Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De genom Kongl. Kungörelsen den 22 Februari 1762 påbudna premier för den finare lärftstillverkningen utgå ännu och hafva under qvinqvenniet utgått på följande sätt:
Alnar lärft uti Summa Premiernas Belopp i l:sta klassen.
2:dra klassen. 3:dje klassen.
5:te klassen. 6:te klassen. 7:de klassen.
9:de klassen. 10:de klassen. alnar.
Banko. år 1851..
. 29,444 39,988 37,253 27,184 8,417 1,122 — — — 143,408 3,466 19 — » 1852... 29,231 40,214 38,902 22,716 7,027 1,459 — — — 139,549 3,334 22 — » 1853.. . 35,487 43,969 39,763 22,647 6,030 1,426 — — — 149,322 3,492 47 — » 1854... 26,940 29,360 21,156 9,090 3,043 908 — — — 90,497 2,016 18 3 » 1855... 19,684 30,502 27,413 15,294 3,839 773 — — — 97,505 2,291 33 9 Summa 140,786 184,033 164,487 96,931 28,356 5,688 — — — 620,281 14,601 44 — Jemförelse: 1846—1850 140,486 172,868 162,013 111,774 33,919 7,444 _ 628,504 15,055 15 6 1841—1845 175,489 230,058 194,974 125,569 34,202 8,557 71 137 117 769,174 18,158 33 6 ■
St “t 43 Häraf synes att den finare lärftstillverkningen mer och mer minskas, samt att någon tillverkning af larfter i 7:de, 8:de, 9:de och 10:de klasserne icke hvarken under sist förflutna eller näst föregående qvinqvennium blifvit anmäld till premium.
Å ena sidan är det naturligt, att 'lärllstillverkningen för hand icke skall kunna tälla i pris med machintillverkningen, men å den andra måste det ock medgifvas, att Norrländningarne icke tillegnat sig de nyare methoderna för linets sortering och väfvens appretering, som göra den utländska fabrikationen mera begärlig. h) Jagt idkas icke särdeles och i Länets städer är det stundom ganska svårt att erhålla villebråd till köps.
Det som skjutes upphandlas af uppköpare, hvilka dermed begifva sig till Stockholm, der den på handel begilna Norrländningen anser sig få sin vara bättre betald, ehuru sådant ofta slår felt.
Uti Hernösand har till eftersyn af jagtförfattningarnes efterlefnad ett jagtförbund förlidet år bildat sig.
Skjälfångsten, ehuru uppmuntrad af Länets Hushållningssällskap, har haft föga framgång och skallgång efter rofdjur anställes sällan.
Endast ett större skall har under qvinqvenniet ägt rum; och under denna tid har följande antal rofdjur blifvit fångade och dödade: 5 2L -T 03 'Jj J Björnar. < 03 CJ9 03 -i < 03 0Q_ O o I Lodjur.
Jerf. 8 Gräfsvin. 8 Uttrar.
Hökar. cl era OQ_ o p O 03 CD O -l O —i CJ 03 p Ufvar. år 1851 . 8 2 15 185 16 i 49 23 1852 . — 7 2 12 — 196 17 — — 7 26 — — 28 1853 . 1 — — 22 221 22 i — 10 47 17 — 1 — » 1854 . 2 2 1 -- 18 256 22 — 2 50 8 — — 1 » 1855 2 2 1 5 11 283 25 J 1 4 58 54 2 — Summa 4 20 6 17 66 1,141 102 :i I 24 230 102 2 , 28 1 1840—1850 1 31 18 1 27 1,112 151 — — 9 256 17 — — — — Elgar finnas i obetydligt antal inom Länet och deras fällande är i författningarne förbjudet.
Ett och annat vid Häradsrätterna förekommande mål visar dock att brott emot dessa författningar varit begångna. i) Fiske.
Strömming, lax, sik, ål och nejonögon äro de vanliga fisksorterna, som här fångas.
Fiskerskapets klagan, att fisket allt mer och mer aftager, fortfar ännu, likasom den ömsesidiga klagan, som föres: af sågverksägarne, att fiskena hindra 46 flottningen, och af fiskerskapet att den ifrån sågarne fallande spån e) behörigen till— varatages, utan utfaller i vattnet och förstör fiskena, ännu förspörjes. [ sednare afseendet hafva äfven åtal mot en och annan sågverksägare ägt rum.
