Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
då vittnet börjat arbeta på några af nämnde persedlar, vittnet funnit dem ovanligt hårda, hvilket gifvit vittnet anledning att företaga en närmare undersökning deraf, hvarvid vittnet funnit dem icke vara förfärdigade af silfver, och att, efter det vittnet derom underrättat Fernlund, denne genast återtagit persedlarne, hvilka vittnet igenkänt vara dem, som nu äro i fråga; samt Laurén, att vittnet, närvarande vid Banko-auktion den 8 Juni, kort derefter, hemma hos Fernlund sett nu ifrågavarande 33 skedar, 4 gafflar och 1 ragout-sked, samt vore, för sin del, fullt öfvertygad derom, att dessa effekter voro desamma, som Fernlund å berörde auktion inropat, och å hvilka vittnet jemväl, vid auktionstillfället, gjort anbud, ehuru lägre än Fernlunds, men att, som å dessa effekter icke befanns något utmärkande eller ovanligt kännemärke, vittnet dock ej ville på sin aflagda vittnesed bestämdt taga det förhållande, hvarom vittnet sålunda förmält sig vara fullt öfvertygad.
Efter upptagande af handlingarnes innehåll, har Fiskals-embetet anfört: att som memorialet bifogade officiella intyg skola utvisa, att enligt, den i Låneafdelningen förda nummerlista öfver lån mot pant af guld och silfver, de af Fernlund inropade panterna N:is 21,865, 22,116, 22,823 och 23,111 verkligen blifvit i Banken belånade å de tider och i de namn, förr berörde notor gifva vid handén, eller N:o 21,865 den 9 Oktober 1846 uti J. W. Grönlunds namn, N:o 22,116 den 24 Oktober samma år i A.
Elmgrens namn, N:o 22,823 den 20 November samma år i A. Edebergs namn och N:o 23,111 den 15 December samma år i A. Elmstedts namn, så att något tvifvel ej eger rum derom, att de notor och etiketter, som finnas bifogade de nu ifrågavarande partierna, äro desamma, som varit vidhäftade omförmälde fyra panter, samt att, enär härtill komme, att, redan vid verkställd uppvägning och granskning af de under lista qvartalet nästlidne år förfallna guld- och silfver-panter, som den 8 Juni skulle å Banko-auktion försäljas, sig yppat att en pant, innehållande 12 st. matskedar af 71-| lods vigt, som den 22 December 1846, under N:o 13,831, blifvit uti J. Walgrens namn hos Banken belånad, varit af origtig beskaffenhet i så måtto, att dessa skedar bestodo af någon oädel metall-komposition, hvarå anbragts i hvardera pjosen en silfverbit, försedd med kontrollstämpel; att likaledes, vid verkställd granskning af de under 2:dra qvartalet nästlidne år förfallna guld- och silfver-panter, som den 7 September skulle å Bankoauktion försäljas, ibland dessa panter upptäcktes två, den ena innehållande tvä matskedar] och en ragout-sked om 23 lods vigt, den 5 Januari 1847 under N:o 14,141 uti C. M. Palmgrens namn, och den andra, innehållande 10 matskedar, om 58 lods vigt, den 28 Januari samma år under N:o 14,783 uti 4 Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 9. J. Wennerlunds namn, hos Banken belånade, hvilka begge panter bestått af pjeser. förfärdigade af sådan oädel metall, som de till förstnämnde pant hörande matskedar och, lika med dessa, försedda med kontrollstämplar, anbringade å inlödda silfverbitar; att, vid jemförelse af de till dessa tre panter hörande pjeser, nied deni, sorn nu äro i fråga, de sednare finnas omisskänneligen vara af samma tillverkning, som de förra, samt att äfven, vid jemförelse af de vid nyssbemälda tre panter fogade notor med de notor, som äro vidhäftade ifrågavarande fyra partier, de sednare notorna visa sig vara skrifna med samma handstil, som de förra, så funne
