Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Kejsaren skrifver, hvarför skulle icke jag skrifva?
-- Men det är ju alldeles orimligt.
Hvem är denne hemlighetsfulle man, som aldrig synes?
MAGISTER O. Kanske en Guds underman, på sitt sätt!
Jag vill se honom under ögonen!
Jag vill skrifva att han kommer hit på lejd, så att jag får tala med honom!
Må det ske! -- Gif mig papper och penna!
Lars Anders och Jan Anders deras barn.
En landtlig Comoedia i tre akter och
af GUSTAF AF GEIJERSTAM. _______
Med 9 porträttgrupper af de uppträdande personerna.
Uppfördt för första gången på Södra Teatern i Stockholm den 10 April 1894.
S TOCKHOLM .
A LBERT B ONNIERS FÖRLAG . Pris 1: 50.
LARS ANDERS OCH
JAN ANDERS
DERAS BARN.
EN LANDTLIG COMOEDIA I TRE AKTER OM EN GÄRDSGÅRD , SOM ALDRIG BLEF FÄRDIG , OM DEN STORA OFREDEN MELLAN J AN
SAMT DEN OLYCKLIGA KÄRLEKEN MELLAN DESSAS BARN ,
A NDERS OCH L ARS A NDERS
VIDARE OM DET STORA OCH NAMNKUNNIGA SLAGSMÅLET I
L ARS A NDERS ' STUGA SAMT NIDVISAN OM DE TRÄTGIRUGA GUBBARNE , OM HURU J ONAS FICK SIN ÄNKA SAMT OM DEN SAMMA ÄFVENTYR . SVARTA TJUREN OCH DE RÖDA KORNA , MED ANDRA NÖJ
(utförd å Södra teatern i Stockholm af fröken Signe Widell).
LARS ANDERS OCH JAN ANDERS OCH
EN LANDTLIG COMOEDIA i TRE AKTER OM EN GÄRDSGÅRD , SOM ALDRIG BLEF FÄRDIG , OM DEN STORA OFREDEN MELLAN J AN
L ARS A NDERS ' STUGA SAMT NIDVISAN OM DE TRÄTGIRIGA GUBBARNE , OM HURU J ONAS FICK SIN ÄNKA SAMT OM NÖJSAMMA ÄFVENTYR
DEN SVARTA TJUREN OCH DE RÖDA KORNA , MED ANDRA
GUSTAF AF GEIJERSTAM _______ Med 9 porträttgrupper af de uppträdande personerna.
A LBERT B ONNIERS FÖRLAG .
Alla rättigheter förbehållas författaren, äfven i Frankrike!
BONNIERS BOKTRYCKERI 1894.
LENA, deras dotter
BRITA STINA, hans hustru JAN ANDERS, torpare.
Till höger och JONAS sitta på stenar utanför kojan.
I fonden Scenen föreställer en öppen glänta midt i en skog.
midt emot en praktikabel kolarkoja.
KARL JOHAN synas skogiga höjder och backsluttningar.
J ONAS . K ARL J OHAN . J ONAS .
Kan K ARL J OHAN . J ONAS .
du önska dig bättre?
Ta'na du, om du vill.
­6­ Hon ska väl i alla fall gifta sig. ( Paus. )
För J ONAS . K ARL J OHAN .
resten har jag nu, det som bättre är.
K ARL J OHAN .
J ONAS .
med den andra?
Det var se'n vårmarkna'n.
K ARL J OHAN . J ONAS . K ARL J OHAN .
Hur länge har du varit bekant
Jag var full förstås på kvällen, och så träffades inte för resten.
Jag mins'et J ONAS .
Har du lofvat gifta dig med'na?
Men jag mins'et ju J ONAS . K ARL J OHAN .
inte, säger jag.
Ja, ta'na du, säger jag.
K ARL J OHAN . J ONAS .
opp, i denna världens lopp».
Har du hört visan:
»Så äter bonden drängen
Ja, jag säger inte
­ 7 ­ det, för att du är torparson.
Du får ju själf gå och han heter Lars Anders.
