Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt den på grund af Räkenskaperne för åren 1821—1843 upprättade, under Litt.
O. underdånigst bilagde Utredning öfver ifrågavarande afgift, af hvilken innehafvare af tiondespanmål åtnjuta hvad å deras anslag belöper, utgör densamma hvarje 7:de år omkring 1640
Ridr eller per medium årligen circa 235 Ridr.
Då, enligt hvad nyss nämndt är, sådan afgift icke erlägges för tiondespanmålen i Öfriga delen af Riket, synes ej heller skäl vara för handen att densamma bibehålla, serdeles då dess belopp är så föga betydligt, att det icke motsvarar det besvär, dess uträknande och debiterande å en mängd skattskyldige medför; Och Comiterade hemställa derföre undcrdånigst, om icke Eders Kongl. Maj:t skulle i Nåder finna skäligt att till Rikets Ständer göra Nådig framställning om denna serskilda afgifts upphörande, i hvilket fall de räntetagare, som hittills varit deraf i åtnjutande, torde böra derför undfå ersättning efter hvad, som per medium för året belöper å hvar deras vid indragningen innehafvande tionde anslag. 3:o Angående dispositionen af Ordinarie Räntor, Kronotionde och Boställen. a) Afkortningar. 22.
Om de, ang.
Dessa hafva egentligen tillkommit derigenom, att åtskillige rän Ordinarie Afkortmn- . , ,. , . ° r .
..,a , af..
.. garne, redan fatiade loi\ hvarmed tid eller annan, al serskilda orsaker, sådana ioranbesiut. dringar inträffat, att de icke vidare böra utgå, det oaktadt ännu äro (59 i Jordeböckerne qvarstående samt således, då de, på grund deraf, i Räkenskaperne debiteras, åter måste afföras.
A detta förhållande fästade Rikets Ständers år 1825 församlade
Revisorer uppmärksamhet och ansägo någon sådan reglering i afseende härå höra tillvägabringas, hvarigenom debitering i KronoRäkenskaperne af skatter, som redan upphört att utgöras, måtte undvikas.
Maj:t, som i anledning häraf i Nåder fann det böra leda till ökad redighet och enkelhet, om det brukliga debiteringssättet, hvarigenom så kallade ordinarie afkortningar uppkomma, så vidt möjligt vore, blefve förändradt, anbefalde, uti Nådigt
Bref den 14 November 1827, KammarCollcgium att, efter Kongl. Maj:ls Belällningshafvandes hörande, i underdånighet uppgifva hvilka af nämnde afkortningar, som utan olägenhet skulle kunna utur Jordeböcker och Räkenskaper uteslutas.
Uti det, till följd häraf, den 20 Mars 1829 afgifne underdåniga utlåtande anförde KammarCollegium: att, då de hemman och lägenheter, hvilkas mantal och räntor blifvit ibland ifrågavarande afkortningar beräknade, antingen för Frälse Säterier med dertill hörande Ladugårdar, Rå och Rörs samt Insockne hemman och för Bergsfrälse eller för Kongl. Slolt och Ladugårdar, Kronans utarrenderade Egendomar, skattlagde eller med frihetsår beviljade nya Hemman och Odlingar, Förpantningar, Förläningar åt menigheter eller enskilde personer, på länsre eller kortare tid, och för Ödeshemman, upptagas och redovisas i Kronans Jordeböcker och Räkenskaper, på det deraf må kunna tillförlitligen inhemtas den underrättelse om nämnde jords tillvaro eller beskaffenhet, som är oundgänglig ej allenast för bestämmandet af dess deltagande i allmänna utskylder och besvär, utan ock för tillsynen deröfver, att vederbörande rätteligen fullgöra åtskilliga, emot åtnjutande af de förundte räntefriheterne, dem, enligt serskilde privilegier och stadganden, åliggande skyldigheter, såsom bland annat: för Säterier och Ladugårdar, att derå underhålla behörig åbyggnad; för Bergsfrälse, att, i föreskrifven ordning, idka bergshandtering; för de hemman och räntor, som äro donerade, förpantade eller utarrenderade, att dem, likmätigt förlänings- eller förpantnings-brefvens lydelse och arrendecontracternes innehåll, disponera, bruka och å utsatt tid frånträda; samt för uppodlingar eller på frihet upptagne, förr skattlagde lägenheter, att de i laga ordning varda iståndsatte och med åboer försedde; så ansåg Collegium sig icke kunna i underdånighet tillstyrka, alt ofvanberörde hemman, lagenheter och räntor från Jordeböcker och vanlig redovisning i Räkenskaperne uteslutas, utan förmenade både kronans och enskildes rätt närmast varda iakttagen, om i detta afseende framgent förhölles på lika sätt, som dittills.
