Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad åter beträffar den af motionären, såsom följd af hans förslag, omförmälda tidigare dispositions-rätten öfver de å merberörde bevillning uppkommande öfverskott^ anser sig Utskottet böra erinra, att då den under sednast förflutna åren vunna erfarenhet om resultatet af de beskattningsgrunder för brän - 8 Stais-Utskottels Utlåtande N:o 248. vinstillverkningen, hvilka under sistlidne riksdag antogos och nu hufvudsakligen bibehållits, lemnar en vid hittills gällande statsreglerings uppgörande saknad tillförlitlig ledning för ifrågavarande inkomst-titels beräkning, torde densamma för nu förestående stats-regleringsperiod kunna och böra så beräknas, att betydligare öfverskott derå icke blifva att, förvänta.
Dessutom linner sig Utskottet, i anledning af motionärens yttrande angående sednaste riksdags statsreglering och behofvet af det på Riksgälds-kontoret då anvisade särskilda eller tillfälliga kreditiv, föranlåtet jemväl erinra, att med detta kreditiv endast afsågs att bereda en, under det lörsta året efter den förut vanliga statsfyllnadssummans upphörande, för Stats-kontoret möjligen erforderlig tillgång till då förefallande statsutgifters bestridande.
Dock visade sig sedermera att denna sålunda anvisade tillgång icke var för det afsedda ändamålet behöflig; hvadan den mindre del af sagde kreditiv, som af Stats-kontoret lyftades, efter ett par veckors förlopp blef till Riksgälds-kontoret återbetald.
Utskottet, som för öfrigt anser sig böra åberopa hvad 1847 och 1848 års Riksdags Stats-Utskotts under N:o 174 afgifna och af samtliga Riks-Stånden godkända Utlåtande innehåller i fråga om tull- och bränvins- m. fl. bevillnings-medels inlefverering* till Riksgälds-kontoret, får alltså hemställa, att det, rörande bränvinsbrännings-afgiftens omedelbara ingående till och redovisande hos Riksgälds-kontoret; under innevarande riksdag af Herr Björck framställda förslag icke måtte af Rikets Ständer bifallas.» Stats-Vlskollels Memorial N:o 249.
Hl: o £49.
Anis. till £xp.-Utsk. den 3 Febr. 1858, kl. 11 f. m.
Memorial, i anledning af erhållen åter remiss å en i Memorialet N:o SI8 föreslagen voterings-proposilion.
(R:gs-Afd.) Borgare-Ståndet har till Stats-Utskottet återremitterat det i Utskottets ofvannämnde
Memorial framställda förslag till voterings-proposition inom Förstärkt Stats-Utskott, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande föreslaget statsbidrag för fortsättningen och fullbordandet af Stor-åns upprensning inom Tjellmo socken i Östergöthland; men som de voterings-propositioner rörande denna fråga, hvilka Grefve Lagerhjelkes emot samma Memorial afgifna reservation innefattar, blifvit af de 3:ne öfriga Riks-Stånden godkända och antagna; så är Rikets Ständers beslut, rörande lydelsen af de propositioner, enligt hvilka omröstningen vid omförmälda frågas afgörande inom Förstärkt Stats-Utskott skall verkställas, redan fattadt, jemlikt 75 § Riksdags-ordningen; hvarom Stats-Utskottet, i anledning af den erhållna återremissen och till följd af stadgandet i Riksdags-ordningens 49 § 4:de inom., ansett sig böra härmed Borgare-Ståndet underrätta.
4 Sami. 1 A[d. i Band.
IS Haft. 2 10 Slals-Ulskotlels Memorial N'-o SSO. ]¥:© 25®.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 3 Febr. 1858, kl. 11 f. m.
Memorial, med förslag till v otc rings-/) rop os i tion, angående den förre Justitie-ombndsmannen, Kammarrådet Theorell tillerkända pension.