Fiskals-embetet fullkomlig moralisk visshet vara vunnen och mera än half laga bevisning vara förekommen derom, att nyssberörda fyra partier befunnits ibland de silfverpanter, som blifvit å Bankoauktion den 8 Juni nästlidet år utbjudna och af Fernlund inropade; men ansåge dock, enär det, emot 17 Kap. 34 § Rättegåiigs-balken, ej kan käranden tillåtas att sin utsago med ed fästa, der ej eden honom af svaranden bjudes, det vara tvifvelaktigt, huruvida Banken, derest Fernlund nödsakas att i domstolsväg sitt ersättnings-anspråk utföra, kan tillförbindas att den sökta ersättningen till honom utgifva; till följd hvaraf och ehuru Fiskals-embetet, vid sådant förhållande, samt med afseende jemväl å Fernlunds goda fräjd, funne det icke skäligen böra honom förvägras att få, på sätt han begärt, med sjelf sins ed fylla det bristande i bevisningen, likväl sorn, i den händelse ersättningstalan emot en eller annan af Bankens tjenstemän borde anställas för hvad Banken komrae att till Fernlund utbetala, edens anförtroende åt honom kunde ega väsendtligt inflytande å utgången af en sådan å Bankens vägnar anställd ersättningstalan och möjligen inverka på tredje mans rätt, vågade Fiskals-embetet icke annorlunda än vilkorligen, eller för det fall, att så beskaffad ersättningstalan icke ifrågakomme, tillstyrka bifall till den af Fernlund gjorda ansökning, så att, i thy fall, Fernlund, emot det att han till
Banken afstär of vanberörde fyra panter, gods af oädel metall, må äga att af Banken återbe komma det belopp, 254 R:dr 20 sk. 7 r:st.
B:ko, som han, genom företedd q vitterad räkning, styrkt sig hafva till Banken erlagt för de å Banko-auktion den 8 Juni nästlidet år, såsom varande af silfver, utbjudne och af honom inropade panterne N:is 21,805, 22,116, 22,823 och 23,111, savilia Fernlund, inför laga domstol, med ed sin intygar: att de af honom å Banko-auktionen den 8 Juni 1853 inropade panterne, Niis 21,865, 22,116, 22,823 och 23,111, innehållit de nu ifrågavarande vid Kongl. Kontroll-verket, uppå Fernlunds begäran, undersökta och från bemälde verk till Banken insända 33 st. matskedar, 4 st. gafflar och 1 st. ragout-sked, af tillhopa 21ö£ lods vigt.
Banko-V t skot tets Utlåtande, N:o 9.
5 Under tillkännagivande, det Fullmägtige hyste den åsigt, att, i betraktande icke allenast af den förvillande likhet ifrågavarande, med behörig kontrollstämpel försedda, pjeser ega med dylika af silfver samt i följd deraf svårigheten att kunna upptäcka det begångna sveket, om hvilket till sin beskaffenhet förut okända svek kunskap vunnits först långt efter det pjesernas belåning i Banken egt rum, än äfven af den omständighet, att nu gällande Tjenstgöringsordning för den afdelning af Banken, hvilken det åligger att belåna guld och silfver, eller Låne-afdelningen, icke innefattar bestämd föreskrift om hvad vederbörande tjenstemän hafva att iakttaga för att göra sig förvissade att sådan pant, som, under uppgift att vara af guld eller silfver, Banken till belåning erbjudes, i verkligheten består af denna metall, någon ersättnings-påföljd icke skäligen kunde åläggas de Bankens tjenstemän, hvilka med belåningen af de nu ifrågavarande pjeserne haft befattning; hafva Fullmägtige, instämmande uti de af Fiskals-embetet anförda skäl, till bifall förordat Fernlunds gjorda ansökning, under vilkor och förbehåll, bemälde Embetes hemställan upptager.
