Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Presten, soln g k frimodig och scark i Guds
vikt.
Den morske, hurtige och muntre 18nsmiu Rapp, som njuter a£ jakten efter lonnkrogarne och.
som kommer som en upplifvande fore- teelse midt ibland allt elandet.
Han satter verkligen liksom litet mod i sjiilfva lasaren, dii denne nBstan tvekar, om han skall v&amp;ga sig in i de grasliga - beskrifningarne pH.
idryckeslagen och slagsmfilen.
Men mellan all denna miinniskornas vildhet talar naturen sitt hogtidliga, allvarsamma, hanforande sprBk, och det ar i de taflor mr.
natursce- nerierna kring Lennans striinder eller i de tystn skogarne under glodande s o ~ ~ ~ m a r d a g e a l l r e ~ kalla, ljusa vinternatter, dem forf.
med m~starhand upprullar, s o ~ n man f8r liksom andas ut friin det hemsha m8nskliga eliindet.
Sarskildt borde kanske p&amp;pekas med hvilken ofverliigsen teknik forf.
funnit ord att skildra de f asansfulla scenerierna nr folklifvets nattsidor, och bur va.1 hon satt sig in i allm.ogesprA1ilrets enkla, osmyc- kade, p i sak gbende uttryckssiitt, sB val, att Inan nastan njuter af att marlra ett talande fritt f r h allt det viilnppfostrade, trottande, koqventionella sminket, ett talande, diir orden verkligen framstalla tanken.
Ty betecknande iir, att n&amp; folhet talar &amp; r det i allmanhet for att rent nt uttryckn sin, enkla mening;.
Nar man clet icke vill, dB tiger man.
Nigra mer eller mindre appstyltsde Iranslontgjutelser existera i regeln icke.
Hvad man om boken sknlle vilja anmarka ar, att exposen ta- git.
fi3r stort utryrnme.
Presentationen af slla dessa gubbar och gummor hade.
kunnat, till arbetets gagn, mycket koncenti: erats s&amp; att sjdfva ' lronflikten, dfter (let nu and&amp; ar en roman, fiitt hufvud- ntryminet och hufvudrollen.
I detta fall hnr mojligen forfattarinnans kulturhistoriska intresse niigot inkraktat p&amp; den estetiska jhhvikten.
Men sHdant det ftireligger, detta inom svenska litteraturen enast8- ende verk, iir det en heder blde for forfattarinnan och for vBrt lands prosadiktning.
-, - I .. K- (It.
Fant asier.
Fyra berattelser af Hclem 1Zblonz .. ~Fantasier)) ha egentligen ingen hemortsratt pb jorden i v&amp;r nyktra, prosaiska tid.
De finna har tyviirr sii siillan nlgon varaktig stad och i fru Nybloms berattelse drifvas .- precis som den stnckars &gt;&gt;Gladjen ?&gt; - att ssnart Bterviinda till sin riitta hemvist: Olympens gYl !lene salar.
Icke desto mindre karma vi det dltid som en flaht friin en renare sfer, dB nBgon ai dessa gudaborna vasen gastar ' v h poesifattiga va.rld, och om vi ocksA Siro alltfor tunga och jordbnndna fijr.
ntt helt.
k w n a folja deras hoga flykt, iiro vi bHde glada och smickrade &amp; t besoket.
Fru Nybloms ~ F a n t a s i e r hora ~ till dessa elyseiska fliiktar, som soka jaga bort for en stund det grd, hvardagstunga dam, som lagrat sig ofver v h a sinnen.
Att den metod hon anviindt for denna poetiska luftning lyckas vinna popularitet vBga vi dock knappast hoppas.
Den allegoriska formen 5ir ej tidens.
Nutidsmiinniskan vill kunna miita upp allt, diktverk s % viil som bohagsartiklar, med tumstock och pas- sare, och db det, med nHgot s % luftigt och obestiimbart som fantasi- &amp; ter i allegorisk dr&amp;t ej gkna lPlter sig giira, stiir hon infer deln tveksam, undrande och - beklagligt nog - ofta sd helt och halet likgiltig.
Vi f % lagga detta till tidens stora forlustkonto, men det Br icke for ty en obestridlig sa.ming.
Fru Nybloms allegoriska beriittelser iiro alla sprungna ur en rik diktarnaturs poetiska uppfattning a£ lifvets foreteelser.