I fråga om den för Rikets Ständers förre Justitie-ombudsman, Kammarrådet S. L. Theorell, föreslagna och af Stats-Utskottet, i Utlåtandet N:o 217, tillstyrkta pension, äro, enligt derom till Utskottet ankomna protokolls-utdrag, de af Riks-Stånden meddelade beslut i så måtto skiljaktiga, att 2:ne Stånd, nemligen Borgare- och Bonde-Stånden, bifallit Utskottets hemställan, att ifrågavarande pension måtte få beräknas och af Riksgälds-kontoret qvartalsvis utbetalas från och med månaden näst efter den, hvarunder bemälde Kammarråd erhåller afsked ur Statens tjenst, men de 2:ne öfriga Stånden, eller Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, deremot gillat det af Utskottets Riksgälds-afdelning framställda samt i reservationerna emot Utskottets yttrande införda förslag, att denna pension måtte få beräknas och utbetalas från och med den dag, då Justitie-ombudsmans-lönen af bemälde Kammarråd frånträddes, dock under förbehåll, att, så länge han i Statens tjenst qvarstode, borde från det bestämda pensions-beloppet afdragas den inkomst, han af sin innehafvande syssla åtnjöte.
Då, i anseende till denna skiljaktighet mellan Riks-Ståndens beslut angående tiden för den sålunda af alla 4 Stånden förre Justitie-ombudsmannen Theorell tillerkända pensions beräknande och uppbärande, omröstning för nyssnämnde Slals-Utskoltets Memorial N:o 2ä0.
11 frågas slutliga afgörande torde böra anställas inom Förstärkt Stats-Utskott, får Stats-Utskottet, för verkställigheten deraf, föreslå följande voterings-proposition:
Den, sorn anser, att, på sätt Stats-Utskottet tillstyrkt samt Borgare- och Bonde-Stånden beslutat, den förre Justitie-ombudsmannen, Kammarrådet Theorell tillerkända årliga pension å samma belopp, 4,260 R:dr B:ko, eller Sex tusen tre hundra nittio R:dr R:mt, som Justitie-ombudsmans-lönen utgjort under den tid, han varit Justitie-ombudsman, bör beräknas och af Riksgälds-kontoret qvartalsvis utbetalas från och med månaden näst efter den, hvarunder merbemälde Kammarråd erhåller afsked ur Statens tjenst, röstar Ja; Den det ej vill, röstar A^- Vinner Nej, kommer från beloppet af den Kammarrådet Theorell tillerkända årliga pension att, så länge han i Statens tjenst qvarstår, afdragas den inkomst, han af sin innehafvande syssla åtnjuter; och får denna pension beräknas samt af Riksgälds-kontoret qvartalsvis utbetalas från och med den dag, då Justitieombudsmans-lönen af merbemälde Kammarråd frånträddes.
STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1858. Slals-Utshollets Utlåtande M 351. 1 M 251.
Ank. til! Exp.-Utsk. d. 4 Febr. 1858, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Stats-Utskottets Betänkande As 80, angående väckt fråga om lone-forhojning åt Statens embets- och tjenstemän rn. fl. får år 1857. (U. A.)
Uti sitt under J\l 80 afgifna Utlåtande, i fråga om löne-förböjning för nästlidet år åt Statens embets- och tjenstemän m. fl., tillhörande stater och korpser under Riks-slatens 2:dra, 3:dje, 4:de och 5:te Hufvud—titlar, hade Stats—Utskottet, på anförde skäl, hemställt, att Rikets Ständer icke mätte bifalla de i delta afseende gjorda framställningar i annan måtto, än att Rikets Ständer å Riksgäldskontoret anvisade och lill Kongl.
