Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Homle Ståndet, anga~ ende en till Stats- vell Bevillriings Utskotten remitterad fråga, örn Skattläggning af Husbehof i o eli Sqiialti~Qvarnar TT VJ ndet elén gtdje i denna Månad har Hederv. Bonde-Ståndet, lill Hugh Stats- och BevillningsUtskottens gemensamma handläggning, öfverlemnat 'ej mindre Kiksdags-Fhllmägtigen Eric Svensons, fran Bohtis Eän, uppläste Memorial , [-drande Skattläggning af de på K ronö- och Skatte-jord belägne husbehofs Mjölqvarnar, så vida de ej äro begripne under hemmansnintan eller af föregående
Qvarncorn mission et från ränta fritagne, än ock de a( Riksdagsmannen Anders Danielsson från Elfsborgs Eän vid samma Memorial fogade tillägg 'och upplysningar; mert emedan Bevillnings-UtSkottet vid föredragning af detta mål, funnit detta sanirna angå ert grundskatt, hvilken utgöres efter ändra • grunder än den allmänna Bevillningen, Otin på ett helt annat satt pålägges, hvartill äfven kominer, att sådane Qvarnar jemlikt i i Art. 5 § i Morn. i den gällande Bevillnings
För ordningen, befinna* nu lika sorn från längre tider 4 Bevillnings-Utskottets Betänkanden. tillbaka från afgift frikallade; ty anser BevillningsUtskottet sig genom de för, dess befattning gifrte föreskrifter, i 31 § Riksdags Ordningen, hindrat att till pröfning upptaga merberörde fråga eller »len om Skattlägning å husbehofs qvarnar, hvilket förhållande Bevillnings Utskottet velat Hederv.
Bondeståndet vördsamligen tillkännagifva.
Stopkholm den 18 Febr. 1823.
På Högh Ridderskapets På Högv. Preste-Stånoch Adelns Ledamöters- dets Ledamöters vägnar ^vägnar Axel Lagerbjelke. J. Wijkman Casperson.
På Vallöf], Borgare-Slån- På Hederv.
Bondedets Ledamöters Ståndets Ledamöters p;: vägnar vägnar Nils Limnelius■ E. Svensson, Clas Livijn. N-.o 2 Ankom den 9 Martii 1823.
Memorial, angående ytterligare Betjenings (intagande.
Ständers BevillningsUt» skott antog den dervid nödiga betjening, inskränktes densamma till fyra Cancellister, af hvilka tvänne i egenskap af Notarier biträdt vid Utskottets Protocol)? ehuru val Utskottet förelåg, att detta Ilevillnings-Uiskottets Betänkandem antal skulle blifva otillräckligt fbr ärendernas säkra och skyndsamma gång; men sedan Motionstiden nu förflutit och flere ämnen påkalla Utskottets okade verksamhet, ser Utskottet sie nu ' O föranlåtet, att hos Riksens Höglofl.
Ständer yord’ samlingen anhålla, det måtte icke allenast ofvan omförmäldte tvänne vid Protocollet tjensfgbran. de Gancellister, få räkna arfvode lika med Notarieme i Riksens Höglofl, Ständers öfrige Utskott, från antagningsdagén; utan äfven att Utskottet lemnäs, i förmodan att arbetet kan med denna tjenste-personal bestridas, tillstånd att, då behofvet sådant oumgängeligen fordrar, få ytterligare antaga en Notarie och en Cancellist, med arfvode från den tid deras tjenstgöring börjar.
Stockholm den 4:de Martii i8s:j.
Nto 3; Ankam d«n 10
Martil 1823- Memorial till Hedervärda Bonde Ständet , angående Eric Andersson Bångs m. fl. Memorial, om jämkning i skyldigheten att tillverka saltpetter.
Ständers Bevillnings-Utskott har Hedervärda Bonde-Ståndet, under den a 6 förliden månad, öfverlemnat Riksdags-Fullmästigen Eric Andersson Bångs, från Herjeådalen, memorial om lindring, för denna Provins i den årligen utgående Saltpetter-skatten, äfvensom Riksdagsmannen Anders PåHbsons, från Vestra härad.