Utskottet har i anledning häraf skolat till en början anmäla, dels att, sedan Fullmägtige underställt Utskottets pröfning och skärskådande ett af dem den 10 November nästlidet år fattadt beslut, enligt hvilket de från ersättning befriat Banko-kommissarien L. G. Wiblingen, för det han den 22 December 1846 till beläning i Banken antagit 12 st. matskedar till vigt af 71^ lod. hvilka, vid verkställd uppvägning och granskning af de förfallna guld- och silfverpanter, som skulle ä Banko-auktion försäljas, befunnits vara af oriktig beskaffenhet i så måtto, att desamma bestått af någon oädel metall-komposition, hvarå anbragts en silfverbit, försedd med kontrollstämpel, Utskottet, efter noggrannt öfvervägande af hvad dervid förekommit, ansett sig böra gilla Fullmägtiges omförmäldta beslut, med förständigande likväl för Fullmägtige, att till Utskottet afgifva förslag till nödig ansedd ändring af Tjenstgörings-ordningen för Bankens Låne-afdelning; saint dels att, enär de pjeser, guld- och silfver-arbetaren Fernlund uppgifvit sig hafva å Banko-auktion inköpt, synbarligen voro af enahanda tillverkning, som nästberörde 12 st. matskedar, ersättningstalan, för den händelse bemälde Fernlund, efter derom erhållet tillstånd, med ed sin fyller bevisningen derom, att samma pjeser verkligen blifvit å Bankens auktion försålda, mot en eller annan af de Bankens tjenstemän, hvilka med belåning af dessa pjeser haft befattning, icke, enligt Utskottets öfvertygelse, bör ifrågakomma; hvadan ock Utskottet godkänt Fullmägtiges härutinnan uttalade åsigt.
Hvad nu beträffar den af Fernlund gjorda och af såväl Fullmägtige sorn Bankens Fiskals-embete förordade ansökning, så och enär af den utredning utaf detta mål, hvilken här ofvan förekommer, det torde kunna med skäl an - 6 Banho-Utskottets Utlåtande, N:o 9. tagas, att Fernlunds uppgift är med verkliga förhållandet öfverensstämmande, liar Utskottet velat lios Rikets Ständer tillstyrka bifall till guld- oell silfver-arbetaren P. G.
Fernlunds ansökning, så att han, emot det att lian till Banken afstår ofvanberörde fyra panter, gods af oädel metall, må ega att af Banken återbekomma det belopp.
254 R:dr 2G sk. 7 rist. b:ko, sorn lian, genom företedd qvitterad räkning, styrkt sig hafva till Banken erlagt för de å Banko-auktion den 8 Juni nästlidet år, såsom varande af silfver, utbjudne och af honom inropade panterna Niis 2.1,865, 22,116, 22,823 och 23,111, såvida Fernlund, inför laga Domstol, med ed sin intygar: att de af honom å Banko-auktionen den 8 Juni 1853 inropade panterna Niis 21,865, 22,116, 22,823 och 23,111, innehållit donu ifrågavarande, vid Kongl. Kontrollverket, uppå Fernlunds begäran, undersökta och från bemäldte verk till Banken insända, 33 st. matskedar, 4 st. galliar och 1 st. ragout-sked, af tillhopa 215^ lods vigt.
Då det torde leda till förvillelse, angående Bankens verkliga ställning, att Banken, såsom fordran, balanserar summor, hvilka, efter all sannolikhet, icke någonsin komma att Banken tillflyta, så vore det visserligen lämpligast att genast utur räkenskaperne afskrifva de belopp, Banken redan utbetalt eller vidare kan komma att utbetala i och för falska panter af ofvanomförmälde beskaffenhet; men enär det ingalunda är otänkbart, att den eller de, som begått eller främjat det föröfvade sveket, kunna varda upptäckte och till ansvar fällde, hvarigenom, och för den händelse de skulle ega tillgång till skadans ersättande, Banken kunde återbekomma de utgifna summorna; har Utskottet velat hemställa, att de förluster, som för Banken redan uppstått och än vidare kunna ifrågakomma, i och för panter af ifrågavarande beskaffenhet, mätte fä inom linien i Bankens räkenskaper upptagas.