Maj:ts disposition ställde dels en summa af 118,170 R:dr SO öre att, efter angifven grund, såsom gratifikationer tilldelas i tjenst varande Under-officerare och deras vederlikar vid Garnisons-regementena, vid Artilleriets Tyg- och Handtverks-stater samt vid Flottan och Marin-regementef, dels en summa af 63,000 R:dr, att likaledes gratifikalionsvis för nämnda år tilldelas dåvarande personalen vid Flottans Handtverks-, Timmermans- och Machinistgtat, äfvensom att Rikets Ständer medgåfve, att ett belopp af S13 R:dr, allt Riksmynt, finge pä enahanda sätt till underbefäl m. 11. vid Artilleri-batteriet i Norrland ulgå af Norrbottens Hästjägare-sqvadrons-fond.
Enligt ankomne protokolls-utdrag, är nämnda Utlåtande i allo bifallet af fionde-Ståndet, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Borgare-Stånden, gillande detsamma, i hvad det angår de föreslagna anvisningarne, till förnyad handläggning af Utskottet återremitterat Utlåtandet i öfrigt, Preste-Ståndet med föreläggande för Utskottet alt, efter fullbordad behandling af stats-regleringen i sin liih. till R.
Prof. 1856—1858. 4 Sami. 1 Åfd. 4 liand. 16 Haft. 1 Stals-Ulskottels Utlåtande JVt 251. helhet, i elt sammanhang inkomma med yttrande i frågan om löne-förböjning för ar 1857 åt embels- och tjenstemän m. fl. vid stater och korpser under Riksstatens samtliga Hufvud-titlar.
Af Utskottet jemväl tillbandakomne protokoll öfver de bos sistnämnda tre Riks-stånd förda diskussioner i förevarande fråga inbemtas, att, med undanlag af endast tvänne ledamöter utaf Borgare-Ståndet, alla de talare inom såväl delta, som de andra två Stånden, hvilka yttrat sig i ämnet, yrkat, att Utskottet måtte taga i förnyadt öfvervägande frågan om löne-förhöjning för näst lidet år åt Statens embetsoch tjenstemän samt dervid tillse, om icke tillgångarne medgåfve, att en dylik förmån dem förunnades.
Desse talare, af hvilka några åberopat innehållet af de Utskottets förra betänkande åtföljande reservationer, hafva, till stöd för löne-förböjningens beviljande, anfört åtskilliga skäl och omständigheter, hvaraf de hufvudsakligaste må här omförmälas.
1 anseende lill den stegrade lefnads-kostnaden, hade Rikets
Ständer funnit en löne-förbättiing för embets- och tjenstemännen i allmänhet vara af bebofvet påkallad samt äfven tilldelat de fleste af dem, hvilka tillhörde de af Rikets Ständer före ifrågavarande återremiss pröfvade löne-slater å 2:dra, 3:dje, 4:de och 5:te Hufvud-titlarne, en sådan förmån för den kommande, numera inträdda, statsreglerings-perioden.
På samma grund fordrade billigheten, att de äfven för år 1857 finge komma i åtnjutande af en dylik löne-förbättring, helst nyssnämnda år icke vore det första utan det fjerde, hvarunder prisen å lifsmedel i hög grad stegrats.
Men äfven klokheten talade för frågans bedömande från denna synpunkt, enär det icke kunde förväntas, att tjensterne skulle med skyldig omsorg skötas, om löntagarne befunne sig i den belägenhet, att de nedtyngdes af tärande närings-omsorger, hvilka hotade med undergräfvande af deras ekonomiska ställning.
Likasom den enskilde handlade klokt och till gagn för sig sjelf, om han väl lönade sine tjenare, så vore det med det allmännas egen fördel öfverensstämmande, om Statens embets- och tjenstemän med en fullt tillräcklig aflöning förseddes.
Att nu bevilja en sådan för de kommande åren men vägra den för sistförflutne år vore derföre både obilligt och oklokt.
Det kunde icke heller anses Rikets Ständer värdigt, alt genom en otillräcklig aflöning nödga löntagaren att genom anlitande af krediten ådraga sig en skuldsättning, hvarifrån han sedermera, äfven ined de förbättrade löne-förmånerna, svårligen skulle kunna frigöra sig.