Hvad angick de afkortade räntorna för under Säterier inlagde och afhyste hemman; så, enär räntelriheten för dylika hemman endast vore i allmänhet tillåten, då de ligga inom Säteriernes rätta rå och rör, hemstälde 70 Collegium i underdånighet, att sådane räntor icke borde uteslutas, förr än förhållandet i nämnde afseende blefve behörigen utredt och pröfvadt.
Vidkommande alla öfriga ordinarie afkortningar, eller för bytes- och ersättnings-hemman, den dermed i sammanhang stående Reductions- och Liqvidations-fonden, sequestrerade räntor, frän kronan till frälse köpte hemman och räntor, de menigheter everdeligen och ovilkorligt i Nåder förunnade nedsältningar i vissa skattebidrag, samt för räntorna af obefintliga och förmedlade hemman, ansåg Collegium, ej allenast att förstnämnde hemman och räntor numera, sedan de derom ingångne byten, köp och anhängige ersättningstvister, med undantag endast af några fä mål, blifvit slutligen afgjorde, borde i Jordeböckerne upptagas med deras erhållne frälse natur och hemmantal och således de för dem debiterade, men afkortade förra mantal och räntor försvinna, utan ock att obefintliga och förmedlade hemman med deras räntor icke behöfde i Jordeböckerne qvarstå, när för de sednare förmedligen blifvit ordentligen faststäld och för de förra behörigen utredt vore, att den dertill fordom hörande jord ej vidare kunde återfinnas.
Då likväl alla dessa förändringar icke borde verkställas förr, än omständigheterne i hvarje serskildt fall voro noga undersökte och pröfvade, trodde emedlertid Collegium lämpligast, att med ofvannämnde afkortningars uteslutande uppskjötes, till dess de för deras afskrifning nödige och till en del redan förordnade åtgärder hunnit för sig gå.
Hvad Collegium sålunda yttrat, blef af Kongl.
Majit den 8 Maj 1829 i Nåder bifallet, med föreskrift tillika, det borde Collegium skyndsamligen gå i författning om den förberedande undersökning i ämnet, som vore af nöden, samt med berättelse sedermera till Kongl. Majit i underdånighet inkomma.
Nödige föreskrifter i anledning häraf blefvo ock af Collegium meddelade Eders Kongl. Majits Befallningshafvande, som med de infordrade upplysningarne och på grund deraf gifne Utslag inkommit; men ärendet är för större delen af Länen ännu på KammarCollegii pröfning beroende.
För att närmare utreda och ådagalägga beskaffenheten och beloppet af de uti Räkenskaperne förekommande så väl ordinarie, som extra ordinarie afkortningar å ordinarie räntan och kronotionden, samt tillse hvilka åtgärder, utöfver de redan förordnade, må i afseende derå vara af nöden, hafva Comiterade, på grund af 1844 års SpecialRäkningar, eller de sista som voro inkomne. då Comiterade sammanträdde, låtit deröfver upprätta underdånigst bifogade Sammandrag Litt. P..