Stockholm den 24 Januari 1854. Banko-Vtskoltets Memorial, N:o 10. 7 \:o 10.
Ank. till Exp.-Utsk. den 25 Jan. 1854, kl. 12 m.
Utlåtande iifver ett af Handlanden M. E. Bahr gjordt ackord s-an hud.
Direktionen öfver Rikets Ständers Lånekontor i Wisby har till Utskottet öfverlemnat ett från Handlanden derstädes M. E.
Bahr inkommet skriftligt erbjudande, att till Lånekontoret inbetala 500 R:dr banko, under vilkor, att Handlanden IV. A. Reinecke frikallas från all vidare betalnings-skyldighet för det af förre Handlanden G. N. Hederstedt, emot Reineckcs borgen, hos Banko-Diskontverket upptagna, den 14 Januari 1837 till betalning förfallna och sedermera såsom osäkert, inom linien förda samt på Lånekontoret öfverlåtna, lån, stort 1,600 R:dr, hvarå i kapital återstå 941 R:dr 22 sk. banko; hvarvid Direktionen, med biläggande af ett Utdrag utur Lagsöknings-diariet i hvad det rörer omförmäldte lån, för sin del, tillstyrkt antagande af det gjorda anbudet, helst Handlanden Bahr vore för fullgörandet deraf vederhäftig samt all anledning saknades att i framtiden kunna i laglig väg något vidare hos Reinecke utbekomma.
Af berörde Diarii-utdrag Inar Utskottet inhemtat, dels, angående fordringsanspråket emot Hederstedt, i hvars konkurs inställelsedagen inträffade den 19 Februari 1838, att behöriga handlingar för krafvets bevakande blifvit den 23 Januari sistnämnda år från Stockholm med posten afsände till Borgmästaren i , Wisby, som uti skrifvelse af den 1 Juni samma år anmält, att, i anseende till den från årets början under flera månader afbrutna kommunikationen mellan fasta landet och Gottland, handlingarne ej förr än den 14 Maj, och sålunda nära trenne månader efter inställelsedagen, honom tillhandakommit, samt att Kongl. Maj:t, uppå Diskontverkets framställda underdåniga ansökning om återställande af försuten tid, uti Nådigt Utslag den 25 Juli 1840, förklarat att, som ansökningen icke inkommit inom den i 72 § Konkurslagen den 12 Mars 1830 föreskrifna tid af En månad efter inställelsedagen uti Hederstedts konkurs, Kongl.
Majit funne något afseende icke kunna å samma ansökning fastas; 8 Banko-Utikotteti Memorial, N:o 11. hvarigenom alltså vidare rätt till betalning af Hederstedt eller hans konkursmassa gått för Diskontverket förlorad; och dels, vidkommande Reinecke, att han, innan länet till lagsökning utremitterades, gjort konkurs, hvaruti Diskontverket såsom utdelning bekommit 218 R:dr 42 sk. banko, samt att Reinecke, vid hos honom sedermera anställda särskilda utmätningsförsök, befunnits fortfarande sakna all tillgång till skuldens gäldande.
Då, enligt hvad sålunda är vordet upplyst, anledning icke förefinnes att på annat sätt erhålla någon godtgörelse för ofvanberörda osäkra fordran, tillstyrker Utskottet, att, såvida Handlanden M. E. Bahr sednast den 1 Juli innevarande år till Lånekontoret i Wisby inbetalar en summa af 500 R:dr banko, ifrågavarande låns återstående kapitalbelopp jemte öfverräntan må få afskrifvas.
Memorial, i anledning af f. d. Notarien B. J.
Bergers ansökning om understöd och pensions tillökning.