— Beträffande beloppet af den ifrågaställda löne-tillökningen, hafva flere talare yttrat den åsigt, att detta belopp borde utgå med en viss procent af den löne-förhöjning, som för den nya statsreglerings-perioden kunde embets- och tjenstemännen beviljas, samt andra talare åter framställt den förmodan att, sedan samtlige Hufvud-titlarnes utgifter blifvit af Rikets Ständer reglerade, tillgångarne ännu skulle finnas sä tillräcklige, alt för år 1857 enahanda löne-förhöjning kunde anslås, sorn för de följande åren, hvilket i sådan händelse borde, enligt desse lalares tanke, desto hellre ske, som andra stater, hvilkas löner icke af Rikets Ständer reglerades, kommit i åtnjutande af Slats Utskullets Ullålande JY§ 251. 3 förhöjd aflöning dels från 1855 års dels från 1856 års början; hvarförutan den åsigt äfven blifvit uttalad att, om, emot förmodan, Staten behöfde skuldsätta sig för att anskaffa medel till utgiftens bestridande, sådant vore i stats-ekonomiskt hänseende bättre, än att flere samhällsklasser skulle ådraga sig skuldsättning, med ringa utsigt att kunna infria sina förbindelser.
Efter att sålunda hafva redogjort för de väsentligaste skälen för återremisserne, får Utskottet i sammanhang härmed jemväl anmäla ett hos Ridderskapet och Adeln af Herr Cederschiöld, R.
Th., i enahanda ämne afgifvet, den 15 December näst]idut år till Utskottet remitteradt, anförande, deruti denne påkallat Rikets Ständers uppmärksamhet å de olyckliga verkningar, den inträffade penninge-krisen måste hafva äfven på tjenstemanna-korpsens ställning, om icke Rikets Ständer med snar hjelp mellankomme.
Det kunde visserligen icke annat än väcka bekymmer och deltagande, att, till följd af krisen, den ene efter den andra af Grosshandels-korpsen försattes uti den beklagansvärda ställningen att nödgas upphöra med sin verksamhet; men det torde dock böra antagas, att desse, om de, såsom det uppgifvits, egde betydliga tillgångar utöfver sina skulder, i allmänhet endast behöfde någon tids anstånd för alt åter kunna börja sin verksamhet.
Med embets- och tjenstemännen vöre likväl ett annat förhållande.
De fleste af dem hade inga öfverskott och kunde icke heller hjelpas genom lemnadt anstånd med deras liqvider, utan vöre desse, när de en gång kommit på obestånd, merändels ohjelpligt förlorade.
Och det kunde icke bestridas, att om ett större antal af tjenstemanna-korpsens medlemmar samtidigt försattes i konkurs-tillstånd, snart sagdt hela slats-macbinen skulle hämmas eller rubbas i sin gång.
Ett sådant resultat af penninge-krisen kunde ock vara att befara, i anseende dertill, att tjenstemännens aflöning under de sednaste årens högt uppdrifna pris på de flesta lifsförnödenheter varit otillräcklig för alt äfven med den största sparsamhet bestrida de utgifter, som det åligger en familjefader att besörja.
Skuldsättning, antingen genom upplagande af lån eller medelst begagnande af krediten hos minuthandlande!) och handtverkaren, hade deraf varit en nödvändig följd.
Då nu penninge-krisen nödgade grossören att indrifva sina fordringar hos minuthandlanden och denne att inkassera sina hos handtverkaren, måste båda de sednare äfven i sin ordning utkräfva sina fordringar bos tjenstetnannen.
Genom att bifalla Kongl. Maj:ts
Nådiga framställning om den förhöjda aflöningens beviljande för år 1857, skulle Rikets Ständer ej allenast uppfylla samma förbindelse emot Statens tjenstemän, som redan blifvit fullgjord emot deras egna tjenstemän i Riks-banken, utan äfven på ett verksamt sätt samtidigt öka penningetillgångarne för industri-idkarne och förhindra att de olycksbiingande följderna af krisen måtte i någon vidsträcktare mån sprida sig äfven bland Statens egna tjenstemän.