Yi f % folja ~Gladjens lustfiird~, som sti foga fortjii.nar detta namn, ty, missforstidd och forhetnad, bortstott af manniskorna, skyndar sig Gliidjen snart att skudda jordens stoft af sine fotter och att iiter taga sin tillflykt till sin gudaboning Elysium.
S i maas ~Sorgens flykt)) Manniskorna ha i sin ' fivitskhet fo jagat Gliidien frdn jor- den, nu iir det skuggan af Sorgens stora svarta ringar, som sveper ofver viirlden, spridande skrack och olycka.
vanvett, sjukdom och dod ofver allt lefvande.
Hen ~Kiirlekens - randring) &gt; beggnner.
I hennes spir spira gras och blommor, solen lyser Rter, hopp, lycka och gllidje vakna, och niir Kiirleken efter lyktad fiiird lyfter sina \ - ingar till flykt vilja manniskorna ej sliippa henne.
I sin blinda ifver att hhda heme kvdr gripa de efter den s o n stdr dem nibmast, en maka, en dotter, en moder, och hvar och en tror sig i sina kuaste fasthHlla just den gudasanda Kikleken, hvars vandring spridt s&amp; lnycken viil- signelse ofver jorden.
I berattel~en %Primen som fick tystnaden att talar iir det knn- ske nigot svirare att folja syrubolikens ariadnetrid.
Den leder oss viil in i labyrinten, men icke diirur.
Prinsen, trott p l viirldslifvets stoj och larm, uttrilkad af tomheten och ytligheten i hofvets salar, flyr ifrAn alltsarumans och drar ensam in i naturens och tystnadens rike.
Diir finner han, efter 1 h g t letande, drottningen i detta rike, Tystnaden sjiilf, underskon, men stum, med forseglade lappar.
D&amp; prinsen till sist, fijrt-criflad ofver att ej kunna tyda det stumqt sprik, som talar ur Tystnadens gitfulla iigon, besviir heme att yppa sin hemlighet for honom, iman han soker erig hrila i dijden, brpter hon.
sina liippars insegel och talar - men, s % sakta att ingen utom prin- sen knnde hora detn.
Han blik som forvandlad, iterfir sitt lifsmod * och vander tillbaka till varlden.
Nu vill han ~ b o r j a l e f v a ~, ty nu &gt;vet han hvad Tystnaden tanker ~ 6 % -.
Ja, prinsen vet det - f8rf.
siikert ocl~s % - men vi, vi st;, diir sannerligen lika kloka.
Sprirket i dessa beriittelser iir poetiskt och fitngslonde.
~ f v e n bokens yttre utstyrsel ar tilldragande och den fina teckningen p i olnslaget fortjiinnr en sarskild mention.
Om arbetet i sin helhet kan man ined fnllt fog siiga: att det &amp; r vackra tankar, kladda i en vacker driikt.
L. Antec kningar M n Italien n. af qc svensk diplomat.
Stock- holm 1896.
Porfattaren, som f. n. ar svensk-norsk minister i Rom, anfor i den tilliignan till sina soner, hvarmed han inleder sin bok, ett be- kant yttrande af Heine, att det p i denna jord ic ' lze gifves n %got trgkigare iin att liisa en italiensk res&amp;kildriig - utom kanske att slrrifva den.
Han forklarar dock, att det senare icke slagit in p i ho~iom, och tiilfogar den Gnskan, att det f h a icke &amp; %tte blifva fal- let ~ e d ham liisme.
Vi iiro forvissade, att hvclsje lasare af dessa ~cbnteckningar f r h Italien, skall lned oss betyga, att Heines yttrande iclre heller till sin form del Bga nBgon tilliimpning pii desamma.
Det gamla klassiskn landet dragar annu med underlig makt hvarje sinne, som iilskar fornticlens ~ninnen och konstens miisterverk, och den, som vill i sina tanlrar gora farden dit, kan icke f B ett mera 1Sirorikt sii11- skap iin denna fint bildade svenske diplomat.
Forfattaren behandlar i sarskildn kapitel nlgra orter, hvilka ieke hijra till de stora stiiderna, men hvilka dock iiro bland de mest i~~tressevackande pB grund af cle historiskw.
