Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidare förekomme, att, om icke en viss tid för hvart kompani bestämdes, hvarifiån hvarje slags klädespersedels slitningstid beräknades, så uppkomme i anseende till den omständigheten, att persedlar förskingras eller ginge förlorade, det besynnerliga förhållande, att hvar och en persedel kunde få serskild slitnings-beräkningstid, hvarigenom inträffade, att för de serskilda persedlar, som kronan bestode, olika sfilningstider kunde uppkomma, så att ett kompani af 170 man kunde få lika många och flera serskilda dagar, hvarifrån manskapet egde att beräkna persedlarnes slitningstid, hvarigenom det syntes nästan omöjligt för kompani-befälhafvaren och det öfriga befälet att i hemorten hafva reda på hvilka persedlar båtsmannen finge bruka till parad- eiler släp-kläder; och har motionären vidare ansett, att, då båtsmannen af kronan endast eihölle ett par skor, som blott finge nyttjas till parad, han icke kunde under ett års tjenstgöring vara belåten roed det par skor, som roten ålåge att bestå.
I anledning af allt detta har motionären föreslagit, att brukningstiden måtte få beräknas från kompaniets inmönstringsdag utan afseende på den tid, som åtginge för vakant nummer att inställa karl vid kommenderings-stationen, äfvensom att, dä någon klädespersedel ginge förlorad eller förskingrades, enahanda beräkningsgrund malte följas för persedlarnes slitningstid, samt att 1 § i Förordningen måtte erhålla den förändring, att båtsmannen biefve berättigad att af kronan erhålla tvänne par skor; men att, om detta förslag icke vunne bifall, båtsmans-beklädnadsbestyret måtte få af rotehållarne återtagas, och det vid sista riksdagen beviljade anslaget af 28,000 ralr för båtsmansbeklädnadens öfvertagande af kronan upphöra.
Vidare har Riksdagsfullmäktige!) Tobias Lind från Götheborgs och Bohus län, uti en likaledes til!
Hedervärda Bondeståndet ingifven motion, under förmälan, hurusom rotehållarnes vid båtsmanshållet skyldighet att vid hvarje uppfordringstur förse sina båtsmän med kappsäck, skjortor, strumpor och skor, ganska olika träffade båtsmanshållen derigenom, att i en del trakter båtsmännen kommenderades nästan årligen dels på års- dels på sommar-tjenst, då andra ater kunde få vara hemma två å tre år efter hvarandra, föreslagit, att Kongl.
Förordningen den 22 December 1848 så till vida måtte förändras, att kronan öfvertoge anskaffandet af nämnde småpersedlar, vid alia de kompanier, som slutit kontrakt om den öfriga beklädnaden, så att rotehållarne komme i tillfälle att med pennin - S/a/s- samt Allm.
Utlåtande, N:o 26.
I gar efter markégångspris lemna godtgörelse för hela munderinsen på en gång; förmenande motionären, afl något ytterligare stats-anslag, än dpt, som för detta ändamål nästlidne riksdag beviljades, icke borde ifrågakomma, emedan hvarje rote årligen betalade persedlarnes värde, ilian afseende på, huruvida båtsmanm n under årets lopp till tjenstgöring kommenderades eller icke.
Häruppå skulle visserligen kronan i första rummet draga fördel, då, hädanefter som hittills, icke alla båtsmännen hvarje år uppfordrades, men skälig anledning vore för hand hoppas, att rot' hällarne i en framtid återigen skulle få lindring i afgiften, då tilleängarne sådant medgåfve.
Dessa båda motioner hafva blifvit remitterade till Stats-Utskottet, som för deras behandling sammanträdt med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet; och få Utskotten nu deröfver afgifva sitt utlåtande.
Beträdande först frågan derom, att båtsmännen, vid första uppfordringen efter det Kongl.
Förordningen af den 22 December 1848 trädt i verksamhet, icke, i öfverensstämmelse med föreskriften i samma Kongl. Förordning, genast utbekommit klädespersedlarne, derigenom båtsmännen skulle blifvit lidande, hafva Utskotten förskaffat sig följande upplysningar.
I sammanhang med utfärdandet af ofvannämnda Kongl. Förordning anbefalldes Förvaltningen af sjöärendena genom nådigt Bref af samma dag, som Förordningen utfärdades, bland annat, att skyndsamligen upphandla materialier till 2,000 båtsmans-nnindeiingar, enligt den modell, som i kommandoväg skulle blifva fastställd, och efter hvilken frenne profklädningar borde, genom Förvaltningens försorg, anskaffas, för att, sedan de erhållit nådig stadfästelse, tillsändas (lottans frenne stationer.