På grund af det anförda och med erinran, att hjelpen måste blifva suar, om ändamålet skulle vinnas, har Herr Cederschiöld yrkat, att Slals-Utskottet måtte anmodas alt, så fort ske kunde, före 1857 års utgång afgifva nytt Utlåtande i 4 Slats-Utshollets Utlåtande M 231. ämnet äfvensom att den äskade löne-förhöjningen för nämnda år skalle beviljas att med falla beloppet utgå.
Utskottet, som för besvarande af återremisserne funnit sig böra afvakta den tid, då behandlingen af stalsregleringen hunnit, fullbordas, har, efter det samtlige lönestater å de särskilda Hufvud-titlarne nu mera blifvit af Rikets Ständer pröfvade, till förnyad handläggning företagit frågan om löne-förhöjning åt Statens embels- och tjenstemän m. fl. för nästlidet år ocb skall nu derutinnan afgifva yttrande, omfattande ej mindre 2:dra, 3:dje, 4:de och 5:(e Hufvud-titlarne, hvilka Utskottets förra betänkande ensamt afsett, utan äfven 6:te, 7:de och 8:de Hufvud-titlarne, och således samtlige titlar, hvarå de stater och korpser finnas uppförde, för hvilka löneförhöjning i fråga kom m it.
Såsom af ofvanintagna redogörelse för frågans behandling hos Riks-stånden inhemtas, hafva meningarne inom de tre Stånd, som återremitterat ärendet, nästan utan undantag uttalat sig för beviljandet af löne-förhöjning åt embets- och tjenstemännen äfven för sistförflutna år; och vid sådant förhållande är Utskottet pligtigt, alt, med frånträdande af sitt förut afgifna yttrande, framställa nytt förslag i ämnet, i möjligaste mån öfverensstämmande med de åsigter, som inom nämnda tre Riksstånd gjort sig gällande.
Härvid har Utskottet först tagit i öfvervägande, om vid bestämmande af den ifrågakomna löne-förhöjningen antingen de gamla eller de nya aflönings-staterna må för beräkningen läggas till grund, för alt derefter pröfva, til! hvad belopp förhöjningen, med afseende å så väl behofvet deraf, som de befintliga tillgångarne, skäligen bör fastställas samt vidare föreslå, under hvilken form medlen må anvisas.
I förstnämnda afseende förekommer, att den löne-förhöjning för embets- och tjenstemännen i allmänhet, hvilken för nu ingående statsreglerings-period är af Rikets Ständer beviljad, icke blifvit bestämd efter ett visst förhållande till de å gamla staten uppförda lönerna, utan att deremot en ny och jemnare, ehuru blott provisorisk, reglering af dessa löner egt rum.
I öfverensstämmelse härmed anser Utskottet icke heller lämpligt, att i förevarande fall de gamla lönerna läggas till grund för förhöjningens bestämmande, helst derigenom skulle inträffa, att den tjensteman, hvilkens aflöning vid den nya regleringen ansetts behöfva endast i ringa mån förhöjas, blefve vida bättre lottad, än den, hvilkens löne-förmåner varit sä ringa, att en betydligare förhöjning deraf funnits vara af nöden.
Det enda rigtiga synes derföre Utskottet vara, alt den löne- ti Hök ni ng, som Rikets Ständer beviljat embetsoch tjenstemännen för de år, den nya statsregleringen omfattar, tages till grund för beräkningen af förhöjningen för år 1857, hvilket jemväl öfverensstämmer icke allenast med Kongl. Maj:ts Nådiga förslag, utan ock med de beslut, Rikets Ständer i enahanda afseende fattat, rörande såväl underbefälet vid de garnisonerande regementen m. fl., som tjenstemännen i Rikets Sländers Bank. Sluts-Ulskotlets Ullålande J\f 2S1. ä Beträffande beloppet af nu ifrågavarande löneförhöjning, har, såsom Utskottet i sitt förra betänkande redan nämnt.