Nja, det är så. som dräng, vet jag.
Men jag har min buse, jag, K ARL J OHAN . J ONAS .
nar de är.
Far din tycker inte om honom heller, så granK ARL J OHAN . J ONAS .
du, nu har jag tänkt, att det här kanske vore ett sätt för mig att komma mig upp.
J ONAS . K ARL J OHAN ( skrattar ) .
Men ser
Ska du ta' ve' min gamla käresta?
just det, som är bra, att du har haft henne först.
­ 8 ­
Kan du skaffa ett halfstop brännvin, efter det J ONAS . K ARL J OHAN ( hvisslar, byter om ton ) .
är lördagskväll?
Men då ska du också --
att jag är en karl, som kan köra ett par oxar.
J ONAS . K ARL J OHAN .
Säg henne,
vara ett kvinnfolk till lags, det kan jag nog också. ( Karl Johan ser på honom. ) Ja, titta du, så mycket du orkar.
Men så mycket du vet det -- det ska fan gå här och vara dräng längre.
( I detsamma höres Lenas röst utanför, som sjunger ) : gnaga barken af trän. så slår jag'en ihjäl.» Skynda dig nu, Jonas.
»Mina getter gå i skogen Kommer ulfven öfver bergen, K ARL J OHAN . J ONAS .
­ 9 ­
Hon bär en mjölkspann. )
( Lena kommer från vänster.
då, Karl Johan. -- Men det säger jag dig, att får du den gubben till svärfar -- Nej, se god kväll Lena! ( Ut till vänster nära fonden. )
-- Ja, adjö med dig
KARL JOHAN. L ENA . LENA.
få se mig.
Det var då ett spektakel också, att han skulle K ARL J OHAN .
skogen?
Vet han mer, än att du går och mjölkar i L ENA .
nå'nting?
Sa' du honom inte K ARL J OHAN . L ENA .
Han sa' själf...
som sprang ifrån far och mor för att få träffa dig bara en litan momang.
K ARL J OHAN . L ENA .
Och jag,
Jag blir rent olycklig för Han slår ihjäl mig.
­ 10 ­ Du ska tala vid gubben, Lena, så ta'r han L ENA . K ARL J OHAN .
nog reson.
jag har kommit för att gräla?
Tror han, att K ARL J OHAN ( går fram och tar Skynda dig då, innan gubben kommer!
L ENA . K ARL J OHAN . L ENA .
henne om lifvet ) .
Stå inte där och sjåpa dig längre. ( Kysser henne. ) Är du säker på, att det var det, jag mente?
Ja, det är jag. ( Kysser henne en gång till. ) L ENA ( sliter sig lös ) .
ändå är tyst och bra här i skogen. ( Sätter sig på marken. ) K ARL J OHAN ( sätter sig bredvid henne ) .
Hvad det
L ENA .
ner har de nu varit, så länge jag kan minnas.
Det är inte godt att räkna ut'et.
Men ovän-
kommer ihop.
Det ginge ändå an, om de bara trätte, när de
Men de slåss också -- och det så
­ 11 ­ då riktigt bra, om vi kunde komma ihop.
L ENA ( lugnt ). hårtapparna ryker om'et. ( Paus .)
Annars vore det
mins.
Torpena är nog, så att hvar för sig kan dra' sig fram.
Ja, för här går råmärket mellan din fars och
det vet jag.
Min far har då lagt undan båd' ett och annat, K ARL J OHAN .
tänk, hvad det skulle bli bra, om vi finge slå ihop han nog in på det.
Det har min med, om jag ska tala om'et.
torpena.
Om vi talte väl vid brukspatron, så ginge L ENA .
honom då.
Då skulle det allt vara jag, som talte väl vid K ARL J OHAN . L ENA .
ta'r han mig om lifvet och kniper mig i kinderna, och så säger han -- K ARL J OHAN . L ENA .
Ja, för så fort han kommer hem till vårt, så
Nej, hör du, Lena. K ARL J OHAN .
­ 12 ­ Hvad i allan da'r skulle det göra?