Försök att på artificielt sätt frambringa fisk hafva, i grund af utkomna beskriT— ningar, af enskilde blifvit gjorda, men icke ägt rum i större skala.
Bland de binäringar, som företrädesvis behöfva uppmuntras, förtjenar nämnas vinterfiske, som här i landet är alldeles försummadt; och efter uppdrag af Hushållningssällskapet har, med Kongl. Landtbruks-akademiens bifall, Friherre G. C. Cederström förliden sommar undersökt de förnämsta af Länets fisken, samt dervid äfven meddelat fiskerskapet en och annan nyttig anvisning till förbättring af fiskesättet.
' Vid 1855 års slut funnos inom Wester-Norrlands
Län åtta kronofisken, för hvilka inllöto de i kolumnerna här nedan utförda årliga arrenden: Lax.
Al. Strömming.
Nejonögon.
Arrenden.
T:r LTE tt.
T:r «. L« TC.
T:r L« «. st.
R:dr sk. rsl. Medelpad . . 15: 4. 10. — — — 2: — 723: 30. 11.
Södra Ångermanland. . . 2: 1. — — — — — — — — 94: 18. 6 Norra d:o — ___ *54; 9. 5.
_ 1,753: 25. g. Summa 17: 5.
År 1850 funnos 252 fisken med 6: 4 10. — — — 156: 9. 5. — 2,571: 27. 1- 15. 14: 4- 12. 69: 14. 167: 4. 5. 2,901. 3,401: 44.
— Under qvinqvenniet äro ur kronans jordeböcker och fiskelängder uteslutne 125 fisken, till skatte försålde 119, samt nya tillkomna fern fisken, hvilkas frihetsår ännu icke äro tilländalupna.
Markegångspriset å fiskvaror har under qvinqvenniet varit:
Bättre. 1 Tunna.
Fors. 1 Tunna.
Tuna. 1 Tunna. 1 Tunna. 1 läsp. 1 Tunna. 100 st. år 1851 . . 46 _ 38 46 24 12 3 20 10 1 __ » 1852 . . 50 — 42 — 50 — 24 — — 3 16 9 18 — 1 — » 1853 . . 55 — 44 — 55 — 24 32 — 3 16 14 8 ,— 1 — •— » 1854 . . 50 — 40 — 50 — 25 — — 3 16 12 16 — 1 — » 1855 . . 53 16 — 43 16 — 53 16 — 33 16 — 3 24 — 14 — — 1 — — Summa 254 16 — 207 16 — 254116 — 131 12 — 16 44 59 42 5 — Medium 50 41 7 41 22 5 50 41 7 26 12 — 3 18 5 11 46 2 1 — 1846-1850 41 42 5 37 23 2 41 42 5 22 9 7 3 16 5 10 30 5 1 i 2 5 47 af hvilken jemförelse visar sig att priset å alla fisksorterna, utom nejonögon, stigit', dock i verkligheten vida mera än, hvad af markegångstaxorna kan inhemtas; och bör här göras samma anmärkning, som i afseende å spanmålen, att, sedan markegången sättes efter af markegångssättnings-männen aflagd ed, det åsätta priset mera närmar sig det verkliga, än förut varit fallet. k) Salpetertillvcrkningen aftager allt mer och mer, samt svarar på långt när icke mot Statens kostnad för densamma.
Nedanstående uppgift visar så väl tillverkningsbeloppen som kostnaden under qvinqvenniet:
LfE. tf. lod.
R:dr sk. r:st. år 1851 324: 12. — » 1852 9: 2. — 336: 12. — » 1853 — — — 328: — — » 1854 — — — 530: 2. — » 1855 4: — — 305: 24.
— Summa 13: 2. — 1,624: 2. — eller per medium för år 2: 12- 13- 324: 38.
9. f)å nu medeltalet var för åren 1846—1850 26: 15. 8. 538: 37. 6. och för åren 1841 — 1845 224: 19- — 568: 43. 8, så visar sig att salpetertillverkningen mer och mer förminskats, troligen en följd af den lätthet, hvarmed hvarje arbetsför person kau erhålla rikligare förtjenst vid arbetena i skogarne.