Maj:t uti Sin Nådiga Proposition angående Stats-vcrkels tillstånd och behof äskat, att densamma skulle för år 1857 beviljas med enahanda belopp, som för den följande liden blifvit af Kongl. Maj: t föreslagen, uppgående till en sammanräknad summa af mer än 2,000,000 R:dr R:mt.
Under nuvarande förhållanden anser sig likväl Utskottet, med kännedom om Slats-verkets ställning, icke kunna tillstyrka beviljande af hela den äskade tillök— nings-summan, utan tror fast hellre någon nedsättning deraf vara nödvändig; och särskilda förslag i denna syftning hafva äfven förekommit, såsom att medgifva en viss mindre, procentvis lika, förhöjning för år 1857 å alla löner, derå tillökning för nu ingående statsreglerings-peiiod beviljats, t. ex. två tredjedelar eller tre fjerdedel a r af denna tillökning, eller ock att anvisa en sådan förhöjning endast å de mindre lönerna eller i större mån å dessa löner och i procentvis ringare mån å de högre.
Så vidt Utskottet kunnat inhemta af diskussions-protokollen hos de tre liiks—Stånd, hvilka återremitterat frågan, hafva ock de fleste talare, som deruti yttrat sig, alsell, att förhöjningen borde fastställas till vissa procent af den lönetillökning, som vid den nya stats-regleringen embets- och tjenstemärinen beviljades.
En sådan procent-beräkning torde derföre böra läggas lill grund för förhöjningens bestämmande.
Och ehuru Rikets Ständer förut anvisat en dylik förhöjning för underbefälet vid de garnisonerande regementena med 75 procent af skillnaden mellan den gamla och den nya aflöningen, synes det likväl Utskottet, att, om nu ifrågavarande löneförhöjning för embets- och tjenstemännen fastställes till 50 procent af den lönet i Ilökning utöfver förut innehafvande aflönings-förmåner, som vid den nya stats-regleringen blifvit dorn tilldelad, detta är hvad som under närvarande förhållanden, med förenadt afseende å löntagarnes billiga anspråk och en nödig sparsamhet med Statens tillgångar, skäligen kan beviljas.
För utrönande af den utgiftssumma, som häraf skulle föranledas, har Utskottet låtit uppgöra specifika beräkningar, utvisande att för de särskilda Hufvud-titlarne följande belopp erfordras, nemligen: för 2:dra Hufvud-titeln 71,268: 7. » 3:dje d:o 37,805: 31. » 4:de d:o 242,113: 69.
» 5:te d:o 134,256: — » 6:te d:o 209,750: 98. » 7:de d:o 51,004: 90. och » 8:de d:o 214,010: 62. eller tillsammans R:dr 960,209: 57.
För denna summa finnes, enligt approximativt gjorda öfverslag, full tillgång; och bör Utskottet i sammanhang härmed fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derå, 6 Stats-Ulskoltets Utlåtande JVs 251. att nyssnämnda summa icke kan komma att hel och hållen utgå, ulan att någon besparing deremot är att emotse, i anseende till vissa tjenstemäns qvarstående vid sina indelningar, äfvensom till följd deraf att för de tider af näsllidet år, hvarunder embeten och tjensler stått vakanta, någon utgift i och för dessa icke kommer att ega rum.
Hvad derefter angår frågan, under hvilken form förhöjningen må utgå, anser Utskottet lämpligast, att, i likhet med hvad förut blifvit beslutadt, rörande enahanda slags förmån för underbefälet vid Garnisons-regementena m. fl., medlen ställas till Kongl. Maj:ts disposition för att, efter angifven grund, såsom gratifikationer tilldelas personalen vid vederbörande stater och korpser.