6 Bevillnings-Utskottets Betänkanden. jemte flere fullmägtiges från Jönkopings
Län väckta fråga om nedsättning eller upphörande under en viss tid af denna utskyld till det allmänna; meri: emedan ofvannämnde beskattning icke är upptagen bland de, uti 60 § af Regeringsformen, den 6 Junii 1809, omförmäfde och till, Bevillningsutskottets åtgärd öfverlemnade allmänna afgifter, utan tvärtom utgår af hemmantalen, hvartill äfven kommer, att detta vid föregående Riksdagen, jämväl under öfverläggning hafda ärende , då blifvit af andra Utskott handlagd t, ty anser Bevillnings Utskottet sig ej heller nu tillkomma att deröfver utlåtande afgifva; hvilket förhållan-- de Bevillnings-Utskottet, jämte återställande af de ankomna handlingarna, får till Hedervärda B.ondeStåndet vördsammeligen anmäla.
Stockholm den, 6 Martil 1823 N:o 4.
Ankom den 14 Mardi: 1823..
Memorial till Högvurdige Preste Ståndet angående åter - Remiss af Prosten Sundii Memorial, om visse inkomster för Amiralitets KrigsmansliusCassan i Carlskrona.
Under den 24:de sis-tledne Februarii har Hög. vördige Preste-Ståndet, till Riksens Höglofl.
Ständers Bevillnings samt Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskotts gemensamma handläggning, öfverlemnat Herr Prosten M.
Sundiji Memorial, an - Bevillnings Utskottets% Betänkanden.
7. gående dels en jemkning och billigare fördelning emellan Vadstena Krigs månsh usCassa och Ami. ralitets KrigsinanshusCassan i Carlskrona, af §(. sjtillige, till understöd för skadade och äldre afskedade Krigsmän anviste medel, dels ock andre, sistnämnde inrättning frångångne inkomster, men spm de i detta Memorial ornförmähle ämnen icke synas ega ett närmare sammanhang med de i 60 § af Regeringsformen, för Bevillnings-Ut skottets verksamhet bestjirnda föremål, alltså hav*.
Utskottet ansett sig böra, med anledning af 44 § f Riksdagsordningen under den io:de Februarii 1 samma memorial vördsammeligen återställa.
Stockholm den 8:de Martil ig ?
N:a 5% Ankom dan 51 l8tg> Mejnoriol till Hedervärda, Bande-S%dnde\ med dtereiniss af Nils Håkanssons^ Jr an Christianstads, Län, Memorial o,it\ inskrifning i rättigheten för Torpare alt antaga Tjenstehjon.
T. -*■ ill gemensam handläggning af Riksens. Bog. loll.
Ständers BeviHrtings- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi Utskott , liar Hedervärd».
Bonde-Ståndet, under den 3pdje dennes, remitterat Riksdags, FulIniägtjgen Ajils.
Håkanssons, från.
Län, Memorial, med yrkande, dteV matte, Toiupare, stom icke ega öfver ett hälftTunneland öppen Åkerjord» ej idka något hgudR $ Beviltnings-Utskottets Betänkanden* verk eller af alder och skröplighet hindras att sielrve arbeta, förbjudas att hos sig låta skattskrifva tjenstefolk} men alldenstund förstnämnde Utskott, vid företagen granskning af denna fråga-, ansett densamma icke stå i ett så nära och orne* delbart sammanhang med de i 60 §' af Regerings, formen bestämde föremål, för Utskottets öfverläggningar, jatt det kan tillkomma Utskottet att sig deröfver utlåta,, fördenskull har detsamma velat ofvanberörde Memorial' härhos vördsamligeu återlemna.
Stockholm dan 1?
Martil 15,25.
N:o 6, Ankom dsn 5- Maji' r82jr~ Betänkande, angående grunderna feir dem blifvande Bevillningen* Sällan hafva Rikets HöglofT.