Då emedlertid åtskilige af de fastställda modell-persedlarne icke voro af inhemsk tillverkning eller funnos inom landet att tillgå, samt årstiden dessutom i hög grad försvårade kommunikationerna, drog det så långt ut på tiden, innan de anbefallde modell-klädningarne hunno anskaffas och vinna nådig fastställelse, upphandlings-auktion derefter utlysas och effekterna lefvereras, att de nya klädespersedlarne omöjligen kunde, jemlikt föreskriften i Förordningen, vid inmönstringen tilldelas de båtsmän, hvilkas rotehållare ingått på det nya beklädnadssättet.
Emedlertid hade Förvaltningen likväl dragit försorg derom, att den släpklädning, hvilken, enligt ofvan åberopade Kongl. Bref, borde tilldelas båtsmännen under afvaktan, att parad-beklädnaden i sin ordning blefve släpklädning, kom båtsmännen vid inmönstringen tillhanda; hvarjemte
Förvaltningen uti ett derstädes anhäogiggjordt besvärsmål förklarat, att parad-beklädnadens \% Stats- samt Allm.
Utlåtande, N:o 26. slitningstid skulle beräknas från och med båtsmannens inmönstringsdag, oaktadt den först sednare hunnit färdiggöras och båtsmännen tilldelas, belst desse derigenom icke lidit någon förlust, enär de under tiden slitit den släpklädning, kronan dem bestått och, när paradkläderna, efter tilländalupen slitningstid, blifva båtsmannens egendom, de naturligtvis måste befinnas i så mycket bättre skick, ju kortare tid, de i sjelfva verket varit begagnade.
Vid detta förhållande, och då båtsmännen således, långt ifrån att genom dröjsmålet med den nya munderingens erhållande, blifva på något sätt lidande, snarare derigenom haft någon förmån, tillstyrka Utskotten, att motionen i denna del må förfalla.
Hvad vidare angar Riksdagsmannen Olof Larssons anmärkningar dervid, att brukningstiden för hvarje persedel beräknas från den dag, då den blifvit utlemnad, utan afseende på den allmänna inrnönstringsdagen för det uppfordrade kompaniet, kunna Utskotten, som anse det iakttagna beräkningssättet vara bygd t på fullkomlig rättsgrund, icke instämma i det förslag, motionären framställt, utan tillstyrka, att motionen äfven i denna del ma förfalla.
Samme motionärs yrkande, att båtsmannen icke skulle vara bergad med ett par skor, som roten består, förutom det pär skor, som honom till parad af kronan lemnäs, och att båtsmannen derföre borde berättigas att af kronan erhålla tvänne par skor, måste Utskotten anse såsom föranledt af något misstag, då 4 § 1 mom. i Kongl.
Förordningen den 22 December 1848 uttryckligen innehåller, att utom “de i 1 § nämnda persedlar, hvilka af kronan bestås, båtsmannen erhåller af rust- och rotehållaren såväl kappsäck, att räcka deri tid derföre redan finnes fastställd, som de så kallade små-persedlarne af skjortor, strumpor och skor, på sätt nu gällande Författningar derom stadgau; hvaraf synes, att båtsmännen af sine rust- och rotehållare skola hädanefter förses med lika antal skor, som hittills, och dessutom till begagnande vid parad erhålla ett par skor af kronan.
Utskotten tillstyrka således, att motionen i denna del måtte lemnäs utan afseende.
Beträdande slutligen Riksdagsmannen Tobias Linds förslag, att anskaffandet af kappsäck samt skjortor, strumpor och skor äfven skulle af kronan äfvertagas, så anse Utskotten, lika med Rikets sednast församlade Ständer, att en sådan åtgärd skulle föranleda ökade kostnader för både kronan och rust- och rotehållarne, och finna derjemte, att för liten Slata- sami Allm.
Utlåtande, N:o 27. 13 erfarenhet af förenämnde Författnings tillämpning ännu vunnits för att föranleda tillstyrkande till någon förändring uti densamma, hvarföre Utskotten hemställa, att detta förslag icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 17 Juli 1851. \ o 27.
Anti. till Exp.-Utsk. d. 18 Juli 1851, kl. 9 f. m. t Utlåtande, i anledning af väckt fråga om Båtsmanshållets indragning, emot erläggande af vakans-afgift.