Då, enligt derå gjorda anteckningar, det befunnits, att åtskilliga afkortningar blifvit under origtige titlar hänförde, äfvensom under nämnde rubrik upptagits hvad egentligen bordt under Anordningstitel förekomma, har sådant genom omslut blifvit rättadt, hvarjemte, och för att tydligare utvisa ej mindre verkliga beloppet för hvarje titel, än ock de hufvudrubriker, hvartill åtskilige af de många olika titlar, som begag - 71 näts, rätteligen böra hänföras, Comiterade låtit uppgöra ett Novo Conto, upptagande samtelige afkortningarnes rätta beskaffenhet och belopp.
Hvad beträffar de afkortningar, om hvilkas uteslutande, efter behörig utredning och pröfning, Eders Kongl. Maj:t redan i Nåder förordnat och nu på KammarCollegii åtgärd bero; så anse
Comiterade desamma icke kunna eller böra blifva föremål lör något deras yttrande; hemställande dock Comiterade underdånigst, om icke Eders Kongl. Maj:t skulle i Nåder täckas förordna, det bör detta ärendes pröfning så påskyndas, att alla de förändringar, som i följd deraf böra ega rum, må vid nya Jordebokens upprättande kunna iakttagas.
De afkortningar, som, efter KammarCoilegii ofvanomförmäl- 23. §.
Om de för Orde hemställan, ansetts böra fortfarande bibehållas, förekomma i niruppl^rtnd^ytteJ
Räkenskaperne under följande titlar, nemligen: i i ga re erforderlige åt gärder. 1 :o. Adeliga och Säteri friheter. 2:o. Bergsfrälsefriheter. 3:o. Uppodlingsfriheler. 4:o.
Förläning på lifstid. 5:o.
Dito på behaglig tid.
Förpantade hemman och räntor. 7:o.
Förarrenderade hemman och lägenheter. 8:o.
Ödes hemman och lägenheter. 9:o. Kongl.
Slott och Kungsgårdar.
Då KammarCollegium i underdånighet tillstyrkte förutnämnde afkortningstitlars bibehållande, ansågs sådant, på sätt ofvan nämndt är, vara erforderligt för beredande af nödig controll ej mindre å jordens tillvaro och beskaffenhet, än derå, att de skyldigheter, som föranledde och åtlöljde de åtnjutne friheterne, behörigen uppfyldes m. m..
Sjelfva jordens tillvaro utvisas likväl tillräckligen af Jordeböckerne, uti hvilka hemmanen med deras rätta skattetal, i hvad lall som helst, måste upptagas, hvaremot det icke är hvarken af verkligt behof påkalladt eller fullkomligen lämpligt att i Räkenskaperne debitera utskylder, som icke böra utgöras och derföre åter mäste afkortas.
Sådant leder endast till onödig inveckling; hvadan, efter Comiterades åsigt, i allmänhet icke andra räntor böra påföras till redovisning, än sorn skola erläggas, så vida icke i vissa fall, då befrielsen ifrån räntors utgörande innefattar ett anslag för ändamål, hvilkas alla kostnader anses böra af Räkenskaperne utvisas, det kan finnas nödigt alt annorlunda förordna, hvaremot i afseende å sådana räntor, som, på grund af sjelfva hemmanens serskilda disposition, icke komma att 72 utgå, all nödig upplysning kan erhållas derigenom, att de uti Jordeboken varda inom column antecknade.
I tillämpning häraf förekommer angående afkortningarne för Adeliga och Säteri samt Bergsfrälse friheter, att, enligt hvad ofvanomförmälde utredning utvisar, de utgöras af räntor, ifrån hvilka åtskilliga hemman, på grund af sin natur, numera äro befriade.