~njnnen, sorn vid dem iiro fiistade, niimligen Terracina, ~alestrina jarnte 0levan0,- Subiaco, Avag- ni, Bssisi, Monte Cassino jiimte dquino ' och Ponte Corvo, Loreto och Ravenna.
Lefvande och BskBdligt skildrns forfattaxens besok p % cle olikn platserna.
Ran iir en god iakttagare af nntur och folklif (politiken iir, stisom n a t d i g t iir, utesluten).
Mera sysslar dock bo- ken, sBsom i tilliignan anmiirkes, ined det fijrflutnn an med det nar- wrrande.
Forfattaren &amp; I.
Hail ar iclre blott en historislrt belast man, utan iifven en sjdfstandig historislr forskare.
Han har nr itdienska arkivs giknmor framdragit Atskilliga ' svenska minnen
och meddelat d e n i svensk historisk tidskrift och annorstiides.
I) r historiskn skildringar, hvarmed han underhbller lasaren, medan ha^ for honom odcring bland forflu~tna tiders minnesmiirken, vittna ock&amp; ofverllllt om en sjalfstgndig uppfattning, som icke nojer sig med att okritiskt plockn ihop notiser nr andras verk.
Lifliga och lniilancle ilro dessa skildringar alltid; aldrig trottas lfisaren af ett lingtrfidigt upprepande af f dzta.
Det iir minnen f r i n rnycket olika tider och af mycket olikn art, som forfattaren upprudlar, och han st8r icke framfor dem blott som den kritiske forskaren utrm Bfven soln den kiinnande miinniskan.
Bland de i n h g a dystrn bilder f r t n den inorka medeltiden, hvilka han framstiiller, bilder, som tala om otyglad vftldsalnhet och 14 egoism, framstrAla dock tvb Ijusa gestalter, Benedictus af Suu-cia, tiet \ - ester- liindska Idostervasendets fader, och Francesco af Assisi, fattigdomen * och odmjukhetens apostel.
Vid teckningen af desse b5da blir fiir- fattaxen v m n om hjktnt.
Ha11 siiger bland annat p A tal 0111 tier store Thomas af Aquino, att denne trots den beundran ha11 aftvinger oss, icke rorer v i r t hjiirta sB som 13enedictns eller Frnncesco af As- sisi.
De ha ej skrifvit mycket, men de ha kastat ofver ~iirlden el: dlt famnande k&amp;leks rika piirlor.
Ti g r i i f ~ a npp doin nr seklernah p u s, ur fordomarnas dy, uu dogmatikens irrgtngar och binda hop dem till ett radband att diixwed bedja boner om odmjukhet.
och sjiilf- forsakelsew.
De kapitel, som handla om de orter, som \ .arit sl; tcle- platsen for dessa b&amp;da mans rerksamhet, khbiaco, bIonto (lassino ocil Assisi, iiro enligt anmiilarens mening bokens glauspunlrter.
&amp; fven nlgrn svenska ininnen har fiirfattaron fltt tillfiillc att inflata.
Lifligt beskriher han den iifventyrliga pilgrimsfiird, solu dell heliga Birgitta jiiilote sin dotter Katarina fiiretog till Assisi.
Ej inin- dre lifligt skildras de besok, hvilka en annan svensk kvinna, drotf- ning Kristina, aflade, dels pB samma stfille, dels pH en annazl vali- fartsort, Loreto.
Effektfull iir kontrasten mellan desm t v i t y p r fr8n slrilda tidsadrar, 5 ena sidan en representant for medeltidena askes och spiritualism, &amp; andra sidan for senrenaissansens riirldslig- het och praktlystnad.
For den.
skona konsten har fijrfattaren ett varint intresse.
Huru mycket han iin fr8nkiinner sig fackinsikt i detta stycke, iirt.i ham omdomen alltid nf viirde sdsonl kouimanclc frdn en intelligent iakttagare, som iirligt siiger ut sin mening.
Han fiir ofta anledning till en nggot ironiskt fargnd k h g a n 6fver att hans tycken i c k ~ stiiiilina ofverens ined de stora auktoriteternas in0111 konsthistorie~:.
Hans historiska sinne rojer sig iifven hiir i en lycklig formBga att rued sympati satta sig in i en forfluten tids forhiillanden och bedoma afven dess konstniirliga produktioner ined-.
beaktande nf de forutsatt-.
ningar, under hvillra de tillkommo.