Ständer i en merabrydsam ock vigtig tidpunkt åt deras Bevillningsutskott uppdragit det af vidsträckta och granhagapligrer åtföljda förtroendet-, att föreslå de grunder hvarefter Riksens U glöd.
Ständer skulle utöfva, den- i grundlagen uern- för belia line beskattningsrätt.
Uti de till fyllande af Statens,, utöfver deordinarie inkomsterne, sträckte behof, anviste Bevillningsmedel, . genom Sjö- och Rand tt u 11 <1 ine samt Accisen, Postverket , Stämplade PappersInrättningen' och beskattningen för Hu-sbehofsBi-. -iuneri-rättigheten-, har Utskottet visserligen, flinnil flere sikta, och jem&t fördelade -inkomst - Bevillnings-Utskottets Betänkanden. g källor , men ehuru Utskottet har för afsigt att närmare utreda, om icke; afkomsten utaf någon bland dessa, särdeles af Stora Sjö-Tullen, kan, utan att hårdare trycka de skaftskyldige, förhöjas till en större behållning för det allmänna, inser Utskottet likväl, att den egentliga Bevillniogent måste till ett betydligt belopp ännu fortfara till inbringande af de för Statens underhåll oeftergifliga medel.
Denna visshet har i- hög grad ökat Utskottets omsorger.
Det har från de Respective Riks Stander» fått emottaga Memorialer, af hvilka åtskillige, såsom uttryck af den allmän, na rösten, med mörka färgar skildrat
Fäderneslandets ställning och såsom ett af de verkande medlen dertill omförmält en utöfver de enskildta tillgångarne flerstädes tryckande beskattning, under det andre yrkat minskning i Bevilfningen.
Det lärer icke undfalla Riksens Höglofl.
Ständers uppmärksamhet, att begge desse ämnen ligga utom grän* sen för Utskottets verksamhet, då det endast tillkommer detsamma, att uppgöra billiga och säkra grun) der för den blifvande Bevillningen, och sedermera, med fästadt afseende derå, jemnt och rättvist fördela den Bevilfnings-Summa Riksens Höglo!} Ständer sjelfve pröfva skäligt åtaga sig.
Efter föregångne lång.ariga och brydsamma öfverläggningar, föranledde ej mindre af ämnets; vigt än de sins emellan skiljaktiga meningar, sora yttrats, rörande sättet att med möjligaste rättvisa och säkerhet vinna det åsyftade ändamålet, går Bevillnings-Utskottet nu, att till Riksens Höglofl.
Ständers skärskådande framställa de grunder, hvar - 10, R.cvilinings-Ulskottets Betänkänden. efter den blifvande Bevillningen skulle komma att utg§, qcI'1 önskade Utskottet dervid, att dess ittsigtec- oell erfarenhet; motsvarat dess vilja och, nit, emedan i sådant, fall Utskottet kunde hysa deri öfvertygelsen, att det rätta vore funnet.
Föranledt af samjna skäl, som förmådde.
Riksens Möglofl.
Ständer, att vid Riksdagen år 1812 åtaga sig en sedermera vid hvarje Riksdags fort. fa.rapde personel afgift, utan afseende på Stånd, vilkor- eller förmögenhet, oell- hvilka äfven blifvit, godkände af deni, sorn framstalt. ett annat heskattningssält å förmögenheten, eller den hvarje Medborgare åliggande skyldighet, att med en.
\iss del arsin arbetsförmåga eiler deremot svarande värde i penningar bidraga tilk försvar och. upprätthållande af den Samhalls.ordning, sorn, oafsedt det olika sätt hvarpå hvar och en blifvit j tillfälle att använda sina krafter och förmögenheter, Jeremar alla ett lika skydd och säkerhet, Rar Utskottet ansett sig böra föreslå: det skall $n personel afgift erläggas af hvarfa, inom Sverige i mantalslängd skatlskrijven person, ' utan afseende på Ständ eller förmögenhet , alika för mans och olika för qvins-personer , jnen lika för personer af samina kön , att årligen utgå frän och med fylda 1 j till och. med fylda 6.0, års ålder, dä den upphör för alla dem gom icke af egendom, tjenst eller rörelse ego, en Inkomst af 5Q jR-dr eller sorn icke efter 2.a Art..