Dock måste anmärkas att salpeter inom Länet tillverkats äfven åren 1851, 1853 och 1854, men att tillverkaren, för undvikande af besväret att sända den till Umeå, afvttrat varan i Örnsköldsvik.
I) Handeln.
Om handeln gäller ännu hvad jag' i min förra underdåniga berättelse *) anfört.
Ännu söker en och annan att, mot socknemännens önskan, tvinga sig till handelsrättigheters erhållande, och der denna nekas, uteblifva sällan underdåniga besvär öfver Konungens Befallningshafvandes vägran:
Många af allmogen drifva handel med skogseffekter, hvilka dock ofta gå genom flera händer, innan de hinna lastageplatsen.
I afseende på den Norrländska landtmän genom Kongl, brefvet den 19 Maj 1824, allmängjordt genom Öfverståthållare-embetets kungörelse den 5:te Juni samma år, medgifna handelsrättighet i hufvudstaden, har genom Kongl, brefvet den 29 September 1853 den nådiga förklaring blifvit leornad, att samma kungörelse, så vidt den innebär föreskrifter, stridande mot de i handelsordningen gifna bestämmelser, till kraft och verkan upphört, samt att följaktligen stadgandet! i samma ordnings 3 *) Sid. 68 och följ. 48 g 4 mom. rörande deri nämnd handelsrättighets utöfning efter anmälan hos vederbörande magistrat, i afseende på den afgift, som för rättigheten erläggas bör, skall tillämpas äfven å Norrländske landtman, som i hufviidstaden uti öppna salubodar eller ifrån andre upplagsställen försälja från landtbruket härflytande alster eller landtmannatillverkningar.
Till lättnad för handeln har Kongl. Maj:t, uppå Rikets Ständers derom gjorda ' underdåniga anhållan, i nåder tillåtit att ytterligare en karantänsplats får för de norra orterna anläggas, och har en sådan inrättning nu blifvit ordnad vid Lilla Åkerö, nära Tynderö-sundet.
Från och med år 1831 är marknaden i Anundsjö indragen, samt från och med år 1832 äro marknaderne i Arnäs och Själevad likaledes indragna, och i stället för dem tre årliga marknader hållna i Örnsköldsviks köping.
År 1833 upphörde äfven marknaden i Borgsjö socken; och är det till fördel för landet, som alla dessa indragningar skett.
Under sist förflutna qvinqvennium har Konungens Befallningshafvande meddelat följande antal personer rättighet att på landet utöfva handel: år 1831 — » 1832 18- » 1833 9- » 1834 12- » 1833 20- Således under dessa g år tillsammans 39. eller, då under föregående qvinqvennium sådan handelsrätt meddelades åt 83, under sist förflutna qvinqvennium åt 24 personer mindre än under det föregående, hvilken minskning är en följd dels deraf, att de första åren efter den nyutkomna handelsordningen ett större antal genast an - mälde -sig, dels af de i sednare tider i afseende på landthandeln utkomna författningar, hvilka utölvat ett välgörande inflytande.
Hvad som än vidare skulle vara al ovedersäglig nytta är ett stadgande, det sökande till landthandelsrätts erhållande skulle dels egenhändigt halva skrifvit sin ansökan, dels om ägande kunskaper förete bevis af pastor, kronofogde eller länsman, emedan de bevis, som nu företes och blifvit utfärdade af för Konungens Befallningshafvande ofta okände personer, stundom befunnits mindre trovärdiga.
Under qvinqvenniet har befunnits följande anta! handlande, som i öppna hodar på landet försälja de i handelsordningen uppräknade in- och utländska varor, samt derför erlagt bevillning: år 1831 49 Handlande.
Betjening. Bevillning. år 1851 59 9- 671: — » 1852 - 72. 6- 915: 24- » 1853 91. 10. 1,151: 32.
» 1854 85. 12. 1,100: — » 1855 100. 14. 958: 16 Bevillningslängderna upptaga dock ett vida större än det här angifna antalet landthandlande, ty taxerings- och pröfnings-komitéerna åsätta många landtboer afgifter för handel, ehuru de bedrifva den utan tillstånd.
Sålunda erlades bevillning år 1855:
I Medelpad 19. 118: 32.
I Södra Ångermanland 67. 623: 8.
I Norra d:o ....i 33. 459: 8.