SBlunda forsvarar han varmt och valtaligt och,.
sBsom det synes anmdilaren, pB goda-&amp;under de niigot styfva och enformiga mosaiker, som smycka .vaggarne i kyrkor i Ravenna.
Verket prydes af flere vackra fotogl: afiska bilder, nHgra bland dem utforda af forfattaren.
sjalf.
Det &amp; r helt s&amp;&amp;t en liflig ijnskan hos alla bokens liisare, att far- fattaren mBtte satta dem i tillfiille att taga kannedom om annu flere bland hans anteckningar vid de besok han gjort eller kommer att gora vid historiens ininnesvfirdar i Italien.
J S: i:: i: at6 &amp; r i Italien.
Resekronika ur bref och skissbocker upp- tecknade a.f Gtlstaf Lindgren.
Bolren utgor, s&amp;som titeln angifver, en lwonika om den studie- resa, som forfattaren, en ung arkitelrt, foretagit i Italien.
Han har ganska fullstandigt besokt alla de platser, som aga storre intresse for konstngren och konstforskaren, och ger nu allmiinheten del af sina goranden och lBtanden, sina intryck och reflesioner.
Hah har rest med vaken blick och varmt intresse for konst och folldif., E o n rojer iifven i mindre vanlig grad bBde vilja och formiiga att histo- rirrkt for sig farldara hvad han sett.
Han f6lj.e; hiirrid ofta Taines ledning, men goda iakttagelser och reflexioner, s o h iiro forfattarens egna, mota jiimviil oftn.
Anmiilaren &amp; r nu ~risserligen af den mening, att forfattaren dB och dii lBtit forleda sig till konst&amp;ktioner, sfisom t. ex. i den for ofrigt sinnrika paralellen emellan Venezias luft och dagrar % ena sidan och vissa egenheter i dess konst B den andra, men hiirom kan jn tvistas.
Forfattarens stil iir ledig och angeniim.
Det finnes nBgot af Italiens bBde viirme och farg i hans framstiillningssiitt.
Icke dat minst viirdefnlla i boken iiro de vackra prof ur forfattarens skiss- bok, som dB och dB meddelas.
Bolzen kan ~ n e d skiil rekommenderas s5som en b %de larorik och behaglig lasning for den, som.
onslrar skaffa sig kannedom om Italiens konstskatter, natur och folklif.
S *:!:.
En kvinna i fattigv&amp;dsstyrelse.
&lt; + Det iir i &amp; r forsta g h g e n lagen om kvinnans riitt att viiljab till meillem i fattigvirdsstyrelse vunnit tillihnpning i viir hufvndstad.
Till medlem af den styrelse, som handhafver Klara fiirsrunlings fattig- vhd, h w namligen fattigviirdsniirnnden invalt froken Illatitddu UZfspame.
PB s a m a g h g hufvudstaden Br att lyckijnska att ha vunnit en inom den praktiska fattigvhden s % erfaren och dn- gande kraft som £roken Ulfsparre, hvilken under minga &amp; r varit kiind inom sin forsamling som de olyckligas och behohandes viin, m b t e vi hdsa detta invd med den tillfredsst.
: &amp; llelse, som hvarje nytt steg mot kvinnans tilltrade till den kommunala forvaltningen miste framkalla.
Kvinnans begBfning och naturell synes sB oafvisligt iignad just for den st af offentlig verksamhet, som kommer under rubrik: fattigviird, att det synes oforklarligt att st % miinga och liingu debatter behoft foras, sB m4nga bevis frarnkastas, s l manga motskal veder- l e g a s innan motsthdet brutits.
&amp; 1889 utfgrdades den lag enligt hvilken kvima knnde viiljns till medlem af s k o l ~ fattigviirdsstyrelse ~, och fattigubrds~ta~) a " itd.
Inou.
skolstyrelsen vann, som bekant, denna forordning sB godt som omedel- bar tillampning i det samma iir hiir i Stockholin en krinna inraldecl till medlem i skolstyrelse.
Nu rakna de flesta af huhdstadens forsamlingar en kvinlig skolr&amp;dsleda.mot.