Hos Utskottet har f. d. Notarien i Rikets Ständers Bank B. J. Berger, uti en till Banko-Fullmägtige ingifven skrift, anhållit, att han, som den 17 December 1835, utan föregången ansökning samt före uppnådda lefnads- och tjenste-år, förflyttats på Bankens pensions-stat, med åtnjutande under sin öfriga lifstid af lönen, 600 R:dr banko, såsom pension, mätte, i anseende till sin nödställda belägenhet, tilldelas något understöd från Banken, samt, likasom nu mera på Pensions-stat förflyttade Kamererare!! A. W. Wäsström, hugnas med Banko-Utskottets Memorial, N:o 11. 20 procent förhöjning af innehafvande pension, hvilken således skulle komma att utgöra 720
R:dr banko årligen.
I anledning af hvilken anhållan UnderStyrelsen, uti infordradt utlåtande, bland annat, förmält, att Berger väl icke kan ega laglig rättighet att undfå högre pension, än den honom redan år 1835 beviljade; men att, enär Berger, i händelse sednaste reorganisation af Bankoverket, som till en del provisoriskt sattes i verkställighet från och med den L April 1836, inträffat tidigare, än sorn skett, kunnat få fortfarande åtnjuta de. löneförmåner, hvartill den för honom utfärdade fullmagt berättigade, eller 720
R:dr banko årligen, samt dertill komme att Berger, som städse ordentligen uppfyllt sina tjensteåligganden i Banken, oell endast genom iråkad sjukdom blifvit, jemte en ålderstigen hustru och ett sjukligt barn, försatt i den mest tryckande fattigd.om, vid nu upphunnen 67 års ålder icke lärer kunna sjelf i ringaste mån genom arbete bidraga till sitt och sin familjs uppehälle, UnderStyrelsen till Fullmägtiges behjertande öfverlemnat, huruvida icke de skulle vilja hos Utskottet förorda, att Berger finge, under sin öfriga lifstid, i Banken årligen uppbära fyllnaden i den aflöning, honom tillkom, innan han på pensionsstat förflyttades, eller 720 R:dr, med 120 R:dr banko; och hafva Fullmägtige yttrat, att de, med afseende å Bergers stora fattigdom, jemte öfriga i detta mål förekomna ömmande omständigheter, ansett sig böra i så måtto understödja Bergers gjorda ansökning, att de tillstyrkt, det Berger må, utöfver den honom beviljade pension af 600 R:dr, under sin återstående lifstid, från Banken undfå en årlig nådegåfva af 120 R:dr banko.
Med fästadt afseende å hvad sålunda anfördt och hemstäldt blifvit, samt då det synes var med billighet öfverensstämmande, att en tjensteman, som, efter att hafva, under mångårig tjenstgöring, sina åligganden med nit och skicklighet bestridt, utan eget förvållande och endast till följd af ohjelpligt sjukdomstillstånd, förflyttas på Pensions-stat, försättes i den ställning, att hån, vid en tilltagande ålder, då någon biförtjenst för honom icke vidare kan vara att påräkna, må kunna nödtorftigt försörja sig och de sina, tillstyrker Utskottet, att förre Notarien Berger må under sin öfriga lifstid från Banken undfå ett årligt understöd af 120 Rdr b:ko, motsvarande skillnaden emellan den Berger förut tillerkända löneinkomst och den pension, han på Bankens Stat nu åtnjuter.
Prat. 1853 * 1853. 6 Sami. 1 Afd. 5 Höft. 2 STOCKHOLM, tryckt hos Rudolf Wall, 1854. Banko-Utskottels Utlåtande, /V.-o 1 2. 1 j$:o IS.
Ank. till Exp.-Ulsk. d. 4 Febr. 1834, kl. 4 e. ra.
Utlåtande, ifråga om afskrifning af åtskilliga från Lönekontoret i Götheborg utgifna Diskontlån, äfvensom , af derstädes balanserade Ofverräntor å dylika lån.