Om vi K ARL J OHAN . L ENA .
kan få torpet för så litet.
inte om'et ändå.
Men jag tycker L ENA .
du, att jag ska börja på och tala om Anna? K ARL J OHAN . L ENA .
Du vill inte kännas ve't nu, förstås.
vet allt, hvad jag vet.
mör?
-- Jag tror ibland, att jag är tokig, som bryr mig om dig.
Vill du, att jag ska räkna upp alla dina fäste-
När far och mor ändå aldrig går in på't.
Det K ARL J OHAN .
står i bibeln att man skall lyda sina föräldrar.
träter gubbarna om?
-- Men hvad L ENA .
ingen vill bygga, men bägge vill ha bygd.
Ja, det är ju om den här gärd'sgård'n, som
­ 13 ­ Äh, det räcker inte.
mor tjufmjölkar era kor.
Ja, och så är det din far, som säger, att min K ARL J OHAN . L ENA .
Nej, sett'et har jag inte.
Men jag tror't.
vet, att min far är arg på din far, därför att era röda kor får svarta kalfvar.
en egen tjur...
Om du bara kunde få far din att skaffa sig K ARL J OHAN .
mjölka andras kor...
Om du kunde vänja mor din af med att tjufL ENA .
Ja, om du kunde lära gamla hundar att sitta...
Hör du Lena du, det låter, som om nå'n kom L ENA ( upp ) . K ARL J OHAN ( lyssnar ) .
bort ifrån erat.
Ett sån't elände!
­ 14 ­ Gå in där, så ser dig ingen.
L ENA . K ARL J OHAN ( pekar på kolarkojan ) .
Dit in -- jo, det vore snyggt.
Jag ska nog prata med gamlingarna, så vi L ENA . K ARL J OHAN .
blir sams.
Ja, när sten flyter, och paddor klifver i tra'n. ( Man hör Lars Anders' röst:
Lena!) K ARL J OHAN .
få se oss.
Nå'ngång ska de alltid
( In i kojan. )
DE FÖRRA. komma i lifligt samtal.
LARS ANDERS. BRITA STINA Låtsa ej se
KARL JOHAN. K ARL J OHAN .
L ARS A NDERS ( bistert ).
( Brita Stina svarar inte. )
Ja, en får allt ligga i, om en ska hinna göra B RITA S TINA .
något innan kvällen.
­ 15 ­ Har I sett far min?
Jag har inte titta't efter honom.
L ARS A NDERS .
B RITA S TINA .
och säger mig elakheter.
Nej, men jag tål inte, att den där pojken står
otidigheten efter den andra. vet för resten.
Tål du, att han står och säger mig den ena
Vi vet allt, hvad vi
det gamla igen.
I vara beskedliga och inte börja med B RITA S TINA .
Det har jag ju aldrig sagt -- L ARS A NDERS . B RITA S TINA .
Nej, det sa' han inte.
han sa'. (
Till Karl Johan. )
För räxten så behöfver
Sa' han inte?
Jag måtte väl själf höra, hvad
jag inte vara mor för dig.
Karolina har kallat sig
­ 16 ­ för madam i alla tider, och jag måtte väl kunna vara likaså god som hon.
Kom ihåg, att jag sa' det.
när jag tänker på, hvad jag har sett i dag, så är det så, jag inte kan hålla mig längre. ( Knyter näfven åt höger ) Det är ett fint folk de där Jan för tinget.
Gud straffe mig, borde de inte stämmas K ARL J OHAN .
vara i fred.
Nej, hör I, skäll I på mig, men låt far min B RITA S TINA .
kalfven
I har fått.
Tror du inte, jag har sett den nye svarte L ARS A NDERS ( hugger in ) . K ARL J OHAN .
Vi mötte'n i skogen.
det igen?
Nej, men hör I, ska vi nu börja på med L ARS A NDERS .
svart, hör du, svart som min egenhändiga tjur.
B RITA S TINA ( vill svara ) .
L ARS A NDERS . K ARL J OHAN .