Summa 119. 1,201:
— För år 1850 var förhållandet...- - 74. 882: — Landtmanna-seglationen har under qvinqvenniet varit idkad med följande antal fartyg och båtar af fem läster och derutöfver: år 1851 » 1852 » 1853 » 1854 » 1855 Till utrikes sjöfart begagnade Till inrikes sjöfart begagnade Fartyg Besättning Fartyg Besättning Antal 1 r- Läster Skeppare 1 Sjöfolk Antal Läster Skeppare Sjöfolk 33 895 33 59 — — — — 31 758 32 61 3 208 3 12 33 715 33 65 2 143 2 8 31 729 31 55 2 143 2 8 30 700 30 53 IlerdUelte öfver We»ter-Norrlandt
Län för åren 1851—1855. 30 1 afseende på lotsverket och hvad dermed sammanhang äger, är förhållandet lika med hvad som i förra berättelsen *) angifvits. § 4.
Medelpad 430^- 13^. 7^ 432,*'*” Södra Ångermanland . . . 591^^ asgSS: «39^ Norra d:o . . . . 514^ 16^; — ~ 530fj88‘- c . 1,489,228,589 ,.,,19,216,01.- , _ 92S . 24,617 Summa l,535j ee2 <j49 eoo 6854 476>1!88 1723()4- 1,621 aiinool Under sist förflutna qvinqvennium har rekognitionsskog blifvit skattlagd till lil mantal och under samma tiderymd äro 13j|i;$ff:dels mantal skatteköpta.
Vid 1830 års slut utgjorde krononvbyggenas antal 94, af hvilka under qvinqvenniet 16 ingått i hel och 6 i half skatt.
Styrnäs sockens odisponerade allmänning, 4,234 tunnland 12 kappland, är anslagen till 4 nyhemmans upparbetande.
Efterföljande tabell visar antalet af bebyggda hemmansdelar och lägenheter: Medelpad.
Ångermanland.
Södra.
Norra.
Hemmansdelar:
Skatte 2,720. 2,781. 2,286. 7,787.
Krono 36. 138. 41. 213.
Frälse 42. 14. 6. 62.
Torplägenheter 1,910. 1,612. 1,212. 4,734.
Kyrkobetjenings, handtverkares, bruksarbetares, backstuguhjons samt båtsmäns hushåll 936. 3,460. 1,916. 6,332.
Summa 5,664. 8,005. 3,461. 19,130.
Vid förra qvinqvenniets slut funnos . . . 3,433. 6,637. 4,570. 16,642.
Således under de sednaste fem åren en till— ökning af • 229. 1,368. 891. 2,488.
Denna betydliga tillökning är till en stor del följd af de mer och mer tilltagande skiftesförrättningarne, hvilka, långt ifrån att hafva minskats, tvärtom länge skola *) Sid. 71. 51 lemna sysselsättning åt de inom
Länet stationerade landtmätare.
Under qvinqvenniet hafva således af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande meddelats förordnanden till löljande antal landtmäteri-förrättningar af åtskilliga slag, nemligen: år 1851 138- » 1852 138.
» 1853 188.
» 1854 160- » 18*5 ; *76.
Rnn, eller 277 flera än under föregående qvinqvennium, då antalet blott var 523.
De utförda landtmäteri-förrättningarne hafva varit: år 1851 ....
» 1852 ....
» 1853 ....
» 1854 ....
» 1855 ....
Antal laga skiften, e Antal di- verse för- rättningar.
Skiftade hemman- tal.
Uppmätta rågångar, vägar etc.
Utflyttade delägare.
Utlly ttnings- understöd. 46 34 43 36 38 67 73 78 68 77 505 46| 50* 31 59,545 38,433 48,880 53,339 84,834 62,516 40,581 64,545 54,474 85,232 2,773,524 2,089,850 2.814,322 2,057,027 2,779,468 47 30 34 31 45 2,286 6,139 4,124 912 3,832 3 6 9 30 11 1 Summa 197 363 219ft 285,031 307,348 12,514,191 187 17,304 1 Medium: 1851—1855 39 73 44 57,006 61,470 2,502,838 35 3,460 38 7 1840—1850 44 68 51 46,617 53,201 2,214,355 40 2,901 38 9 Landtmäteripersonalen har derjemte varit sysselsatt med upprättande af sockenkartor, hvilket arbete så fortgått att, utom de sex socknar, för hvilka sådana kartor vid 1850 års slut voro aflemnade och godkände, ytterligare 19 socknar äro på karta lagda och beskrifna.
