Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Öfvergångsstaten träder i verkställighet sednast den 1 Januari 1850. •3:o Lärare, som är vid något nuvarande läroverk anställd i verklig tjenstgöring och icke erhållit befordran eller ock afsked från läroverket den dag, då öfvergångsstaten träder i verkställighet , skall erhålla den i öfvergångsstaten för hans plats bestämda lönetillökning, emot det vilkor, att han afsäger sig all förhöjning i presterlig tjenstårsberäkning ifrån och med den dag, löntillökning tillträdes. 4:o Lärare, som ej frånträder den rätt till förhöjd tjenstårsberäkning, han innehar eller förmenar sig innehafva, erhåller Uih. till K. St. fröt. 1847 och 1848. 4 Sand. 1 Afd. 34 Haft. 3 } 18 Stuts- Utskottets Utlåtande, N:o 124. genom öfvergångsstaten hvarken löntillökning, eller annan lönlnr eller förmån än elen, hvartill han thy förutan var berättigad. 5.0
Lärare, som ingår på öfvergångsstaten, är dymedelst serskildt förpligtad att uppfylla de tjensteåligganden och ställa sig lill efterrättelse de föreskrifter, som kunna blifva en följd af de ändringar, hvilka kunna komma att i skolordningen vidtagas. 6:o Ifrån och med den dag, då den nya aflöningsstaten träder i verkställighet, skall vid hvart serskildt elementarläroverk sådan fullständigare undervisning i de till allmän medborgerlig bildning hörande ämnen meddelas, som för detta slags läroverk afses i det förslag till skol-ordning, hvilket finnes Statsråds-protokollet öfver ecldesiastik-ärenden vidfogadt, utan förbindelse för lärjungen att derjemte studera de klassiska språken. 7:o I mån af blifvande ledigheter skola, efter vederbörandes hörande, de indragningar eller andra förändringar vidtagas, hvilka erfordras för läroverkens fullständiga ordnande i öfverensstämmelse med en blifvande normal-stat, vid hvars uppgörande Kongl. Maj:t, lärer taga i nådigt öfvervägande de önskningar, som af ofvanbemälde motionärer blifvit uttalade, rörande serskilda läroverks utvidgning och förbättrande. 8:o
Så väl det öfverskott, som kan uppkomma å den med skolafgifterna afsedda stats-tillgång, som ock besparingarna å elementar-läroverkens anslag, hvilket har reservationsanslags egenskap, må användas till understöd vid nödiga byggnadsföretag, till aflönande af duplikanter, till löneförhöjning för lärare i naturvetenskaperna, musik, gymnastik och teckning, hvilka lärares aflöning blifvit uti den föreslagna öfvergångsstaten uppförd till oförändradt belopp, till arbetsbiträde, till resekostnader, hvilka i och för läroverkens reglerande uti landsorten lära komma att erfordras, äfvensom till öfriga för den nya organisationens verkställande nödiga utgifter. 9:o
Den i öfvergångsstaten för åtskilliga löner upptagna tillökning bör anses såsom bestämdt belopp, hvilket icke i Stats-Utskottets Utlåtande, No 124. höjes eller nedsättes, om äfven genom markegångs- eller andra förhållanden, den gamla lönen skulle undergå förändring. i Oro Elementar-läroverken inom hvarje stift ställas under en serskild eforal-styrelse, bestående af stiftets biskop såsom eforus, eller den person, han i sitt ställe utser; landshöfdingen i det län, der stiftsstaden är belägen, eller den person, han i sitt ställe utser; en ledamot, utsedd af magistraten och borgerskapets äldste i stiftsstaden; två ledamöter, valde för viss tid af den i stiftsstadens läroverk undervisade ungdoms föräldrar eller målsmän; rektor vid samma läroverk samt en af stiftets samtlige skollärare vald ledamot.
Eforal-styrelsens befattningar skola, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad det vid Kongl. Maj:ts nådiga proposition bilagde stadsråds-prolokoil öfver ecklesiastik-ärenden innehåller, vara följande: afl, jemte eforus, tillse gifna föreskrifters ordentliga efterlefnad och vaka deröfver, att undervisningen med drift och ordning lemnäs; på skol-kollegiernas förslag bestämma, hvilka läroböcker skola begagnas; skilja lärarne emellan de frågor, som angå deras ömsesidiga skyldigheter; bestämma löneturen dem emellan; emottaga och, jemte eget utlåtande och berättelse, till Ecklesiastik-deparlementet insända de årliga berättelser, hvilka rektorerne böra afgifva; förvalta de kassor, som äro gemensamma för stiftets flera läroverk; afgifva utlåtanden i frågor, som angå undervisningen inom stiftet; framställa förslag till sådana förbättringar, som anses nödiga och verkställ har a, samt i allmänhet befordra allt, hvad till undervisningens och uppfostrans gagn kan lända. 11 :o För hvarje skola inrättas en serskild lokal-styrelse, hvilken, för sliftstads skola, består af samma personal, som den i staden befintliga eforal-styrelse, men vid andra skolor utgöres: vid högre skola af en utaf biskopen i stiftet utsedd inspektor, landshöfdingen eller en af honom utsedd persou, en ledamot, utsedd af stadens magistrat, och borgerskaps äldste, två ledamöter, valde för viss tid af den i skolan undervisade ungdoms föräldrar eller må Ismän, samt rektor; och vid medelskola eller lägre skola ?. en utaf bi - 20 Stats- lits kottets Utlåtande, N:o 124. skopen utsedd inspektor; en ledamot, utsedd af stadens magistrat och borgerskaps äldste, en ledamot, för viss tid vald af lärjungarnes föräldrar eller målsmän, samt rektor.