Han gick med den röda kon, och han var
­ 17 ­ Kan du säga mig, hur det kommer till, att K ARL J OHAN . B RITA S TINA .
era röda kor alltid får svarta kalfvar.
gärdsgård.
I och far min hållit på i
Jo, det kommer an på, att det inte finns någon
tio års tid och trätt om, hvem som skulle bygga den gärd'sgård'n.
Och det har ni trätt om i alla dessa tio år, utan att det har bli't något af, precis B RITA S TINA . K ARL J OHAN .
som två hundar, som skäller från hvar sin hundkoja.
så att en får sätta märken på dem för att kunna skilja dem åt.
Men I rår för, att I träffar!
I vet det. mjölkar korna, hvar
I träffar dem, och hvilka I B RITA S TINA . K ARL J OHAN .
Och därför får kreaturen ränna om hvarandra,
Förr vill jag dö på fläcken och måtte det vara som ett kvarter mjölk utaf erat.
mitt sista ord, om jag nå'nsin har tagit så mycket L ARS A NDERS .
du dig, så inte jag ta'r och knäpper högfärden ur dig en vacker dag.
­ 18 ­ K ARL J OHAN ( skrattar ) .
L ARS A NDERS . K ARL J OHAN ( trär händerna i byxfickorna ) .
far min ta'r undantag.
I får mig att med milan, försvinner långsamt i kulissen. )
Men vänta I, till dess att
nappas med.
Och det blir värre! ( Går och sysslar
me'n för?
En så'n satans pojke.
Hvad skulle du bråka B RITA S TINA .
Det var ju du, som ville flyga på'n.
te bli arg nu längre.
Jag tål inte Jag får ondt af'et.
egentligen är vår --
När jag tänker på den där kalfven -- som L ARS A NDERS . B RITA S TINA .
Tjufmjölka, sa' han!
det då egentligen, som de har fått efter våran tjur under de här årena?
Hur många kalfvar är
­ 19 ­ Låt mig se -- det är väl minst tio stycken.
B RITA S TINA . L ARS A NDERS .
L ARS A NDERS . B RITA S TINA .
allt emellan.
Och så bråkar han, för att jag mjölkar en ko L ARS A NDERS .
går åt för att betala en kalf.
Jag undrar just, hur många kannor mjölk det B RITA S TINA .
Då har vi mycket ogjordt Lars Anders. B RITA S TINA .
Nu Rätt
går vi.
i kväll, så är det jag, som mjölkar dem. ska vara rätt, hur de vänder't.
Och hittar jag några af Jan Anders' kor
Ta' mig fan, är det inte sant.
( Ut till höger. )
KARL JOHAN. L ENA ( kommer ut ur kolkojan ) .
har svurit så heligt -- (
Ropar. ) Karl Johan!
Och hon som
­ 20 ­ Hvad är det om?
K ARL J OHAN ( utanför ) . L ENA .
L ENA . K ARL J OHAN ( in ).
Och det som en L ENA .
bandhund ändå.
Tror du inte, jag hörde hvart
enda ord där inne?
Nej, det skulle ha varit jag, fått se.
som hade träffat dina föräldrar.
Då skulle du ha K ARL J OHAN . L ENA .
så blid ut.
Jag skulle ha lagt hufvud på sned och sett
Ja, det är då riktigt sant, lilla Lena, skulle
hon ha sagt.
Och så skulle jag ha tagit Jan Anders i hand och sett på honom se så här -- och så in skörden före alla andra. skulle jag ha sagt, att jag hade hört, att han fått
­ 21 ­ Ja, men om han då hade blängt på dig och K ARL J OHAN .
bedt dig dra' åt helsinge, hvad skulle du då ha svarat?
hört.
Och så skulle jag ha gjort mig så söt och För det är det raraste, hon vet på hela jorden. frågat efter far min för att reta honom.
Då skulle jag ha låtsat, som om jag ingenting
rar i mun och frågat efter hur Karolinas katt mår.
Men inte skulle jag ha varit så dum som du och
Jo, se'n skulle jag ha sagt som så, att min
far och min mor har alltid varit bra otäcka, emot er, skulle jag ha sagt.