För materialiernes samlande till beskrifningarne har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande anbefallt kronobetjeningen att lemna landtmätarne all den handräckning de, utan åsidosättande af öfriga tjenstegöromål, kunna åstadkomma, och Länets Hushållningssällskap har genom utsedde deputerade, jemte förste landtmätaren, granskat hvarje sockenkarteverk, innan det till General-landtmäterikontoret afsändts.
I anseende till vigten för Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att äga tillgång till sockenkartorna, har Kongl. Maj:t, uppå min underdåniga hemställan, i nåder anslagit medel för kopierande af de kartor, som inlemnats före den tid, då det stadgades att 32 koncepterna skulle i provins-landtmäterikontoret förvaras; men hvad som saknas ören pålitlig länskarta, hvilken dock i en ej aflägsen framtid torde kunna åstadkommas.
Länets tre fögderier äro på följande sätt indelade.
Socknar Kapellfor- Länsmanssamlingar. distrikter.
Medelpads fögderi 18. — 8.
Södra Ångermanlands d:o 28- 3. 9.
Norra Ångermanlands d:o 13. — 8.
Summa 59. 3.
25- hvarvid gäller samma anmärkning, som i förra underdåniga berättelsen, att flera af Länsmans-distrikterna innehålla större vidd än, till exempel, hela Blekinge Län.
De vidsträckta resor, Länsmännen i dessa distrikter nödgats göra, hafva stundom medtagit en betydlig del af den Iilla lönen, men dessa tjenstemän hafva nu erhållit någon tillökning i den förut allt för svaga aflöningen.
Länets ^ fördelning liar icke varit rubbad sedan 1811, då Nordmalings socken, tillhörande Ångermanland, förlädes under Westerbottens
Län; och ehuru flyttningar af byar och hemman ifrån ena till andra socknen stundom sökas, bifallas de lyckligtvis sällan, emedan dylika flyttningar oftast åstadkomma förvillelser och förvecklingar i räkenskaper och förhandlingar.
Såsom bevis derpå må åberopas förhållandet med Nordmaling, sorn ännu har och allt framgent kommer att hafva många gemensamma intressen med Ångermanland, till exempel skjuts, båtsmanshåll, m. m.
Huru Ångermanland och Medelpad i förra tider varit i jurisdiktioner indelade, äfvensom huru ny indelning i detta afseende år 1847 föreslagits, är i min förra underdåniga berättelse *) anlördt.
Länet har nu 3 domsagor, nemligen Medelpads med 7, Södra Ångermanlands med 6 och Norra Ångermanlands med 4, eller tillsammans 17 tingslag; och för' Ångermanland är särskild brottmålsdomare anställd.
Länsfängele finnes i Hernösand och särskildt kronohäkte i Sundsvall, men synnerligen detta sednare är af så bristfällig beskaffenhet, att det är, snart sagdt, omöjligt att undvika rymningar derifrån.
Vid särskilda tillfällen hafva framställningar skett om behofvet af åtminstone ett cellfängelse för Länet, och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande saknar icke hopp att detta behof snart kommer att afhjelpas.
I kyrkligt hänseende tillhör Länet Hernösands stift, samt är fördeladt i sex prosterier, innehållande 34 pastorater, deraf 14 regala, 20 konsistorieila och 5 prebenden.
Flera frågor hafva under qvinqvenniet förevarit om dels annexförsamlingars skiljande från moderförsamlingen, dels om komministraturs-flyttning, och dels om en *) Sid. 76.
53 sockens delande i tvä församlingar; men de flesta af dessa frågor äro ännu oafgjorda.
Vanliga gången, när kyrkobyggnad är i fråga, är med få undantag den, att församlingen, innan den kommer sig före med byggnadsföretaget, skall tvista ett tiotal af år, eller mera, om platsen, ofta, såsom de sjelfve medgifva, endast för att vinna tid, men lika ofta dertill uppmanade af någon ensidig och tvistlysten hemmansägare, som förstått alt skaffa sig gehör inom socknen.
Sedan platsfrågan är af Kongl. Maj:t afgjord — sällan stanna de tvistlystne innan alla instantierna äro genomgångna, — företaga de sig bygget och utföra det både kraftigt och väl.