Att ändock debitera dessa räntor är under sådana förhållanden, på sätt ofvan är vordet i underdånighet yttradt, icke lämpligt, och något ändamål vinnes dermed så mycket mindre, som, enligt hvad nämnde utredning jemväl ådagalägger, någon viss princip icke blifvit följd öfver hela Riket, utan i några Län redan uteslutits alla de räntor, hvarifrån dylika hemman vunnit befrielse, under det att på andra ställen större eller mindre del deraf qvarstår.
Då genom Kongl. Kungörelsen den 14 November 1829 skyldigheten att underhålla viss åbyggnad å Säterier blifvit upphäfven, förfaller ock det skäl, KammarCollegium af denna skyldighets controllerande hämtat lör bibehållande af Säterifrihets afkortningarne, utom det att den kännedom om tillvaron af sä beskaffad egendom, som af jordeboken vinnes, vore fullt tillräcklig för handhafvandet af berörde controll, hvilket sednare äfven fullkomligt gäller för Bergsfrälset.
Då för lägenheter, som å nyo skattläggas, den dervid bestämda räntan icke skall uti Räkenskaperne påföras, förr än efter frihetsårens slut, synes äfven lämpligast böra efter enahanda grund förfaras med sådana räntor å under uppodling varande lägenheter, som under frihetsår icke erläggas, och följaktligen de å dylika lägenheter förut satta räntor uteslutas, samt deremot efter frihetsårens utgång de räntor påföras, som sedermera böra utgöras.
Å denna debitering finnes ändock samma controll, som i nyssnämnde fall.
Vidkommande förläningar på bestämd eller obestämd tid; så utvisas af förr— omförmälde utredning, att under den förra titeln rätteligen endast förekommer räntan af Leckö eller Sijkajocki Kungsgård, som år 1810 blifvit, på 50 års besittning, upplåten åt numera framlidne Generalen, Grefve Adlercreutz och dess arfvingar.
Dä den uppoffring å Statens sida, som ifrågavarande donation innefattar, icke beror al räntans belopp, anse Comiterade det vara utan ändamål att, under det nämnde disposition fortfar, samma ränta i Räkenskaperne upptaga och afföra, och då det ej heller efter förläningens upphörande kan ifrågakomma, att räntan skall utgöras, är sådant äfven sedermera lika öfverflödigt, hvadan Comiterade underdånigst tillstyrka, att dermed förfares på lika sätt, som i afseende å öfrige Kungsgårdar varder stadgadt och hvarom Comiterade här efteråt sig yttra.
De till den sednare afdelningen hänförlige afkortningar utgöra a) till Grisbacks arfvingar anslagne 5 Tunnor ^ kappe kronotionde spanmål, såsom ersättning för hemmanet Munkebo eller Munkeboda i St, 73 Kopparbergs
Län genom Drottning Christinas Bref den 2 Mars 1646 beviljad, men vid Reduktionen, enligt Resolution den 16 Januari 1684, indragen frälsefrihet, och b) räntan af 2:ne fisken i Södermanlands Län, som enligt Kongl. Resolutionen den 15 Juli 1793 tills vidare disponeras af Nyköpings Lazarett.
Så vida dessa donationer äro af den beskaffenhet, att de skola fortfarande utgå, hvilket på behörig utredning i laga ordning bör ankomma, synes Comiterade lämpligast vara, om med de personer, som äro till åtnjutande af det
Grisbacks arfvingar beviljade tiondeanslag berättigade, öfverenskommelse kunde träffas angående denna rättighets afstående emot viss lösen, samt att med de till Nyköpings Lazarett donerade räntor förhålles på lika sätt, som, i händelse indragning sker af indelta räntorna, stadgas rörande ersättning för dem, som äro till serskilda Inrättningar anslagne.
I afseende å afkortningarne af förpantade hemman och räntor synes böra utredas och i laga ordning pröfvas, huruvida de innefatta sådan förpantning, att återlösen kan ega rum, i hvilket fall derom torde förordnas, men i motsatt händelse, och om således hemmanen och lägenheterne innehafvas under full egande rätt, böra de, efter Comiterades åsigt, i öfverensstämmelse dermed i Jordeböckerne upptagas och räntorna, såsom icke vidare utgående, varda uteslutne.