Men det är nu så gammalt, skulle jag ha sagt, så det bryr jag mig inte
om längre.
Men jag har alltid stått på eran sida. karl, så han kan aldrig vara så svår, som far min
För det vet jag då, att Jan Anders det är en rejel säger, och mor Karolina, hon är då en så finurlig brukar skylla henne för.
gumma, så det kan aldrig vara rätt, hvad mor min K ARL J OHAN . L ENA .
Och kunde Karl Johan få en så'n jänta te gifta sig med, då vore han väl försörjd. K ARL J OHAN .
­ 22 ­ Hon skulle gråta så vackert, så hon finge ta' L ENA .
till kjolfliken för att torka sig i ögona, och så talar grant.
skulle hon säga:
Gud signe dig, barn, hvad du K ARL J OHAN .
synd, att du inte har bli't opplärd till präst.
far och mor gå ifrån dig mycket argare än de var förut. ( Lyssnar. ) Tyst, det kommer nå'n.
K ARL J OHAN ( tittar utåt ) .
Och därför lät du
min springer efter.
Det var farligt, hvad de har
Det är far min, som klifver förut, och mor
brådtom.
Men plocka potatis, se'n L ENA . K ARL J OHAN . L ENA .
det är mörkt, det kan du inte.
K ARL J OHAN ( in i kojan ) .
KAROLINA. åt, som om hon af en L ENA ( tar mjölkbunken, går framhändelse mötte de andra ) .
J AN A NDERS . L ENA .
Vet du, hvad mor din höll på med, nyss när K AROLINA . J AN A NDERS . K AROLINA .
jag kom och gick genom skogen?
J AN A NDERS .
( Karl Johan tittar fram ur kolarkojan och skrattar. ) Skam?
Ja, där godt J AN A NDERS .
folk är, kommer godt folk efter, plägar de säga.
Här kommer jag och ska gå fram genom min egen-
händiga skog, och Karolina ska gå och mjölka --
­ 24 ­ Ja ha.
Och jag hade mjölkämbaret på armen, J AN A NDERS . K AROLINA .
och gubben och jag bar sån på en stång.
precis som ett stönande.
Och när jag tittar bort åt busken -- K AROLINA ( bryter af ) .
Och då får jag höra en så'n underlig låt,
Far din höll'na i horna och mor din mjölka'na så mjölken stod som ett stridregn midt i stäfvan.
Och då tog jag till och skrika så mycket jag orka: J AN A NDERS ( likaså ) .
-- så får vi se Bläsan, som nyss har kalfvat.
ränna ut ögona på gubbstuten far din, och mor din, den leda käringen, dratt baklänges, så att jag var, kunde jag inte annat än skratta.
K AROLINA .
Och kon tog ett flöj, så att horna höll på att
mjölken skvalade öfver ansiktet på'na.
Ja, så arg
länsman är efter dem.
Och de rände genom skogen som tjufvar, när Det gjorde de.
jag skjutit efter dem.
L ENA
Och hade jag haft en bössa med salt, så hade
( som hela tiden stått och kippat efter andan, för att hon Du, din sjåe, skulle ha skjutit på far min!
Ja, på mor din med, om jag bara hade haft J AN A NDERS . inte kunde få ett ord med ) .
dubbelbössa.
I tror inte, att jag vet, hvarför I är så arga L ENA .
på far min?
Och jag kan tala om'et också om jag vill.
Minns ni, när ni var statare på herrgå'n och L ENA ( sätter stäfvan ifrån sig ) .
bodde i samma stuga som vi?
Men jag minns'et ändå, som det
var i går.
Och för hvar eviga dag kom mor min och sa':
Jag kan inte begripa, sa' hon, att vån dricka tar slut det?
Och en dag hade så fort, och deras räcker mycket längre.
Minns
I mor min varit först ute efter dricka, och då passa hon på och fäste en knappnål under svickan till drickestunna.
Och så gick I, Karolina, ut och
kom tillbakers med halfstopet fullt åf dricka.
Och Jan Anders skulle ta't till munnen.