De många i sednare åren uppförda herrliga tempel vittna härom.
Sällan begäres understöd genom kollekter och stambok.
Till förmån dels för komministrar, dels för skollärare, hafva afsöndringar från kvrkoherdarnes boställsjord under de sednare åren på flera ställen ägt rum.
Den i min sista underdåniga berättelse *) omnämnda byordning för Länet har äfven under nu utgångna qvinqvennium utgjort föremål för öfverläggningar inom Länets Hushållningssällskap, som väl insett den nytta en del af stadgarne skulle medföra; men ock å andra sidan funnit att denna byordning innehåller flera mot sednare stadgar stridande föreskrifter.
Likasom under det föregående qviuqvenniet hafva, der behofvet så fordrat, uppmaningar och föreskrifter ifrån Kongl. Maj:ts Befallningshafvande utgått.
Socknenämnderne hafva efter hand införlifvat sig i kommunal-bestvren, dock är deras verksamhet ännu icke sådan, som författningarne åsyfta, hvilket är naturligt i en landsort, der ståndpersonernes antal är så inskränkt.
Län omfattas är ifrån år med mera förtroende.
Ansvarighetssumman, som vid slutet af räkenskapsåret 1850 utgjorde 5,186,630 B:dr, har under qvinqvenniet så ökat sig, att den utgjorde: år 1851 5,748,510 R:dr.
» 1852 —- - 6,509,920 » »» 1853 7,051,280 » » 1854 -••• 7,714,860 » » 1855 — cirka 8,000,000 • och afgiften af försäkringstagarne har under denna tid endast varit: 41 sk. 8 r:st. för 1851.
41 sk. 8 r.st. för 1852, 53 sk. 4 r:st. för 1853, 1 R:dr 2 sk. för år 1854 och 16 sk. 8 r:st. för 1855, eller i medeltal för hvarje år 36 sk. 8 r:st., hvaremot medeltalet för föregående qvinqvennium var 1 R:dr 4 r:st. per tusende af försäkringsvärdet.
Att få sin egendom tryggad för eldfara genom så ringa uppoffring, utgör en välgerning, som af hvarje förståndig erkännes; men det är dock, ty värr! att beklaga, det flere personer inom Länet finnas, sorn ännu icke kunnat förmå ') Sid. 77. 54 sig att i inrättningen deltaga, likasom att äfven sådana finnas, som begärt att ur föreningen få utgå, för att bilda en särskild sockenförening, hvilken dock alltid skall blifva kostsammare att uppehålla.
Brandstod utgår ej lika öfver hela Länet; på några ställen fördelas den tingslagsvis, på andra utgöra flera tingslag gemensam brandstod, på andra hafva flera socknar förenat sig derom, men på de flesta ställen utgör hvarje socken ett brand stodsdistrikt för sig.
Uti allmänna brandförsäkringsverket för byggnader å landet äro äfven en del åbyggnader inom Länet försäkrade.
Enligt de offentliggjorda redovisningarne har förhållandet under qvinqvenniet varit följande:
Verkets ansvarighetssuimna ökad med år 1851 25,900 R:dr.
» 1852 53,900 » » 1853 18,000 » » 1854 84,060 » » 1855 88,540 » Enligt Kongl. Maj:ts nådiga befallning har städernas invånares uppmärksamhet blifvit fästad å vigten och fördelarne, så väl för dem sjelfva som för det allmänna, att låta brandförsäkra sina hus.
Länet, som hittills endast ägt 5 provincial-läkare, har, enligt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 16 November 1854, blifvit hugnadt med aflöning för en sjette, hvilken kommer att fä sin station i Fjellsjö socken, med distrikt af Liden, Junsele, Ramsele, Edsele, Bodum, Fjellsjö och Tåsjö socknar.
Det har sin märkvärdighet att flera af dessa socknars invånare, ehuru de mer än en gång dyrt fått plikta för saknad af läkare samt användandet af kloka gubbar och klojca gummor, likväl visat sig motvilliga för den ringa uppoffring, som af dem varit fordrad, nemligen gemensamt bidrag för uppförande och underhållande af bostad åt den blifvande läkaren, en motvilja, som, härledd af allmogens vana att i det längsta motsätta sig hvarje, äfven den ringaste utgift för allmänna behof, kostat så väl ortens presterskap, som Konungens Befallningshafvande, icke ringa bekymmer att öfvervinna.