Att uti Räkenskaperne upptaga och åter alföra räntorna af förarrenderade hemman och lägenheter, anse Comiterade både olämpligt och ändamålslöst, då dessa räntor icke skola erläggas, samt den inkomst, som Staten af berörde egendomar eger, består uti arrendebeloppen, hvilka serskildt, under behörig titel, påföras, och hvarå controll derförutan fullkomligen kan vinnas, enär tillförlitliga förteckningar å de Statens egendomar, som på dylikt sätt äro disponerade, icke böra saknas.
För nödige upplysningar om räntebeloppet, i händelse dess utgörande framdeles, af en eller annan orsak, skulle ifrågakomma, är det tillräckligt, om nämnde räntor varda uti Jordeboken inom column antecknade, och Comiterade anse derföre, att med hemmansräntorna och tionden af alla Statens utarrenderade egendomar bör på sådant sätt förfaras, hvarigenom följaktligen denna afkortningstitel skulle försvinna.
Då likväl i ett eller annat läll förekommer, att räntor och tionde af dessa hemman antingen äro indel te eller efter ArrendeContracter skola till Staten erläggas, borde dock tillika stadgas, att, så länge dessa förhållanden fortfara, sådana räntor och tionde, på grund af serskilda förteckningar, debiteras.
Serskildt böra Comiterade underdånigst anmärka, att under nu ifrågavarande titel afkortas de räntor, som emot erläggande . af en mindre betydlig afgift äro förlänte till understöd för Sala Silfververk.
Dä Silfververket derjemte innehar åtskilliga andra räntor, hvilka, såsom anvisade utan ersättning, alföras under anordningstitel, skola Comiterade här {liil. lill K. M. Näd.
Prop. litt It.
St. är \ 19 74 efteråt i ett sammanhang afgifva underdånigt yttrande om de åtgärder, som i afseende å dispositionsrätten till alla dessa räntor kunna anses af nöden.
Dä i afseende å afkortuingarne för ödes hemman och lägenheter, vid den utredning Comiterade låtit verkställa, förekommit, att åtskillige af dessa hemman och lägenheter äro obefintlige, anse Comiterade, det Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande böra undfå Nådig föreskrift att låta anställa noggrann undersökning, på det att sådane, med hvilka berörde förhållande inträffar, ehuru de äro under nyssnämnde titel alförde, mätte tillika med deras räntor kunna i den för dylika fall redan stadgade ordning uteslutas.
För de under ödes-titel upptagne hemman och lägenheter åter, som verkligen finnas, synes det vara tillfyllestgörande, att räntorna endast inom column antecknas, samt först, sedan hemmanen åter blifvit upptagne och dervid medgifne frihetsår tilländalupit, utföres och till debitering upptages det belopp, som dä skall erläggas.
På detta sätt kommer ändock nödig upplysning om dylika hemmans och lägenheters tillvaro icke att saknas.
Beträffande slutligen afkortade räntor för Kongl. Slott och Kungsgårdar, så gäller i afseende å dem, som för Statsverkets räkning äro utarrenderade, hvad här ofvan angående förarrenderade hemman i allmänhet är vordet i underdånighet vttradt; och vidkommande dem som af Kongl. Familjen eller för allmänt behof disponeras, så anse
Comiterade det helt och hållet vara utan ändamål, att räntorna deraf uti Räkenskaperne debiteras och åter afkortas, helst ändock icke vinnes någon upplysning om storleken af det bidrag, Staten derigenom lemnar till det föremål, hvarför egendomarne användas, enär sådant bestämmes af den afkastning, de annars kunnat gifva; Och tillstyrka derföre Comiterade underdånigst, det Eders Kongl. Maj:t Nådigst måtte förordna, att räntor, som finnas pålörde Kongl. Slott och Kungsgårdar, hvilka på ett eller annat sätt äro för allmänt behof disponerade, böra, lika som i afseende å räntorna af förarrenderade hemman och lägenheter blifvit hemstäldt, uti Jordeboken inom column antecknas och således från debitering uteslutas. b) Angående Indelta Räntorna och Kronotionden samt Boställen. delta Räntoang ’n"
Hvad beträffar de till aflöning disponerade, indelta räntor och dragning, förut väck- kronotionde; så blef uti Eders Kongl.