Fijr s t ridt det g ~ l l d e huf- vudstaden gjorde man sig dock inom fattigvbdsfiirvaltningen ej brldt- om att tillampa den nya lagen.
Dagny hat under de senaste h e n flere giinger behmdlat der.
p i sin losning s B lange viintande frAgan: kvinnan och den offentliga fattig&amp;den.
V h a mest kompetents auktoriteter inom facket ha dilr- om vid ' sldda tillfallen tagit till orda.
Siirskildt erinra vi om der!
utforliga redogorelsen for ett disk~zssionsmote d.
18 ' 34 i hate1 Continental, anordnadt a£ Fredrika-Bremer-Forbundet?
for behand- ling af s kvinnans inviiljande i hufvudstadens f attip8rdsstyrelsor 2).
Inledarens, grefve H. Hamiltons anforande, hvilket in extenso gter- gafs, innef attade alla de synpumkter, som for reforlnens genomforande voro att beakta.
Han f r d o l l darvid bl.
a. huru penningfiirrdtning, fondplacering och endra ekonomiska frHgor ej horde till den egentligtz vkrdm af de fattiga.
Enligt forfattning och instruktioner iir kon- trollen ofver de forberedande wdersokningarne, tillsynen af under-
' stodstagarne fattigvtdsstyrelsens fomarnsta uppgift.
Och i dessa den offentliga fattigvkdens viktigaste uppgifter finnes det rikaste oph mest tacksamma verksamhetsfalt just.
for kvin~zo, * na.
De viktiga in- satser Icvinnan skulle kunna gora exernpelvis i nrbetet for barnav6,r- den, for v k a fattighns, forsor; jningsinrattningar, barnhem och upp- fostringsanstalter k ~ n d e enl. tnl.
ej nog uppskattas.
sl ntade sitt lifliga och ofvertygande foredrag, till hvilket vi hanvisa, (Dagny: 1894, haft.
8,) med att som sin ofvertygelsa forklma, att det blott be- hofdes ~ a t en t enda mcm i fattigvedsnamnden oppet uttalnde sig for reformen, for att isen skulle brytas och lniilet vinnasb.
Dennn forutsagelse ' hnr nu, tvii iir efter det den uttalades, ggtt i f ullbordan.
Med en kvinnas invaljapde i en huf vudstadsf orsamlings fattigvkdsstyrelse &amp; r forsta steget mot milet taget.
Ty att vAra andrn forsadingar skola folja esemplet iir viir vissa forhoppning.
Att Irans- Ian af ntt arbeta under ansvar och med visshet om att aga en rost af afgorande betydelse, ar en sporre soin skarper intresset, gor ar- betet lattare och mera tillfredsstallande ntt utfora, har intygats af kvinnor med fleriirig erfarenhet inom det legal8 arbetet.
Att s a m a kanslor skola besjiila de kvinnor, som fii taga del i och ha en afgo- rande rost i den offentliga fattigvArden, det behofves ingen ofver- skattning af vHrt kons fortjanster for att med sakerhet kunna forutse.
En draktreform.
Den sedan ett tiotal af Ar tillbaka hos oss verkande Drakt- reformforer~ingen,~ hvars nitiska och vardefulla arbete for forbattrandet af den kvinliga IcladedriLti~rten sii ofta motmbet ats af allniii,nhetens likgiltighet eller fordomsfulla fasthiillnnde vid gamla vanor, har dock, tack vare energin och dugligheten hos sina medlemmar, att uppvisa en och annan segix for den goda salren.
Flere af foreningens mo- deller hafva vunnit erkhnande, jrt, hvad mer iir, fiitt en betydlig spridning och anvandnipg, sarskildt giiller Cetta den nya modellen pL underldader.
I afseende pii den yttre drgkten har den regeln foljts att ej uppstalla nHgra f r h det gangse modet afvikande fore- skrifter.
Denna regel har Draktreformforeningen nu i viss wiin fr&amp;n- giitt.
Det galler dock ej nHgot nytt mod, nHgon forbattrad reformdrdrt eller nkgot dylikt, utan det ar mot de f r h sHva1 hygienisk, prnktisk soin.
estetisk synpunkt oliimpliga Gnga pvonrenadkjolama Inan giitt i harnad.