Från Hedervärda Bondeståndet hafva följande motioner i detta ämne blifvit till.
Statsutskottet remitterade, nemligen : l:o af Riksdagsfullmäktige!) Ephraim Larsson fiån Elfsborgs län, som föreslagit båtsmanshållets indragning, i mån al de nuvarande båtsmännens afgång, emot åliggande för rotehållarne att i stället utgöra rote-vakans-afgift med 33 r:dr 16 sk. för hvarje rote: till stöd för hvilket förslag motionären åberopat, att af de 8,000 båtsmän, som landet skulle underhålla, någon serdeles nytta icke hemtades, enär dessa båtsmän voro okunnige i sitt yrke och icke kunde å varfven förrätta de arbeten, hvartill de derstädes borde användas-, att, oberäknad! kostnaden för rotehållarne, användandet af samma båtsmän, just i anseende till deras nämnde okunnighet, medförde för staten en dryg utgift, och att det skulle vara håde för rotehållarne och för staten af stor fördel att i stallet begagna lörhyrdt folk så väl vid skepps-varfven som till bemanning af floltan, äfvensom motionären erinrat, att de långväga transporter af båtsmän, som nu egde rum, stundom ända ifrån Norrbotten till.
Earlskrona, samt båtsmännens återresa till hemorten, föranledde en känbar kostnad, sorn i omförmälde fall icke skulle ega rum; samt 14 Stats- samt Allm.
Utlåtande, N:o 27. 2:o af Riksdagsfullmäktige'] Mognus Mänsson från Östergöthlands län, som, fästande uppmärksamheten vid olärnplight ten deraf, alt i Östergöthland lunnes indeldt båtsmanshåll, då sådant vore dels för orten betungande och dels i så måtto otjenligt, som folket derstädes skulle sakna fallenhet för sjömansyrket och obekantskap med skepps-timmermans-slöjden, föreslagit, att Rikets Ständer mätte hos Krfugl.
Maj:t i underdånighet anhålla, alt det i Östergöthland indeldta båtsmanskompani måtte indragas och de rustande berättigas att i stället erlägga vakans-afgift.
Efter det Stats-ntskottet sarnmanträdt med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet för behandling af dessa frågor, hafva Utskotten gemensamt tagit desamma i ölvervägande, oell få till en början erinra, att vid sistlidne riksdag förslag i enahanda syftning, som olvanberörde motioner afse, blifvit väckta, men att Utskotten, enär bifall till motionerne skulle föranledt en rubbning uti indelningsverket och förminskning i det antal båtsmän, som för flottans behof erfordrades, uti utlåtande, sorn af samtlige Riksstånden blifvit godkändt, afstvrkt bifall till förslagen.
På enahanda ska1, och enär Utskotten hysa den åsigt, att det för flottans tjenstbarhet vid inträffande krig är ett oeftergiflig vilkor att ega säker tillgång på åtminstone ett så stort antal sjöfolk, som genom föregående öfning icke är alldeles ovandt vid sjörensten och de arbeten, som dertill höra, att detsamma kan användas såsom stam och. ledare för det beväringsmanskap, hvilket är afsedt till flottans hifvudsakliga bemanning, få Utskotten, med afseende jemväl å de åtgärder och beslut, som Rikets Ständer redan fattat i anledning af den plan för sjöförsvarets organisation, som Kongl.
Maj:t vid innevarande riksdag behagat till Rikets Ständer öfverlemna, tillstyrka, att ofvanberörde motioner ej må till- någon ålgård af Rikets Ständer föranleda.
Slockholm den 17 Juli 1851.
Stats- samt Atlin Hesrörs- och Ekon.-11 sk.
I flätande, N:o 28. la \:o S5S.
Ank. lill Exp.-Ulsk. d. 18 Juli 1851, kl. 9 f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om befrielse från den veckodagsheimnan i Götheborgs och Holms län påförda ordinarie rotering.