Utgöra bevillning af lön, egendom och rörelse, varvid Utskottet endast får tillägga, att det grundat deri, i afseende på åldern, då capitations algi (ten. hädanefter skulle vidtaga och upphöra, BtvilfningS:
Utskottets F.tfånkanden. u PH föres lagné förändring, på den af erfarenheten bestyrkte omständighet, att arbetsförmågan sällan före det 18. året, då den nu ifrågavarande beskattning först utgår, inom vårs kalla luftstrek, hinner- utbilda sig och vinna stadga, samt merendels upphörer vid fylda 60 års ålder.
Enhälligt hafva Utskottets [Ledamöter antagit den grundsatsen, att förmögenheten borde blifva det andra och hufvudsak!iga föremålet för beskattningen, men i afseende på sättet för densarnmas- utgörande hafva åsigterne. varit delade, Inom Utskottet hafva trerine olika meningar blifvit uppgifne och pröfning underkastade.
Ren redan vid. .1810 års
Riksdag föreslagna och då af Riksens Röglofl.
Ständer godkända,i men sedermera vid 1812 års
Riksdag ogillade grund för förmögenhetens beskattning, icke med afseende på sjelfva föremålet, utan, med afseende, påi dess product, elier den deraf härflytande inkomst, har åter blifvit henskjunm.tilI BevilIn.ingsUtskottets pröfning med de förändringar en värd Ledamot af Högloft.
Ridderskap.et och Adeln, vid, 18.15 års Riksdag föreslagit, till följd hvaraf borde hvarje skattdragande, utan afseende på. den fond hvarifrån hans inkomst härledde sig, afbörda sig sin skyldighet till Staten, endast efterbeloppet af denna inkomst, d. v. s, af allt det öfverskott, sorn under året vunnits genom, afkastning af egendom, penningar eller hvad slags räringy rörelse och befattning som helst, sedan derifrån blifvit afdragne de omkostnader, som i och för samma inkomsts, erhållande bevisligen varit oumgänglige, samt skatter och räntor för skulder, jemte utbetalda hushyror för rörelsens, behof. i?
Bevillnings-Utskottets Betänkandeni Landtegendom och Stadsjord, hus i Städerna, Handels, Bruks, Fabriks eller annan rörelse och näring, contanta penningar, som ej voro satte i taka händer, actier och fordringar, äfvensom löner samt andra af innehafvande tjenster härflytande fördelar, pensioner, gratialer och benådningar utgjorde efter detta förslag, antingen sjelfve en inkomst eller källor dertill, och efter denna henfördes den skattskyldige i mon af sin behållning till någon af de i en särskild Tariff upptagne och progressivt stigande classerne för Jievillningen.
— Man har tillagt detta system ett företräde af rättvisa och billighet och framstält det såsom skonsamt för den mindre bemedlade, men deremot träffande den rike, isynnerhet capitalisten, eller den som af utlånta penningar hermar en årlig ränta.
Genom den Gäldenärer medgifna rätt att från sin inkomst afdraga intressen å låntagne capitäler, har man ansett denna beskattning utgående af den verkliga förmögenheten och deraf velat härleda dess företräden framför det år an tagna och ännu gällande system, hvilket lagger den synbara förmögenheten till måttstock för hvars och ens skyldighet, att i större eller mindre mått bidraga till Statsbehofvens fyllande.
Desse och flere andra skäl hafva likväl icke föranledt Utskottets pluralitet, att åt detta beskattningssutt lemna företrädet, då vid en närmare granskning befunnits, att samma förslag med ett sken af billighet förenar väsendtliga brister och ännu ej undanröjda svårigheter både för den en. skildte och det allmänna.