Inbj udningen till det diskussionsmo te, dar Driiktref ormf iireningen ville stglla denna frlga under offentlig debatt, vary utom af forenin- gen, undertecknad af vii.ra tre praktisersnde kvinliga liikare: frok- narna Widerstrom, Andersson och Folkesson, hrarforutom sBdana n m n som professorerna Ahqvist, Berg, Salin och Tornpen, h ~ i l k a afven marktes bland inbjndarne, voro ett ojafaktigt bevis for, att den skenbart mindre betydande frggan af kompetenta auktoritettv tilles- kandes en ej ringa vikt.
Detta framgick iifven af de bbda moten, som med nggra fb dagars rnellanrm 116110s i och for d i s h ~ t e ~ a n d e a.f t den nra driikt- reformen: B promenadkl~dningamas af kortunde::, det ena i Liilcaresiill- skapets lokal d.
15 jan., det andra i Hbtel Continentals stora s d.
bdda under d: r Edv.
Laurents ordfijrundeskap.
3liitena roro till triingsel besolrta af en for saken ytterst intresserad pnblik.
Af inledarinnans, h i k e n Gerda Cederbloms, enkla, pP sak 69- ende anforande vilja vi meddela foljande: Tnl.
hn.mhiill do IU- hygie- nisk, praktisk och ekonomisk, ja estetisk synpnnkt stora fiirdelar.
som en forkortad hvardags- och promenaddriikt masto rnedfora.
i t den praktiska sidan af saken behofde ej m5inga ord an~iindns, d t oliimp- ligheten och olagenheterna af att t. es.
i regnvgder bcgagna en ling kjol ej kunde krafva mlnga bevis.
JIen hvad som kanske ej all2 taga i betraktande iir den hygieniska synpmikten, ej %lla tiinka.
pP1 det for hdsan skadliga, som ligger i spridandet af det smit.tofiil.ande dam som Bstadkommes vid afborstningen af etD pliigg, smn kornmit i beroring med gatms smuts.
E n promenadkjol, afkolkd ~ n e d 1 0 it 15 cent., skulle dessutom gora bararinnan sd myAcet frinre i sina rorelser, sii mycket mindre beroende af viiderleks- och riiplagsforhiil- lnnden och tillfijra henne, genom att nnderliitta njutandet d prome- nader i fria luften i alla viider och vid alla irstider, ett tillskott af halsa och lefnadsmod, som ej nog kunde uppslcattas.
Siirskildt giiude detta den kvinliga ungdomen och vore ctt I~eakta i en tid, dA anemi och lefnadstrotthet hos IS och 20-gringar voro sg ranliga.
Den roll, som en lamplig och bekriim drakt, hrilken oj lade hinder i riigen for kroppens £ria rorelser, hiirvidlag spelade vore i hijgdta grad riktig.
Hviken betydelse en reform af vgr kliidedrakt., siidan s o n den gsyfta.de, innebwe, siirskildt for den mbetmde kvinnan, framhiills iif- ven pA ett valtaligt och ofvertygande siitt.
For de koimor, som dag-.
ligen vid en bestamd tidy utan afseende I&gt;&amp; vaderleken, mlste begifva sig till sitt arbete, exempelvis liirarinnor, bitraden i affarer, kassor
31 \ eller ~lylilii;, och af hvillrn clot stora flertalel; lefva i mycket smA om- standigheter, framstiilla sig, forutoin andra ur praktisk och hygienisk synpunkt beaktansviirda skal, afven de ekonomiska, i ty att en for- kortad arbuts- och promenaddrakt blir billigare sBsom ny, billigare att unclerhfilla och ~j8mforligt mycket varaktigare.
&amp; !en dB man 1cn.appast Iran .v&amp;nta, att en reform s o ~ n afviker fr %n ett gangse bruk, skall vinua anslutning om den ej gBr uppifrBn och nedBt, stalldes till cle tongifvande inom vbrt sauihalle en uppmaning att foregb mecl ett Iiirorikt eesmpel; Den estetislm sidan af salren, den dar inled.
ansbg den mest siirba~:: ~ pnnkten ligga, bemottes afven ined det argumentet, som v d ingen torde kunne jafva, att en kort, ren kladningsfdl afven ur skon.- hetshiinsya ar att fo~~edraga framfor den obekviilua och oskona, lyft- nings, som enligt vedertaget mod nu anvandes vid promenader, och ofta med mycket dgigt resultat, for att soka skydda drakten for ga- tans vata och dam.