Hos Utskottet har Direktionen öfver Rikets Ständers Lånekontor i Götheborg hemställt, att ej mindre 16 stycken i Lånekontorets böcker balanserade lån, till hvilkas gäldande numera, efter det så väl låntagare, som löftesmän, antingen för flera är sedan i konkurstillstånd aflidit, eller blifvit försatte i så utblottade omständigheter, all någon vidare betalning af dem icke är att förvänta, all tillgång saknas, måtte till återstående kapital R:dr 10,170: 26 sk., än äfven sammanräknade beloppet R:dr 1,639: 10. 10. af upplupna Ofverräntor å andra 3 stycken lån, för hvilka, efter kapitalbeloppens indrifning, ytterligare liqvid icke är att vinna, få utur räkenskaperna afskrifvas.
Utaf de för hvarje , särskildt lån meddelade upplysningar, bär Utskottet inhemtat: u) angående 6 st. lån å tillsammans ll;dr 7,668: 29. 8., att såväl låntagare, som löftesmän, i utfattigt tillstånd, allidit; samt b) beträffande öfriga 10 stycken lån å tillhopa R:dr 2,501: 44 sk. 4 rst., att, ehuru för hvarldera lånet en eller annan af gäldenärerne ännu lefver, samtlige desse gäldenärer, inalles 13 personer, likvijl, sedan flera år tillbaka, befinna sig i utfattig belägenhet; att af dem en begifvit sig till okänd ort, så alt besked icke kunnat erhållas, om han ännu lefver eller är död, en är ofärdig och oförmögen lill arbete, en blind, 82 år gammal, fyra åtnjuta fattigunderstöd af de socknar, der de äro boende, samt de öfriga sex fortfarande äro i det utblottade tillstånd, att någon utsigt icke förefinnes att numera kunna hos dem uttaga någon del af Lånekontorets fordringar; äfvensom att samtliga ofvanbe rörda län, med undantag allenast af ett bland de under litt. a) upptagna, blif vit under åyen 1837—1847, såsom osäkra, inom linien förda.
Då en fortfarande bevakning af så beskaffade fordringar endast skulle tillskynda Lånekontoret kostnader, finner Utskottet sig böra tillstyrka, att följande 16 stycken lån måtte till deras nuvarande kapital-återstod, utgörande å Bih. till R.
Prot, 1853 & 1854'. 6 Samt. 1 Afd. 6 Haft. 1 2 Banko-Utskottets Utlåtande, N:o / 2 )» N:o 1226 W. Malm, förfallet 1837 21. 11. 15 1227 C. C. Malm, 55 15 1,784: 13. — 9988 G.
Andersson, • 5 1842 110 — — 11 10111 L.
Nyberg, 55 1843 . 5 * 11 256 27. 6. 4002 G. W. v. Schwerin 55 1842 165 37. 4. 4479 C. Sundler, 5 5 1831 / 495 25. 11.
N:o 47 S.
Johansson, förfallet 1830 . ....
R:dr 156 32. 4. 11 8134 A. Andersson, 5 5 1838 280 — — 11 5111 C. Ohman, 55 1839 298 28. — 1J 9025 J. F.
Lundström, 55 1» 2 400 —■ — 11 9122 B.
Svensson, 5 5 11 146 32. — »2 6071 N.
Olsson, 55 1843 240 — — 11 6789 N. Olsson, 55 11 • • * 11 360 — — 1» 7857 A. Wåhlin, 5 5 51 • 11 240 — — 51 10839 A. M. Hasselberg 5 5 11 • 300 — — 11 8969 A. Färm, 55 1845 80 — —
4. fä med tillsammans B:ko R:dr 10,170: 26. — utur räkenskaperna afskrifvas.
Och som, vid verkställd granskning af ofvan omförmälda Öfverränte-balans, befunnits, att, sedan så väl låntagare som löftesmän, för 2:ne lån med döden afgått och utdelningar utur konkurs- och urarfva-målen efter dem erhållits, hvarigenom kapitalen blifvit fullt guldne, någon godtgörelse hvarken nu eller framdeles kan påräknas för återstående öfverränlorna R:dr 1,619: 7 sk. 8 rst., samt att skillnaden emellan delta och det till afskrifning hemställda belopp, eller R:dr 20: 3 sk. 2 rst, utgör öfverräntan å ett, emot sedermera falskt befunnet reversal, utgånget lån, hvilket, efter målets utredning, blifvit vid anfordran till kapital-beloppet fullt betaldt af lånedokumentets inlemnare, som, enligt Kongl. Maj:ts i dylika frågor gifna Nådiga beslut, icke är förpligtad att vidkännas annan ränta än 5 procent å kapitalet från den dag, han blifvit för sin förbindelse sökt, får Utskottet, vid sådant förhållande, hos Rikets Ständer vördsamt tillstyrka, att de för berörde 3 stycken lån med en sammanräknad summa af R:dr 1,639: 10 sk. 10 rst.