Med en sträng rätt. Bevillnlngs-Vtskottets Betäniandttn 13 visas fordringar, har man i afseende på den skattskyldige, icke funnit lämpligt, att denna beskattning hårdare drabbar den driftige oell omtänksamme i samma mån han genom flit och klokhet utvidgar sin rörelse och således arbetar på Statens förkofran, under det att den efterlåtne och vårdslöse hushållaren behandlas med mera skonsamhet, under det att han eftersätter eget och allmänt väl; att denna afgift utgår lika af personer med lika inkomst, utan afseende till deras olika och ej sällan oeftergifliga behof; att den progressiva Förhöjningen ökas, utan att vara bygd på någon tillförlitlig och med sjelfva principen instämmande grund, då man för att kunna påföra den, måste taga i betraktande, antingen den synbara Förmögenheten, eller ock industri-företag hvilket senare icke instämde med Statens pligt att uppmuntra och skydda dylike; att detta system, antingen genom en omgång å.tterförer till beskattning af den synbara förmögenheten, då Taxeringsmännen hvarken kunna granska eller utsätta en medborgares, beskattning underkastade, inkomst , utan att förut antingen hafva uppsökt capitalvärdet å hans egendom, eller ock dervid efter eget godtfinnande förfara.
Att detta beskattningssätt är åtföljt af ett icke blott förhatligt, utan äfven möjligen skadligt tvång till uppgifter af den skattskyldiges förmögenhet; att åt Taxeringsmännen blifvit uppdragen en rättighet, att med fästad uppmärksamhet, jemväl å föremål, som ligga inom den enskilde verksamhetens krets, ingå i pröfning och bedömmande om beskaffenheten och nyttan af hvarje medborgares husliga 24 BevUiriings- Utskottets Betänkärldéfi. företag och arbeten; att bevillningen af Stad erne hvarest Taxeringen ännu sker efter behållning ef näring och rörelse, oaktadt dén delen af de« ras förmögenhet, sorn kunna i capital - Väfden beräknas, eller hus upptagas efter Brandförsäkringsvarde, och således ej arti nedsättning underkastade, minskats till hälften äf dess förra belopp; beli att de större massor af förmögenhet, hvilkas tillvarelse utgör sjelfva lifsprinciperi i detta system, äro sedan Sr 1810 på flera ställen i Kiket skingrade och der de ännu finnas, ej sällan så med skulder behäftade, att en betydlig inkomst devat itu mera icke
Står att påräkha
Men utöm dessa och ännu flera på denna beskattningsväg mötande (»lägenheter, har Utskottet ansett sig icke böra utan afseende lemna vigten deraf, att
Staten ge* norn ett på säkra och beräkneliga grunder hvilailde heskaftningssätt, förvissas orri erhållandet af dess nödvändiga behof utan att äfventyra hvarken den brist Sorn enligt en redan vunnen erfarenhet, varit en följd af sjelfva beskattnings, grunden, eller lie omvexlingar, sorö kunde äf tillstötande omständigheter
Verkas i ett större ellef mindre antal medborgares enski Idta inkomster och Statens deraf påräknade tillgångar.
— Inom Utskottet haf en värd Ledamot, med fästadt afseende å den medborgerliga skyldigheten, att efter tillgångar och förmögenhet bidraga till detäs beskydd af samfunds inrättningen, utati afseende på samma förmögenhets större eller mindre afkastning, sökt leda Utskottets uppmärksamhet på en af alla värde egande föremål utgående beskattning.
Något undantag har dervid 'Bevillning*'
UtSkottffs Bethnkandeh-.
15 'afl mycket mindre kommit i fråga, som <111 hvad egentligen utgör 'Staten, således ej mindre personer än alla föremål för egarfde räften, njuta ett lika hägn af lagärne, och de undantag, sora uppkommit genom styrkans, under fordna och mindre upplysta tider, Vågade inbrott inom rättvisans område, nu mera Upphört, samt det svårligen kan förenas med billighet, att en tegare till 'en fastighet om några i'öO:de R:dr värde, måste derföre betala till Staten, medan den, sota i lösegendom, synlig ellet osynlig, besitter en mångdubbelt stötre stimma, ar från en slik utgift befriad.