Osäkert är likväl om någon läkare må finnas villig att, för den ringa lönen och de ännu ringare extra inkomsterna, nedsätta sig i en fjelltrakt.
Provincial-läkaren i Nätra har under qvinqvenniet blifvit flyttad från Bjästa till köpingen Örnsköldsvik, der han otvifvelaktig! är af behofvet mera påkallad och för de hjelpbehöfvande mera tillgänglig.
Ännu qvarstår den stora olägenhet, att den provincial-läkare, som har sin station i Sollefteå, med nådigt tillstånd bor i det 2 53 mil derifrån belägna Hurjom; men denne läkare, som nu är pensionsberättigad, torde snart ifrån tjensten begära afsked, då hans efterträdare kommer på sin rätta station, der apotheket är.
Apothek hafva hittills funnits, utom ett i hvardera af städerna Hernösand och Sundsvall, uti Nätra, Sollefteå och Torp.
Det i Nätra är, likasom läkaren, flyttadt till Örnsköldsvik, och i Fjellsjö socken kommer, när läkare der varder anställd, ett filial-apothek till Sollefteå att anläggas.
Länet har tvönne allmänna sjukanstalter, nemligen lasaretts- och kurhusinrättningarne i Hernösand och Sundsvall.
Den förra har genom tillbyggnad blifvit högst betydligt utvidgad, så att den nu lemnar rum för 60 patienter, hvaremot i Sundsvall endast finnas platser för 12.
Stadsläkaren i Hernosand är tillika hospitals- och lasarettsläkare, likasom ena stadsläkaren i Sundsvall tillika är lasarettsläkare.
Nedanstående uppgift visar dels huru många patienter under året vårdats på lasarettsoch kurhusinrättningarne, dels summan af utgifterne för hvardera inrättningen; hafvande kurhus-afgiften utgått, i Medelpad med 5 sk. under åren 1851, 1852, 1854 och 1855, samt med 4 sk. under år 1853, och i Ångermanland med 4 sk. åren 1851 och 1852, 5 sk. år 1853 och 6 sk. åren 1854 och 1855, hvilken sednare tillökning varit af behofvet påkallad till betäckande af kostnaden för nybyggnaden.
' Hernösand.
1 Sundsvall.
På Nybergska frisängärne.
Fritt. cn c 3 3 03 år 1851 ..
. 89 20 14 9 132 3,725 1 33 29 2 64 1,942 42 4 » 1852 . . . 133 17 51 10 211 6,170 27 5 47 35 1 83 4,220 5 7 » 1855 . . . 138 23 117 9 287 6,158 7 6 43 46 4 93 3,132 15 6 » 1854 . . . 172 21 139 15 347 9,897 24 3 43 56 6 105 3,283 34 2 » 1855 . . . 233 22 94 18 367 5,907 46 5 48 46 3 97 3,222 19 6 Summa 765 103 415 61 1,344 31,859 9 8 214 212 16 442 15,801 21 1 Medium: 1851 — 1855 153 21 83 12 269 6.371 40 4 43 42 3 88 3,160 13 10 1846—1850 107 21 24 7 159 3,827 34 5 32 19 3 54 2,015 3 7 56 I Hernösand finnes ett central-hos 50 personer, hvilket utrymme i många anslogos medel för denna inrättnings i omkring 80 patienter är nu under nyt Patienternes antal och inrättning jande: nes ani år 1851 ...„ - 60.
» 1852 ., 58.
» 1853 60.
» 1854 56.
» 1855 53.
Summa 287.
Medium 57. d:o 1846—1850 51.
Tillökning 6.
De sjukdomar, som allmännast förekt åkommor, kardialgi och rheumatism, san oordentlig lefnad.
Nedanstående uppgift [ mun, som på kurhusen under qvinqvenniet hvad jag förut uppgifvit om smittans fortf Medelpad.
Antal. Sundsvall 57.
Stöde socken ... 45.
Njurunda d:o 19.
Ahlnö d:0 14.
Torp d:0 12.
Sättna d:0 10.
Skön d:0 10.
Ljustorps 9.
Indals d:o 7. Timrå d:o 6.
Selånger d:o 4.
Tuna d:o 2.
Borgsjö d:o 2.