Uti en af Riksdagsfullmäktige!» Johannes Nilsson från Götheborgs och Bohus län inom Hedervärda Bondeståndet väckt, till Stats-Utskottet remitterad, motion, deruti Olaus Eriksson från samma län instämt, har blifvit anfördt, att uti de härader af Götheborgs och B hus län, för hvilka motionären vid innevarande riksdag förde talan, ordinarie rotering blifvit många insockne frälsehemman ålagd ; att en sådan åtgärd dock skulle vara stridande både emot Rikets Ständers beslut vid 1810 års riksdag och Kongl, kungörelsen den 31 Oktober 1829, enär det förra stadgade, att endast sådan jord, som vore underkastad ständig rotering, borde dermed beläggas, men Bohus läns insockne frälsehemman aldrig varit ordinarie roteringsskvldighet underkastade, och den sednare icke ålade andra frälsehemman denna lunga, än de rå- och rörs- samt insockne-hemman, sorn före den 6 April 1810 blifvit frånskiljde sine tillhörande säterier och de frälsehemman i Bohus län, hvarom här vore fråga, rätteligen icke voro af rå- och rörs- eller insockne beskaffenhet, utan skulle ifrån äldsta tider, såsom veckodag stiernman, haft frälse friheter och förmåner framför och utöfver hvad rå-och rörs- samt insockne-frälset åtnjöte.
Och har, på grund häraf samt enär Kongl. Resolutionen deri 26 Oktober 1682 tilläde adeln i Skåne, Halland och Bohus län en större frihet i afseende å deras rå- och rörs- samt sätesgårdar, än som för rå- och rörshemman i öfriga delar af riket vore gällande, och dessutom Ridderskapet och Adelns privilegier den 16 Oktober 1723 skulle utvisa, att ifrågavarande hemman icke voro ordinarie roteringsskyldige, motionären föreslagit, att det måtte förblifva vid den extra rotering, som vid 1809 och 1810 årens riksdag blef samma hemman pålagd, äfvensom att den ifrån och med år 1835 af hemmanen erlagda rotefrihetsafgift måtte vederbörande återiemnas.
Sedan, för frågans behandling, Stats Utskottet sammanträdt med Allmänna Besvärs- och 16 Sluts- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.-ilsk. Utlåtande, N:(U28. 7 kb. Ekoromi-Utskotlet, hafva Utskotten densamma till gemensam handläggning företagit; och få Utskotten vid afgifvandet af sitt Utlåtande i ämnet till en början anföra, att, enligt 8 § i Ridderskapet och Adelns nyssnämnde privilegier, äro: ”Ridderskapet och Adelns i Skåne, Halland, Blekinge och Bohus län, belägne, så kallade insockne eller veckodagsgods frie för rotering och åtskilliga andra slags utlagor och besvär; samt att, med anledning af Rikets Ständers i underdånig skrifvelse den 10 September 1829 gjorda anhållan.
Majit genom nådig kungörelse den 31 Oktober samma år förklarat, att sedan, enligt Kongl, kungörelsen den 6 April 1810, Ridderskapet och Adeln afsagt sig rättigheten att med andras uteslutande besitta säterier, de rå- och rörs- samt insockne frälsehemman, hvilka efter samma dag blifvit eller vidare blefvo från de säterier, hvarunder de lydt eller lydde, afsöndrade, borde, sådant oaktadt, sin rå- och rörs- samt insockne frihet bibehålla, men att detta stadgande icke skulle tillämpas på de hemman af nämnde naturer, hvilka före sistnämnde dag blifvit från säterier afsöndrade.
Och som de så kallade veckodags-hemmanen äro till sin natur af samma beskaffenhet som insockne frälsehemman, hvilka, om de blifvit före den 6 April afskiljde från de säterier, hvarunder de lydt, förklarats förlustige de fördelar, som insocknefriheten innefattar, och i hvilka fördelar frihet från rotering, enligt Kongl, brefvet den 4 Mars 1690 och Ridderskapet och Adelns privilegier, jemväl ingår; altså och då Kongl, brefvet den 7 Mars 1683 föreskrifver, att frälset skall lika med krono- och kronoskatte-hemman deltaga i knektehåll eller rotering, samt motionären icke visat eller ens uppgifvit, att något efter den 6 April 1810 från säteri afsöndradt insockne- eller veckodags-hemman i Bohus län blifvit till ordinarie rotering indeldt. få Utskotten, i likhet med hvad det af Utskotten vid sista riksdag i enahanda fråga afgifna, af samtlige liks-stånden bifallna, yttrande innehåller, tillstyrka, att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Slats- saint Allm Besvärs- och Eleon.-Ilsk. Utlåtande, i\:o 29. 4 7 H:o 29.
Ank. lill Exp.-Utsk. d. 18 Juli 1851, kl. 9 f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om dels rotehällarnes befriande från bekostandet af soldat-beklädnaden samt dels jemkning i roleringsbesväret.