Såsom en följd häraf är blix veit föreslaget* det skulle af värtlei af all slags fastighet och rörlig förmögenhet, ellet lösegendom, till Staten utgå en årlig viss afgift, lämpad efter Statens behof; och ibland flere för verkställ barheten och faitligheteft af denna grundsats framstälde regie, 'méntaris-ka föreskrifter, äfven anfort: att hvarje inrättning bolag och petson , som feger öfver 50 R:dr förmögenhet i contanta penningar, fordringar, actiet, förlager, varor, inventarier, skepp, farkoster, fabriks- slöjde- elier förädlings inrättningar, meubler, husgeråd eller lösegendom af livad namn och beskaffenhet den vara må, soiii eger ellet kan åsättas Värde, äfvensom löner öfver 200 it:dr om året, skall till skattsättnings.
Committéen i det distiict, der egendom, med rättighet att från värdet, efter summarisk uppgift, afdraga all slags gäld och skuld, så att endast dén verkliga förmögenheten blir grunden för beskatningens utgörande; att den uteslutande rätt, som teffer nu gällande Ragar och författningar är tilldelad jViäsa corporationer och samhällsmedlemmar till i6 Bevillnings-Uts&oitets Enimi anden. idkande af handel- bruks- och fabriks rörelse , handtverk o. s. v» bör beläggas med en viss årlig afgift, lämpad efter de deraf härflytande fördelar, och i enlighet med en särskildt uppgjord och Bevillniogs-Stadgan vidfogad Tariff; att sedan alla fastigheter äro uppskattade och möjligen sig yppande anmärkningar genom en Jury eller Nämnd, pröfvade och afgjord®, bör på en bestämd dag, alla Taxerings Längder, med tillhörande uppgifter protocoller och beslut af nyss omförrnäidte
Nämnd insändas till Konungens Befallningshafvande, sorn genast later sammankalla Länets GranskningsCommittée, bestående, utom Landshöfdingen såsom Ordförande, af en dertill vald ledamot fran hvarje Stad och Socken, för att jemföra värderingame, bereda enhet och ett lika förhållande emellan de skattskyldige samt vid sig företeende anledningar till anmärkningar emot någon Taxerings Committée, hänskjuta dessa till en dertill vald Jurys eller Närnmls skärskådande» att sammandrag, som utvisar beloppet af capitations-afgiften och den för vissa näringsfriheter taxerade afgiften samt summan af all beskattning underkastad verklig förmögenhet, bör före en viss tid vara till Riksgälds Contoiret insänd, hvarefter Riksens Höglofl.
Ständers FullmägUge i Banquen och RiksgäldsContoiret, RiddarhusDirectionen samt Ledamöterne i de 3 me ofrälse Ståndens Cancelliet- ega att sammanträda och upprätta ett Generalsammandrag öfver samtlige Länens verkliga förmögenhet så i fast som lös egendom, jemte, afgifter å personer och näringsfattig. heter, Bevitlnings-Uttkottets Betänkanderi. 47 heter, hvilka tvänne sistnämndes belopp afdrage* fi den af Riksens Höglofl.
Ständer faststälde Bevillningssumrnan, hvarefter bristen fördelas på verkliga förmögenheten innom Länen, till en viss afgift af hvarje 50 R:dr värde, och underdånig anmälan derom göres hos Kongl. Majit, som täckes till alla vederbörandes och de skattskyldiges underrättelse, utfärda nådig Kungörelse, om den å verkliga förmögenhets-värdet belöpande Bevillnings-afgiften, äfvensom ofvanberörde General-Sammandrag bör likaledes tryckas och i Länen offentliggöras; att i händelse anmärkning finnes vid förenämnde granskning ega rum, emot fastighetsvärderingen i ett eller flere
Län, bör sådant anmälas hos Riksens Ständers Revisorer, sorn i deras afgifvande Berättelser upptaga förhållandet, för att, vid näst infallande Riksdag, komma under Riksens Höglofl.