Banko, balanserade öfverräntor måtte få från räkenskaperna afföras.
Stockholm den 3 Februari 1854. Banko-Utskotlelg Utlåtande.
N:o 43. 3 M:o IS.
Ank. till Exp.-Utsk. d. l Febr. 18S4, kl. 4 e. m.
Utlåtande, i anledning af P. A.
Nymans ansökning all, för den tid han förestått Stereolyperings- och Tryckeri-föreståndarebefattningen i Banken, komma i åtnjutande af den derunder besparade Tryckeri-föreståndare-lönen.
Uti en till Utskottet ingifven skrift har f. d.
Förste Tryckaren i Rikets Ständers Bank P. A. Nyman anfört, alt han, som år 1831 antogs lill Förste Tryckare vid Bankens Sedeltryckeri, vid åtskilliga tillfällen under föreståndarens för nämnde Tryckerioch Stereotyperings-aristalt, G. A. Brolings frånvaro erhållit uppdrag att omförmälde befattning föreslå, samt att han, efter Brolings år 1851 timade död, väl blifvit förordnad att, på Brolings Enkas ansvar, bestrida ofvannämnde Föreståndarebefattning, hvarmed han fortfarit intill den 1 Oktober 1852, då samma tjenst af annan person tillträddes, men under denna tid af lj år icke åtnjutit annan aflöning än det honom, såsom Förste Tryckare, tillkommande 400 R:dr Banko, hvaremot Tryckeri-Föreslåndare-lönen, 1,200 R:dr för år besparats; vid hvilket förhållande han begärt alt, enär det honom lemnade vigtiga och magtpåliggande uppdrag blifvit, utan anmärkning eller känd missbelåtenhet från Banko-Styrelsens sida, fullgjordt, honom måtte tillerkännas den sålunda, efter Nymans förmenande, för 15 månader besparade Föreståndarelönen.
Utskottet har i afseende härå inhemtat, alt sedan efter Slereotvperings-Föreståndaren Brolings död hans enka, den 28 Augusti 1851, hos Fullmäktige anhållit att, intilldess Stereotyperings- och Tryckeri-Föreståndare-befattningen hunne blifva återbesatt, tryckningen af Bankens sedlar m. m. äfvensom stämplingen af Karta-Sigillata-papperet måtte, under ledning, tillsyn och vård af Förste Tryckaren P. A. Nyman, få på Enkan Brolings ansvar fortgå, samt Nyman, inför Fullmäktige förekallad och underrättad om innehållet af nyssberörde ansökning, förklarat det han åtoge sig fullgörandet af hvad sorn, enligt densamma, skulle på honom ankomma, Fullmäktige samma dag ansett sig böra denna ansökning bifalla och i följd deraf tillåta alt de för Bankens räkning erforderliga sedeltrycknings-arbeten, äfvensom stämplingen af Karta-Sigillata-papperet, finge, under Nymans tillsyn, ledning och vård samt1 på Enkan Brolings ansvar, tills vidare fortgå, med iakttagande af enahanda vilkor och kontroller som dittills varit gällande; samt att, då fråga dervid icke uppstått om användande af den för Tryckeri-Föreståndare-befattningen anslagna lön, samma lön lör tiden från och med den 1 September 1851 till och med den 30 September 1852, då befattningen af Fullmäktige återbesattes, blifvit för verket besparad. 4 Banlco-Utskottets Utlåtande, N:o 13.