För öfrigt får Utskottet gifva tillkänna, att de för utrönande af den erforderliga anslags-summan verkställda vidlyftiga uträkningar, åt hvilka egnats all den omsorg, som den knappa tiden och de återstående göromålen medgifvit, icke kunna annat än approximativt angifva berörde summa, men, äfven om denna i verkligheten skulle med ett eller annat 100- eller 1,000-riksdalerstal öfverskjuta den beräknade summan, måste likväl, af ofvanuppgifna skäl, den sednare blifva för ändamålet fullt tillräcklig.
Då således den uppgifna summan icke kan anses till siffran så alldeles, men dock i det närmaste, tillförlitlig, har Utskottet funnit sig icke böra framlägga de gjorda uträkningarne, hvilka dessutom, till ledning för vederbörande, linnas bland Utskottets handlingar att tillgå; hvaremot Utskottet trott sig böra här angifva de grunder, hvilka, i vissa särskilda fall, vid uträkningarnes verkställande blifvit följde.
Der vid den nya stats-regleringen löneförhöjning icke är beviljad för sjelfva tjensten, utan en viss summa i stället anvisats till Kongl. Maj:ts disposition, såsom i fråga om aflöningen för kanslister och kopister i allmänhet, för de civila tjenstemännen inom Krigs-Hof-Rätten, för Minister-staten, för underbefäl och subalternofficerare vid indelta arméen m. fl„ har tillökning för år 1837, efter ofvanangifne grund, blifvit å nämnda summa beräknad.
För innehafvare af arfvoden utaf den beskaffenhet, att de mäste betraktas såsom verklig aflöning och icke utgå blott till ersättning för tillfälligt arbets-biträde, är dylik förhöjning för nästlidet år af dessa arfvoden äfven uppförd.
Vidare är enahanda förhöjning för ifrågavarande år beräknad för underbefälet vid Wermlands Fältjägare-regemente, som icke i Utskottets Utlåtande JV2 80, i likhet med deras vederlikar vid de andra värfvade regementena, blifvit föreslaget till erhållande af nämnda förmån, af den anledning, att delta regemente icke tillhör de garnisonerande trupperna, om hvilkas underbefäl då ensamt var fråga.
Äfvenledes har Utskottet bland dem, som ansetts böra komma i åtnjutande af oftanämnda förhöjning, upptagit Kapell-predikanterne i Norra och Södra Finnskoga samt Bogens och Lekvattnets församlingar i Wermland, för hvilka tjenstemän lönetillökning vid den nya stats-regleringen blifvit af Rikets Ständer beviljad.
Slals-Ulskollels Ullålande JY$ 25t.
För vissa, 6:te Hufvud-titeln tillhörande, stater af en större omfattning, såsom Landt-staten m. fl. är 1857 års förhöjning beräknad summariskt för de särskilda tjenstegraderna, i anseende dertill att de för följande åren åt personalen vid dessa stater beviljade lönetillökningar så väl i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, som till följd deraf i Utskottets förslag till reglering af utgifterna under nämnda Hufvud-titel blifvit på enahanda sätt upptagne.
Beträffande lärarne vid Elementar-läroverken, bar ifrågavarande förhöjning äfven för dem blifvit summariskt uppförd på det sätt, att, sedan från den af Rikets Ständer beviljade anslags-tillökningen afräknats dels hvad deraf belöper för alla nya lärare-beställningar och ett mindre antal vakanta lärareplatser, dels det till arfvoden åt Bibliothekarier vid de högre Elementar-läroverken anvisade belopp, dels ock den till ersättning för den upphörda termins-afgiften beviljade fyllnad i anslaget för nämnda läroverk, förhöjningen för 1857 blifvit beräknad å återstoden utaf anslagstillökningen.
Slutligen må anmärkas, att, i afseende å Artilleri-batteriet i Norrland, Utskottet, i likhet med hvad förut är beviljadt för underbefälet vid detta batteri, äfven för öfrige löntagare derstädes uppfört ifrågakomna förhöjning med ett belopp af 395 R:dr 75 öre, att från Norrbottens Hästjägare-sqvadrons-fond utgå.