Och se'n mig, när jag var liten, och skurit åf seldonen på hästen.
I har sparkat våran katt och plockat
dess har
I har knuffat
bränsle i vår skog.
Jag vet nog, hvem som sig, och hvem som skulle skjutas med salt.
är tjufkona, och hvem som skulle ha länsman på
­ 26 ­ jag säger't inte.
Men Adjö. ( Ut till vänster. ) så mycket kan jag säga, att inte är de långt borta.
tösen.
Det var dalern till käft, som det sitter på den K AROLINA .
Inte minns hon den där historien med drickesK AROLINA .
Men hade jag'na här nu, så vet jag nog, hvad jag skulle säga'na.
Mun gick på'na, så en fick inte fram ett ord.
i sig.
Det där om tjufmjölkningen fick ho i alla fal J AN A NDERS .
Men hvar i alla'n da'r är Karl Johan?
­ 27 ­ Ja, hvar är Karl Johan?
Gu' kväll! K AROLINA .
J AN A NDERS ( ropar ) . K ARL J OHAN ( kommer ut ) . J AN A NDERS .
om nå'nting.
I behöfver inte tala K AROLINA .
Det är te ta' emot för gammalt folk.
Men jag tyckte, ho K ARL J OHAN .
redde sig bra ändå.
Henne ta'r en inte, där en släpper'na, inte.
mor din?
Var det rätt, att hon bruka så'na ord om J AN A NDERS .
Och om mig se'n?
Men se, nu ska du hjälpa mig, J AN A NDERS .
pojke.
Brita Stina ska jag åta' mig ensam.
­ 28 ­ K ARL J OHAN ( tittar rätt fram, Nej, se det gör jag då rakt inte.
J AN A NDERS . spottar ) .
K ARL J OHAN . K AROLINA .
Ja, vill du inte hjälpa mig, så ska jag reda K ARL J OHAN ( ut till vänster, nära fonden ) . J AN A NDERS . K ARL J OHAN .
mig själf.
några enbuskar. )
Kom du, mor! (
De gömma sig till vänster bakom De kan inte dröja länge.
af'et.
Du ska bara inte slå honom, så han ta'r skada J AN A NDERS .
ner'et.
Jag ska slå honom, så han minns'et och kän-
LARS ANDERS. ( från höger ) .
BRITA STINA
L ARS A NDERS ( beväpnad med en Det var dumt, säger jag, att han skulle få Då har han alltid det te prata om.
B RITA S TINA . gärdsgårdsstör ) .
si't.
på'n.
Han må prata, tills tänderna ramlar ur mun Och käringen med.
K AROLINA
I fått tvättat af er tjufmjölken än?
Jaså, I sitter där och lurar bak busken som K AROLINA ( upp ) . B RITA S TINA . J AN A NDERS ( upp ) .
Adam i paradiset.
sig födan, så godt en kan.
Ja, si när en är en latrygg, så får en skaffa L ARS A NDERS .
hölls och häfde i dig ur min drickestunna.
Det smakte allt mums, du, den tiden när du
skrämde hönsena till skogen för mig, så att räfven tog dem?
Minns du, när din räliga unge sprang och
­ 30 ­ Den räfven var nog ingen annan än du, med K AROLINA . B RITA S TINA .
ditt falska räfvatryne.
plär de säga.
Allt det Gud ger, är godt, utom en elak käring,
var gift, du.
Fan visste inte, hvad helvete var, förrän han B RITA S TINA .
säger de också.
När David blef gammal, sjöng han psalmer,
Det var en bra påk, du har tagit med dig, L ARS A NDERS .
såg nog, hvad du gick och tänkte på.
lider.
Och då kanske jag har hunnit skaffa mig en. ( kommer tillbaka, stannar och skrattar tyst ) .
Jag vill inte ge dig nu, efter jag ser, att du (
Falsk sortie. ) L ARS A NDERS . K ARL J OHAN
Men jag träffar dig nog utan påk, hvad det
har tagit pojken till hjälp.
om vi inte kan sätta lus i skinnpälsen på dig. ( Ut. )
Kom öfver till vårt en gång, så ska du få se,
­ 31 ­ Tag pojken med dig, så ska vi se, om det inte K ARL J OHAN ( gapskrattar ) .