Uti en af riksdagsfullmäktigen Ephraim Larsson från Elsborgs län, inom Hedervärda Bonde-ståndet väckt, till Stats-utskottet remitterad, motion, i hvilken sig förenadt riksdagsfullmäktige Lars Olofsson och Lars Andersson från samma län, har, jemte en framställning om det tryckande i roteringsbördan, hvilken tid efter annan skulle hafva ökats utöfver de ursprungliga knektekontraktens innehåll och falla olika tungt på olika hemman, blifvit föreslaget:
All rotehållarne måtte alldeles befrias från soldalbeklädnaden och denna belcoslas af statsverket ensamt, samt att det återstående af roleringsbesväret måtte, efter skedd undersökning af det ojemna i denna börda, rättvisare fördelas, samt lindring deri beredas, om möjligt på alla orter inom riket, der en dylik tryckande rotering egde rum, men ovilkorligen inorp Westgötha-dafs och Elfsborgs regementen och synnerligast hvad Kullings kompani vid sistnämnde regemente anginge; och har Stats-Utskoltet nämnda motion gemensamt med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet till handläggning förehaft.
Med anledning af de framställda förslagen få Utskotten anföra, att hvad först angår frågan om rotehällarnes befriande från bekostandet af soldatbeklädnaden, rotehallarne numera deltaga i densamma endast till hälften, och att deras skyldighet i berörde hänseende grundar sig dels å knektekontrakterne samt dels å sedermera emelian kronan och dem tid efter annan träffade öfverenskommelser; och enär rotehällarnes befrielse från omförmälde skyldighet icke kan verkställas utan ett betydligt statsanslag, samt de icke ega någon grundad rätt att på öfriga medborgares bekostnad njuta befrielse från ett onus, som vid förvärfvande! af deras hemman måste anses hafva tagits i beräkning för bestämmande af dess värde, få Utskotten tillstyrka, att motionen i denna del må förfalla.
I fråga härefter om den påyrkade jemkidngen i roterings-besväret, så måste det visserligen medgifvas, att detta besvär trycker rotehållarne ojemnare än vid den tid, då indelliih. tilt B.
Fröt. 1830 t8öl.
4 Sami 2 Afd. 9 UäfL i \ 8 Stats- samt Allm.
Utlåtande, N:o 30. ningsverket upprättades; meri man bör vid denna (rågås bedömmande icke lemna å sido, att jordegendomars godhet och värde, i förhållande till hvarandra, ständigt undergått förändring, i det att en del blifvit uppodlade och väl häfdade, då deremot ett sådant förhållande icke inträffat med en annan del, och att det skulle vara på det högsta stridande mot rättvisa och billighet, att den, som med besvär och kostnad förbättrat sitt hemman och derigenom beredt detsamma ett högre värde, eller den, som ett så beskaffadt hemman iörvärfvat, skulle i och för en dylik hemmanets förbättring, få vidkännas ett högre onus.
Dessutom och äfven om en dylik roterings-jemkning nu egde rum, skulle genom hemmanens under tidernas lopp skeende förbättring eller försämring, inom en föga ailägsen framtid nya ojemnheter i roterings-skyldigheten uppkommit.
På dessa skäl få Utskotten tillstyrka, att jemväl denna del af motionen må förfalla.
Stockholm den 17 Juli 1851. ■1:0 30.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om befrielse från eller lindring i det Komminister-b o stället Mistelås åliggande rotering s-be sv är.
Uti eri af Herr Prosten Melander inom Högvördiga Prästeståndet väckt, till Statsutskottet remitterad motion har blifvit anfördt, att ehuru, enligt Kongl. Krigs- och Kammar-kollegii kungörelser den 25 Februari 1835 och den 28 Augusti 1841, äfvensom andra äldre författningar, kapellansboställen voro fritagne från ordinarie rotering, och till följd deraf tid efter annan den sådane boställen åliggande roteringsskyldighet blifvit å andre hemman öfverflyttad, eller ersättning derför lemnats, så vore dock det inom Wexiö stift belägna komministersbostället Mistelås stom, förmedladt från ett till fem åttondels mantal, besYäradt med omförmälde onus, hvilket vore desto mera känbart för boställets innehafva - Stats- samt Allm.