Maj:ts och Rikets KammarColte fräs°r- legii och StatsContors den 10 Oktober 1828 afgifna underdåniga utlåtanden, angående lönereglering för LandtStatsTjenstemännen och Landtmäteristaten, den framställning gjord, att indelningarne borde indragas till Statsverket och deremot löner i silfver anvisas, samt på lika sätt förfaras med Boställen lör vissa Tjenstemän, hvaremot andra borde dervid bibehållas eller, i saknad af sådana, dermed förses, likväl så, att Boställs- och Bohemmans-räntorna, lika med öfrige indel - 75 ta räntor, till Staten blefvo indragna.
Äfvenså föreslogo
Collegierne uti underdånigt utlåtande af den 20 i nämnde månad, i afseende på Landshöldingelönernes reglering, att på enahanda sätt borde förfaras med de deruti inbegripne indelta räntor; hvaremot i fråga om Boställshemman Collegierne voro skiljaktige, så att KammarCollegium tillstyrkte deras indragning, men StatsContoret ansåg, att de med vissa uppgifna undantag borde bibehållas.
Uti härefter, under den 13 November 1828, till Rikets Ständer allåten Nådig proposition yttrade Kongl. Majit, att framställningen om de indelta lönings-räntornas upphörande och ingående till Statsverket, emot det att Tjenstemännen erhöllo contanta löner, vore i alla alseenden en högst nyttig och nödig förbättring i fråga om aflöningssättet för sådane TjenstemannaCorpser, som uppburo dylika räntor, samt skulle för landet blifva en af de nyttigaste förändringar, som kunde införas; äfvensom löntagaren dermed borde finna sig belåten, då han sålunda undginge alla omsorger och äfventyr vid sina löningsförmåners utbekommande till bestämda belopp och på vissa tider; hvadan Kongl. Majits
Nådiga förslag till lönereglering för ofvannämnde Stater hufvudsakligen grundades på det indelta löningssättets upphörande.
Vid samma tillfälle gjordes äfven Nådig proposition, angående lönereglering för Indelta Arméen, likaledes grundad derpå, att indelningar i hemmansränlor och kronotionde skulle till Statsverket indragas och bestämda löner i silfver fastställas att efter medelkurs liqvideras, samt att de bibehållna Boställenas uppskattade afkastning borde ifrån lönerne afdragas.
De sålunda föreslagne nya löneregleringarne blefvo väl icke bifallna och i följd deraf förföllo äfven de ifrågastälde förändringarne; men, i anledning af Kongl. Maj:ts vid samma Riksdag aflåtne Nådiga skrifvelse med KammarCollegii förslag till hemmansräntornas förenkling, yttrade Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 25 Januari 1830, att i sammanhang dermed borde de till Militär- och Civil-Staterne upplåtne indelningar till Statsverket indragas, samt löneanslagen till dem utgå i contant från Statens Cassa; Och auhöllo derföre Rikets Ständer i underdånighet att vid en följande Riksdag derom fä emottaga Nådig proposition.