Nej, inte den här gången -- J AN A NDERS .
K ARL J OHAN . J AN A NDERS ( förnöjd ) . L ARS A NDERS ( tillbaka ) .
kan bli ett par till öfvers åt honom också. ( Båda ut. )
Pojken håller ju med dom J AN A NDERS . K AROLINA .
där utbölingarna.
ut till höger. )
Ungdomen är på det viset, nu för tiden. ( Båda
LENA. K ARL J OHAN ( ropar efter dem ) .
så att det inte hinner svalna innan kvällen. ( Skrattar. ) Nu har de haft sig ett nappatag igen.
Jag tror, det har redan börjat sig ned, sjunger. )
Den onde brasar aldrig så hett om morgon,
att mörka.
Jonas ska väl vara här snart. (
Lägger
­ 32 ­ Det satt en fågel på en kvist, han sjöng om paradiset. och ängelen med riset.
Han sjöng om kärleks argan list Han sjöng om Adam och hans fru, han sjunger än, han sjunger nu:
L ENA ( kommer från vänster ) .
Nej, se Lena! K ARL J OHAN ( störtar häftigt fram ) .
Hvad i allan da'r!
du till mig så här på kvällskvisten?
K ARL J OHAN ( skrattar ) . L ENA . L ENA .
far min och mor min?
Det gick inte, som du tänkte, när du träffade L ENA ( tar spannen ) .
K ARL J OHAN ( vill ta ifrån henne spannen ) .
­ 33 ­ Här?
L ENA . K ARL J OHAN ( lidelsefullt ) .
ser oss.
Här är det ingen, som L ENA . K ARL J OHAN .
rart här ute i skogen.
Och då är det så L ENA .
i skallen på dig, så kommer jag ändå inte.
Hvad sa' du, Lena?
Ja, om du så väntade, tills det blef månsken
mig stå här och bli nedskälld, som om jag vore den värsta tattaretös.
Tror du, jag bryr mig om en karl, som låter
Du sa' ju, att jag bara skulle låta dig hållas.
L ENA ( sätter ifrån sig spannen Ja, men jag sa' inte, att du skulle låta dom igen ) .
hållas.
Nog har jag hört, att kvinnor har långt hår,
men bara litet förstånd.
Jag vill inte ha en svärfar, som kommer och L ENA .
kallar mig vid öknamn, det ska jag säga dig.
vi nu skiljas som ovänner för föräldrarnas skull?
Jo L ENA .
du, myggan är ett litet djur.
te' klå din.
Ja, då ångrar jag, att jag inte hjälpte min far L ENA . K ARL J OHAN .
K ARL J OHAN ( byter om ton ) .
och ville, jag skulle hjälpa honom.
Men jag sa', att det ville inte jag vara med om.
Sa' du?
L ENA . K ARL J OHAN .
Han kom här och skulle lägga sig i försåt
din skull.
Och det var för L ENA .
för dig och far din.
Far min hade allt varit karl att reda sig både
­ 35 ­ Tror du det?
sätter näsan i vädret efter den kalabaliken. spannen och vill gå. ) K ARL J OHAN . L ENA .
Försök, nästa gång ni träffas, får vi se, om du
För när den ena inte vill, K ARL J OHAN .
så lär det inte bli något af med brölloppet.
att vi skulle hålla ihop in i bleka döden.
Och du, som tog mig så ärligt i hand på det,
fötterna te springa ifrån hvarandra.
Var du glad, att jag inte ta'r till näfven den här gången.
För då skulle det smälla. ( Ut.
Månen har gått upp. )
Ja, en har händerna te ta' i hand med -- och
KARL JOHAN ( kastar sig framstupa med ett utbrott af vild smärta.
) JONAS. J ONAS ( möter Lena ) .
Det var farligt, hvad J ONAS .
K ARL J OHAN ( för sig ) .