Lokal-styrelsens befattningar skola hufvudsakligen vara: alt, jemte inspektor, hafva öfverinseendet öfver skolan; bestämma, hvilka lärjungar böra erhålla befrielse från eller lindring i skol afgiften; fastställa lärjungarnes afgifter till ved, ljus och dylikt; söka bereda tillgång till fyllandet af de materiella behof, som för skolans ändamålsenliga gång erfordras; i möjligaste måtto söka förskaffa ungdomen passande värdar; genomgå rektors räkenskaper, innan de lill eforal-styrelsen insändas, o. s. v. 22:o
För inrättandet af en normal-skola till bildande af lärarinnor för fruntimmers-undervisningen, har Kongl.
Maj:t äskat ett serskildt årligt anslag af 3,000 r:dr.
Uti det protokoll öfver ecklesiastik-ärenden för den 9 November 1847, som finnes den nådiga propositionen bilagdt, har Utskottet väl funnit grunddragen för en sådan skolas organisation framlagde, och derigenom kommit till kännedom om så väl skolans ändamål, som åtskilliga bestämmelser i afseende å undervisningen och antalet af lärare m. m.
Då emedlertid något förslag till ordnande af blifvande lärares och lärarinnors aflöning samt andra med skolans ekonomiska bestånd gemenskap egande förhållanden icke blifvit meddeladt, och Utskottet, i saknad deraf, ser sig urståndsatt att bedöma, i hvad måtto, genom ifrågaställde anslag af 3,000 r:dr ärligen, det åsyftade ändamålet må kunna ernås, har Utskottet, erkännande vigten och gagneligheten af en sådan skola, i hvilken lärarinnor kunde bildas och erhålla kännedom om undervisningsmethoderna i de ämnen, som tillhöra en grundlig uppfostran, lik väl ansett sig för närvarande böra afstyrka bifall till hvad Kongl. Maj:t härutinnan föreslagit. 23:o Uti en från Ridderskapet och Adeln till Utskottet remitterad motion, har Herr Munck af Rosenschöld, N. R., föreslagit, att ett anslag af minst 12,000 r:dr årligen måtte af Rikets Ständer beviljas till löner åt lärarinnor uti en offentlig friskola i hvardera af rikets fyra största städer, Stockholm, Götheborg, Norrköping och Gelle, samt universitetsstäderna Lund och Upsala, för flickor af de bildade klasserna, vid hvilket anslag borde fästas det vilkor, att städernas invånare sjelfva anskaffade för skolorna lämpliga lokaler, och alt vid skolorna, utom den vanliga humanistiska bildningen, bibringades lärjungar - Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 124. 21 ne så mycken insigt uti fäderneslandets lagar, att de under sin kommande lefnad såsom enkor eller fullmyndige kunde inse och skydda sin rätt.
I betraktande af frågans outredda skick och statsverkets knappa till gångar, afstyrker Ulskotlet bifall till motionen. 24:o
Med hänsigt till angelägenheten att i hufvudstaden, der tillfälle vore för handen till val emellan flera läroverk, bibehålla en skola, hvarest nya läromethoder kunde försökas, utan att dermed behöfva störa undervisningens jemna gång på någon ort, och då nya elementarskolan i Stockholm, oberäknad denna egenskap, visat sig gagnelig genom den täflan, hon framkallat, har Kongl.
Majit förnyat
Sin vid 1844 — 1845 årens riksdag hos Rikets Ständer gjorda framställning, att det för nämnda skola endast tills vidare beviljade årliga anslag af 6,800 ridr måtte på ständig stat uppföras.
BIHANG TILL OAHUnUftBIB IMI&S^SSPÅHIBlIiESS PROTOKOLL VID liag&tma Riksdagen I Stockholm Åren 18©^ ©eli 1863» FÖRSTA §AMliIIOEI. 1^ Afdelningen: Kongl. Majits Nådiga Propositioner och Skrifvelser, jemte Utdragen af de inför Kongl. Majit uti Stats-Rådet i ämnet förda Protokoll. i L Kanyl.