Utlåtande, N:o 30. 19 re, sorn af detsamma, hvilket, enligt Kongl. Brefvet den 29 Februari 1844, antogs till komministers boställe, i utbyte mot det förra Gammeltorp, årligen utginge såsom mellangift till pastor 4 tunnor spannemål, fastän komminister-lönen ej uppginge til! högre belopp än 28 tunnor korn och 4 tunnor råg, samt afkastningen af bostället före 1843, äfven i goda år ej stigit öfver 30 tunnor spannemål, deribland f:delar hafre; och som inom det härad, i hvilket bostället vore beläget, numera funnes ett hemman, Harjemo, som vore underkastadt ordinarie rotering samt flera andra hemman i häradet komme att inom naara års förlopp inroteras, har motionären hemställt, att den omförmälde komministersboställe åliggande rotering måtte å nämnde hemman öfverflyttas, men att, derest sådant icke kunde ske, boställshafvaren måtte tilläggas ersättning för roterings-besväret efter de årliga markegångs-prisen; och har med motionären förenat sig Herr Biskop Heurlin.
Efter sammanträde med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet, hafva Utskotten gemensamt behandlat förevarande motion, och få, vid densammas besvarande, upplysa, att Kongl. Maj:t, enligt Krigs- och Kammar-kollegiernas kungörelse den 25 Februari 1835, uppå Rikets Ständers underdåniga framställning, förklarat, att alla de kapellans-boställen i riket, som antingen, i brist på närbelägna oroterade hemman, måste qvarstå i roteringen, eller som fått densamma år 1826 orätt förflyttad på hemman, som redan af ålder varit roterade till fullo, skulle, med förbindelse att roterings-skyldigheten framgent fullgöra, undfå en roterings-kostnaden motsvarande ersättning eller vederlag af vakans-afgiften för jord, som, ehuru ordinarie rotering underkastad, likväl icke presterade rotering in natura; men då Utskotten icke äro i tillfälle att i alla delar pröfva befogenheten af det väckta anspråket, få Utskotten, i likhet med hvad Rikets Ständer vid innevarade riksdag i enahanda fråga beslutat, vördsamt tillstyrka: att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl, Maj:t i nåder täcktes låta granska det framställda anspråket, och derest detsamma finnes vara grundadt odh öfverensstämmande med lag och författningar, vidtaga de åtgärder, som förhål landena kunna påkalla.
Stockholm den 17 Juli 1851. 20 Stats, samt Allm.
Besvärs- och Ehon.-Utsk.
Utlåtande, N:o 31. ■*:© 31.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 18 Juli 1851, kl. 9 f. n. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om ändring i Patentförfattningen så vidt den rörer allmänt nödvändiga och nyttiga saker, såsom åkerbruks-redskaper, m. m.
Riksdagsfullmäkligen Ingemund Odin från Gottlands län har uti en till Hedervärda Bondeståndet iogifven motion anfört, att patenträttigheten visserligen framkallat många nyttiga uppfinningar och alster af flera industriella slag, men den vore tillika ett hinder för allmänt spridande af en stor del nyttiga saker medelst det höga pris patent-egaren satte på en nödvändig vara genom den rättighet han fått sig försäkrad, att ensam tillverka och försälja densamma.
Såsom exempel har han anfört Akers och Furudahls patenterade vändplogar, ett redskap oundgängligen nödvändigt för hvarje jordbrukare, men tillika så dyrt, att det endast af några få eller förmögna kunnat inköpasr
Vore rättigheten för tillverkning och försäljning deraf fri, skulle, efter hans öfvertygelse, sådana plogar kunna erhållas för halfva priset emot hvad de nu kostade.
Af sådan anledning har han föreslagit att Rikets Ständer måtte fatta det beslut, att patenträttigheten må upphöra på allmänt nödvändiga och nyttiga saker, såsom åkerbruks-redskaper, och i det stället premier utgifvas för sådana uppfinningar, som blifvit af Landtbruksakademien pröfvade och till premier rekommenderade, hvartill medel af 6:te hufvudtitelns anslag, för befrämjandet i allmänhet af slöjderna, kunde ulgå.
Denna motion har blifvit remitterad till Stals-utskottet, som för dess behandling sammanträdt med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet.
De förenade Utskotten hysa den öfvertygelsen, att nya gagneliga uppfinningars meddelande och spridande äro af den största vigt för det allmänna, men att sådant mera sällan sker, om icke någon betydligare fördel derigenom beredes uppfinnaren.
Då dennes intresse är förenadt med uppfinningens spridande, är det att förmoda att den göres mera känd, än om uppfinningen blott emot elt en gång för alla gifvet praemium, eller emot en viss belöning, öfverlåtes till begagnande af allmänheten, som i sednare fallet ofta icke kommer i tillfälle att derom taga skyndsam kännedom.
Riktigast är ock, i Utskottens tanka, att de industri-idkare, sorn draga nytta Stais- samt Allm.