insigt om nödvändigheten att respektera äganderättens helgd.
Den fattigare delen af folket i de till kronoparken angränsande trakter hade sedan urminnes tider fått å kronoparkens område opåtaldt begagna åtskilliga förmåner, såsom fiske, kalkstensbrytning, bärplockning, upphemtning af hafstång m. m., hvilket allt sistlidet år, med afseende på åverkningarna, blef strängligen förbjudet; men sedan åverkningarne upphört, har jag i år, på Jägmästarens hemställan, tillåtit, att dessa fördelar må med vissa inskränkningar åter få tillgodonjutas, dock endast tills vidare och så länge parken fortfar att vara från olofliga skogsåverkningar fredad.
Enligt hvad Jägmästaren anmält, har denna tillåtelse och det dervid fästade vilkor redan haft en ganska välgörande verkan, i det att den till kronoparken närmast boende befolkning numera af sitt eget intresse föranlåtes både att sjelf afhålla sig från skogsåverkan å parken och att genom vaksamhet å förbifärdande personer söka att förhindra sådan brottslighets föröfvande af andra socknars invånare.
— Af hemman, som ligga till hinder för kronoparkens bevakning, hafva hittills blifvit med skogsplanteringskassans medel inköpte tillsammans jf mantal för en sammanräknad köpesumma af 4,783 R:dr 16 sk.
Följande arbeten äro under ifrågavarande fem år å parken verkställda:
Ny stängsel uppförd - . 1,218 famnar.
Upphackning af qvadratalnsrutor för frösådd . 2,528,000 st.
Långved sågad 8,801 lass.
Tallris utkördt på flygsandsfälten 298| lass.