Maj:ts, i anledning häraf, uti Bref af den 29 Maji 1830, meddelte Nådiga befallning, afgåfvo Krigs- och Kammar-Collegierne underdånigt utlåtande den 11 Maj 1831, deruti KammarCollegium, jemte åberopande af förra utlåtandet den 10 Oktober 1828, angående Landt- och Landtmäteri-Staterne, tillstyrkte indragning äfven af indelningarne för Militär- och Ecclesiastik-Staterne samt, i det stället, bestämda löner i silfver, hvaremot KrigsCollegium, som fann anvisandet af löneanslag i silfver ej vara lämpligt, ansåg, att, om correktif emot för låg markegång stadgades, bäst vore, att antingen alla räntor ingingo till Statsver 10* - 76 ket och derifrån tili löntagaren utbetaldes hvad för honom blifvit uppburet, eller ock en hvar erhölle ståndigt anslag i spanmål, som, efter markegång, i gångbart mynt liqviderades.
Uti Nådig proposition till Rikets Stander den 7 Maji 1834 förklarade derefter Kongl. Maj:t
Sig väl anse den ifrågavarande förändringen böra såsom grundsats erkännas och qvarstå, men tidpunkten för dess vidtagande då ej vara för handen, enär åtgärden, ehuru i sig sjelf nyttig, kunde verka till rubbning af den föreslagne Statsregleringen, hvarföre Kongl. Majit endast ville meddela de från Embetsverken i ämnet afgifne utlåtanden och till Rikets Ständer öfverlemna att pröfva, huruvida de ansågo Statsverkets tillgångar medgifva förändringens införande då genast, eller om dermed borde uppskjutas.
Till svar härå yttrade Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 17 Maj 1835: att de väl funno den ifrågavarande regleringen utgöra ett hulvudsakligt medel för bibringande af större enhet, med hänseende till sä väl Statens inkomster och utgifter, som löningsförhållanderne för indelningshafvare, men ansågo likväl nödigt, att, inan densamma definitift företoges, det borde utrönas hvad inflytande, det af Rikets
Ständer föreslagna antagandet af ett ärligt medium af 10 års markegångspris, räntepersedlarnes förenkling och myntbestämningen kommo att utöfva å spanmåls- och varu-priserna samt å förhållanderne för räntegifvare i allmänhet.
Emedlertid hade, genom Kongl. Brefvet den 2 Februari 1833, ny lönereglering för Indelta Arméen blifvit' faststäld, hvarvid Kongl. Majit förklarade något hinder icke möta i den omständigheten, ”att Kongl.
Majit med Rikets Ständer kunde ”framdeles förordna om indragning till Statsverket af de Arméen anslagna indelta ”Hemmansräntor med Kronotionde och Afradsspanmål, samt anslåendet af contanta ”löner i stället, enär å ena sidan ett sådant beslut icke kan fattas, utan att löner”ne bestämmas till belopp fullt motsvarande det, hvartill räntorna och spanmål vid ”löneregleringen blifvit beräknade, och å andra sidan vederbörande Embets- och Tjen”ste-män vid ett sådant förhållande skola sakna allt skäl till klagan öfver en så beskaffad förändring.”
Beträffande löneregleringen för Landt- och Landtmäteri-Staterne, med undantag i förra afseendet af Landshöfdingelönerne, hvilkas reglering den 24 Februari 1837 i Nåder faststäldes; så, och efter det KammarCollegium och StatsContoret, under den 22 Juni 1835, afgifvit förnyadt förslag, innefattande 2:ne alternativer, dels med upphörande, dels med bibehållande af det indelta Iöningssättet, blef detta förslag, uti Nådig skrifvelse af den 27 Januari 1840, öfverlemnadt till Rikets Ständer, med förklarande, att Kongl. Majit, lika med Collegierne, fortfarande hyste den öfvertygelse, angående fördelarne af indelta löningssättets upphörande, som i det till Rikets Ständer den 13 November 1828 afgifna förslag var uttalad; men den så - 77 landa föreslagna löneregleringen blef, i anseende till bristande tillgångar, af Rikets Ständer icke bifallen.