Ständers granskning; och att sedan Kongl. Majus ofvanom förmäldte nådiga Kungörelse är kungjord, skulle det åligga vederbörande uppbördsman att derefter upprätta uppbördslängdernc, hvilka af Taxeringsmannen granskas och med taxeringslängder. ne jemförde, till uppbördens verkställande påteknades.
Sedan närmare blifvit dels utredt och fötklaradt, att afsigten ingalunda varit, det skulle en lika afgift utgå af både productiv och inproductiv färmögenhet, dels ock visadt, att denna beskattning icke vore i grunden annat än en beskattning å capital-förmögenheten, i dess vidsträktare mening tagen, har, i betraktande af ej Bihang till Riks. St. Prot, 182}'. ?-te Sami, 2. 18 Bevillning*- Vtskottttn BetUnlanden,. mindre orättvisan af en beskattning å föremål, som icke lemnar någon afkomst, årligen minskas i värde och slutligen ej sällan helt och hållet förlora detsamma, samt för hvilkas beredning och tillverkning det allmänna redan förut undfått afgift, än ock den för handtverk och industri t allmänhet härigenom uppkommande stockning, då hvar- och en skulle inskränka sig inom det mest oumbärliga behof, svårigheten och vådan särdeles för vissa Medborgare-classer, att för Taxeringsmännen framlägga sin ställning, äfventyret att i motsatt fall underkasta sig deras godtfinnande, och obilligheten deraf att en jordbrukare, nedtryckt af missväxt eller andra olyckor, under tiden skattar för sine dragare, inventarier och oförsåld spannemål, eller att en fabriksidkare er. lägger bevillning af oföryttrade och honom tilllast liggande varor eller rudimaterie!-, Utskottets Pluralitet ej ansett sig kunna hos Riksens Högl.
Ständer tillstyrka antagandet af detta förslag.
Vid detta förhållande och då det ej undfallit Utskottets uppmärksamhet, att flere af de nu öfverklagade svårigheter, ej mindre för Bevillningens utgående, än för penninge afhandlingar, egentligen härleda sig från en genom rubbning i myntväsendet föranledd inverkan på Fäderneslandets inre ställning, och anledning nu är att förmoda, det Riksens Höglofl.
Ständer, genom undanrödjande af de häraf upkornmande olägenheter, skola bereda en större frihet åt näringarne och återgifva handeln dess liflighet, har Bevillnings Utskottet ej tvekat, att, med hän. secode dertill, dels att den enskildes säkerhet Bevinnlngt-UitkattetB Betdnkandeiu finnes vida mera förvarad genom den Taxerings, männen åliggande pligt, att vid utskyldernas påförande utgå ifrån kända och bestämda föremål, än från eget godtfinnande, hvarvid magtspråk och enskilda afsigter möjligtvis någon gång kunna intaga rättvisans ställe, dels att de nu gällande Bevillningsgrunderne, i enlighet med hvad vid förra Riksdagen äfven blifvit anfördt, genom en flerårig utöfning vunnit en slags stadga, samt således hunnit sätta sig i jemvigt med Samfundets inre förhållanden, hvaremot en längre tid tarfvas för ett nytt och förut ej verkstäldt beskattningssätt, innan de skiljaktigheter, som uppkomma genom beskattningens inverkan på varu* pris, arbetslöner o. s. v. hinna jemkas, dels ock att den med Samhällets bestånd oåtskil jäktigt förbundna nödvändigheten, att försäkra Staten om de för dess upprätthållande oumgänglige medel icke får helt och hållet åsidosättas, till Riksén* Höglofl.
Ständers upplysta pröfning velat öfverlemna, den af Utskottets flesta ledamöter godkände grunden för Bevillningens utgående af för. mögenheten, eller: att den synbara förmögen• heten skall enligt grunden för den nu gällande Bevillningsförordningen beskattas.