Den dislrussion, som foljde pB frok.
Cederbloms inledningsord vw niycket liflig och anslot sig i httfvudsak till inledarinnans anfo- ~: aude.
De viktignste jnlaggen voro de som gjordes ur balsosynpunlrt af flerazaf v5ra ansedda lakare.
Sarskildt forjanar cloktor Karolina Widerstroins anforande att framhiillas.
I synnerhet bevisnde den sist- niimnda hurn slradljgt v&amp;ta lzjolkanter, fuktiga kangsknft in m. in -- verlrade p&amp; organismen.
Den orenlighet, som med; kladerna medf6 res frdn gntan innehdller desst~toin farliga rnikrober, sorn lmnne for- orsaka sbrfeber, for att icke tala om den fruktansviirda tuberkulosen.
Har gdler icke att hvar individ sv.mar for sig sjalf, man fBr afveu bara ansvaret for sina ntirmclstes h8lsa.
Resutatet af dessa, reform- not en)), vid hvillza, som ofta.ar fal- let vid offentliga diskussioner, en och annan talare visade benagen- het att ofverskrida sjalfva ii~~inets rbinarken, var uttdandet af en for- kastelsedoiii: !not de 1Bnga proinenaddrakterna och antagnndet af en we solution^ om ' _deras forkortande ined minst 10 cent.
frkn marken, en reform, soin det hvarken fordras mycket mod eller stor sjalfofver- vinnelse for att anslnta sig till, hvarfore det iir ntt hoppas, att det ini- tiativ som Dralrtreforrnforeningen har tagit skall kronas med £ram- ghg-
Meddelanden fP&amp;n Fredrika-Bremer- Fbrbundet.
Allmgnna Stipendiefonden. '
Till ansokan hafva genom stipendiekomith foljancle stiyendior annonsernts: For elev vid folkskoleliie-ne-i~me-se~zti~tariz~)) ~ 36O kronor (Stockholms stads stipendium); For elev wid lzog?
* e Z t i r n r i l z) l e - s e ~) t i 1.
3 kronor (fritt 00 stiyeridium).
Fbr studerande vid 1; totds eller I,$ysrrZcr.
zutitversitet XI0 Irror~or (fritt stipendium); For utbildning till vlifrArarb~tn vi (7 Haudwbetets T %II ~ e r s rd f - skola IS0 kronor (Mnlmohus l&amp;ns stipendimn?
; For utbildning till barnn2orska for k v i m a rued ele~weuttcrskole- bildviing I S 0 kronor (Kristjanstads lans stipendinm); For utbildning af ldra&amp;rzn i huslig eko~lomi fur .folliskoln IS0 kronor (Ostergotlands lans stipendium); For sjzckv&amp;rdsk~rs v i a Sabbatsberg 640 kronor (1 ' esterbottens lans stipendium); For genomgdende af teknisk skola IS0 kronor (Sodermanlmds liins stipendium).
Ansokningar skola vara insanda innan 15 februari ItW7 till Genom ordforanden for lokalkomith i Kopparbergs l&amp;n Fru Landshofdingskan Dlinna von Oelreich, har till lanets insats i 811- mknna stipendiefonden ofverl8mnats ett t w e n kkro~or.
Frhn skilda hhlL Sverhes forsfa kvinlba farmaceuf a r froken 3If rtn Bugusta Elisabet Leth, som den 22 jm. aflade fa.nnacie studioasamen vid farmaceutiska institutet.
Froken Leth; som genomglitt sin eleflid A apoteket i Karlshamn, iir fodd i Jemshog i Blekinge 1877.
Ned anledning af ofvanstfiende eri111.a vi om, att enligt kungl.
kungiirelse af den 1 2 juni 1591 meddelats ratt for kvinna att antagas till elev B apotek ssmt att efter d a g d a prof erhglla enahanda riittigheter s o u tillkomma madig farmaceut.
Utmarkelse af Svenska akademien.
Wi Eikademiens senaste hogtidsdag har i framsta ruinmet med hedersomnamnande froken Ama Kiwtsons prosadikt,)) Orvar Odd, romantiskt sagospel i 5 a k t e r ~, blifvit utmiirkt.