Lena hade brådt!
­ 36 ­ Ja, hon hade visst det.
Nej -- hon har gått till och ifrån.
K ARL J OHAN . J ONAS . J ONAS . K ARL J OHAN .
inte för dig hos änkan.
Ta' K ARL J OHAN . J ONAS .
Nej vars -- det är bara slut.
Nu talar jag
fram pluntan.
För i dag kan jag ta' mig dalern förtjäna en sup. ( Ridå. ) _______
Andra akten. med ett från åskådaren något snedt perspektiv.
Det Det inre af Lars Anders stuga.
Ett stort kök
är inredt i vanlig uplands- eller skärgårdsstil med liggsoffa, fällbord, trästolar, huggkubbe, brödspett i taket och så vidare.
Dessutom en väggfast, gammaldags vänster en mindre dörr, ledande till kammaren.
I säng med förhängen.
Till höger ingångsdörren, till fonden i vänstra hörnet en stor spisel, där eld är uppgjord.
I fonden fönster, hvarigenom man i aktens så ofta någon går i den yttre dörren. början ser snöyran utanför, hvilket också bör synas,
Första scenen. sängen, gardinerna äro fördragna.
Hon ( När ridån går upp, ligger LARS ANDERS i
är klädd i utekläder med schal om hufvudet och vattenok snön af fötterna. )
på axlarna, som hon inkommen aftager, medan hon stampar B RITA S TINA .
och dra'r sig på blanka da'n.
Det snöar därute, så
Gud hjälpe mig, ligger inte bägge karslokarna
en kan knappt ta' sig fram.
På vägen till lad'gård'n
­ 38 ­ är det så tjockt med snö, så en näppe orkar klifva hvad han är gjord af.
L ENA . där, och brunnen är öfversnöad, så en kan inte se,
se'n midda'n, det vet I allt, och I hade knappt satt näsan utom dörr'n, förrän Jonas började snarka, som om han låge i drängkammarn.
Far, han har sofvit allt
-- Jonas.
Ja, då ska vi se, om han inte ska vakna. ( Tystnad. ) L ENA .
Jo pytt! sa'
Vill du vakna, din döfnicke! (
Ruskar honom. ) J ONAS ( sömndrucken ) . B RITA S TINA .
sofva på blanka da'n, så att jag inte kan få opp så mycket som en skopa vatten en gång.
J ONAS ( sätter sig upp ) .
Jo, det är om det, att du inte ska ligga och
Kan I inte ta' vatten ur sjön då?
backen dit ner, så en får hasa sig utför, när en framför sig, när en ska uppför.
För det är så halt på
ska ner, och krypa på knäna och skjuta vattebyttera
­ 39 ­ Ja, då kan I ta snö i bytta och tina opp'et J ONAS .
vid spiseln. ( Lägger sig, vänder sig åt väggen och sofver igen. ) L ENA .
där har han legat nu alltse'n midda'n.
Hvad var det, jag sa' nittinie om vår'n?
Så B RITA S TINA ( vänder sig mot sänLata herrar har tröga drängar, säger de.
Men (
Ropar. ) Lars Anders! gen ) .
vi ska väl se, om vi inte kan få latmasken ur kroppen på'n i alla fall.
Då får
I allt ropa två gånger.
B RITA S TINA ( tar en vedklabb, som brädet ) . hon kastar i säng-
( Ropar. )
L ARS A NDERS ( reser sig, tittar ner ) . B RITA S TINA .
Ska du ligga där och sofva midt på blanke da'n?
till att göra, hvad han ska, därför att han inte vånnar, hvad jag säger.
Ja, det skadar mig, när inte drängen kan fås
L ARS A NDERS ( sätter sig upp ) .
­ 40 ­ Ja, just Jonas, han ligger ju där och sofver, L ARS A NDERS ( kommer ner ) . B RITA S TINA .
som om han vore herre i huset.
ning med allting.
För det ska vara ordB RITA S TINA .
Tyst du! ( Lugnt. )
( Högre. )
J ONAS ( ser upp ) .
måna'n?