Prop»silian A:o 33. 1 M-o Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Nov. 1862, kl. 2 e. m. Kongl.
MajUs Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående en med Hannover a/slutad traktat om upphörande af Sladeeller Brunshauser-tullen; Gifven Stockholms Slott den 51 Oktober 1862.
Sedan fråga uppstått om vidtagande af åtgärder till handelns och skeppsfartens befriande från den tryckande afgift, som, under benämning »Stade- eller Brunshausertullen», uppbäres för varor, som föras uppför Elbefloden; samt underhandlingar i ministeriel viig härom öppnats, har en traktat om upphörande af nämnde tull den 22 Juni 1861 blifvit med Konungen af Hannover afslutad.
Angående uppkomsten och beskaffenheten af denna tuliafgift är ifrån Ufrikes-departementet meddelad följande utredning: »I förra hälften af ll:te århundradet erhöll Erkebiskopen af Bremen utaf Kejsar Conrad den Andre privilegium att uppbära en afgift för varor, som fördes till en i Erkebiskops-stiftet Bremen inrättad marknadsplats, benämnd Stade, hvilken afgift, ursprungligen afsedd att användas till ett fromt ändamål, likväl snart nog förändrade natur och öfvergick till en transito-tull för varor, som fördes uppföre
Elben förbi mynningen af den deruti utfallande Schwinge-floden.
Denna tull, hvars utkräfvande i den njm form den antagit, saknade hvarje rättsenlig! stöd, blef en källa till ständiga klagomål särdeles frän staden Hamburgs sida; och Kejsar Ferdinand II inseende nödvändigheten af att befria sjötrafiken på denna stad från de tryckande band, hvaraf den var besvärad, utfärdade, på framställning af Hamburgs Borgerskap, i början af 17:de århundradet ett Frihetsbref, hvarigenom det vid strängt ansvar förbjöds, bland annat, att under hvad förevändning som helst på nedre Elben upptaga någon tull; men under tretio-åriga kriget synes emellertid denna beskattning hafva af Svenske härförare ånyo blifvit pålagd traliih. lill II.
Sl. Prat. 186'i & 1863.
I Afd. % liand. 1 Hafi. 1 Å 2 Kongl. Maj:ls Nåd.
Proposition N:o SS. fiken på Elben och sedan, genom Westphaliska freden, Erkebiskops-stiftet Bremen såsom ett Hertigdöme tillfallit Sverige, samt misshälligheter uppstått med Hamburg i fråga örn detina fullrätt, föranleddes Sverige häraf att söka genom ett internationelt fördrag betrj'gga tullens erläggande oell närmare bestämma vilkoren derför.
Efter förutgångne undersökningar af en kommission, bestående af ömsesidigt utsedde delegerade, afslöts jemväl den 11 Mars 1691 med Hamburg en traktat, vanligen benlund Stade-Recess, med dertill hörande Elbe-tull-taxa, hvarigenom Stade-tullen, eller, såsom den äfven kallas, Brunshauser-tullen, med vissa inskränkningar, förnämligast till staden Hamburgs förmån, formligen och för all framtid, återupplifvades.
Med undantag af någon kortare tid, då krigsoroligheter derför lade hinder i vägen, upptog Sverige den ifrågavarande tullen till dess Bremen år 1719 afträddes till det då med England dynastiskt förenade Hannover, hvilket sedermera varit i åtnjutande deraf, utan annat afbrott än under den tidrymd i början af innevarande århundrade, då landet var af Franska krigshärar besatt och tullen helt och hållet upphörde; hvarefter Konungariket
Hannover på sednare tider genom konventioner och traktater med åtskilliga Europeiska Makter ytterligare förvissat sig om tullens utgörande.» »Tullbestämmelserna, som genom tid efter annan utfärdade tariffer undergingo väsendtliga förändringar, hvarvid tullen småningom förhöjdes, så att den slutligen vida öfversteg den ursprungliga afgiltens belopp, blefvo, på grund af Wiener-Kongress-akten den 9 Juni 1815, reglerade vid en i Dresden år 1844 hållen konferens emellan de till Elben gränsande stater.
Fn konvention deni emellan träffades den 13 April nämnde år och i sammanhang dermed afslöts ett Separat-fördrag, enligt hvars 3:dje Art.
Hannoveranska
Regeringen hvart 25:te år borde låta den tulltariff, som i följd häraf fastställdes, och hvarigenom nedsättning vanns i de betungande tullsatser, hvilka förut varit bestämda, underkastas en revision, för att, med vissa undantag, till £ % af varuvärdet återbringa de tullsatser, som, efter medelberäkning för nästförflutne 3:ne år, uppginge till mera än ■| % af Hamburger-börsprisen å de särskilda i tariffen specificerade artiklar; och i öfverensstämmelse med denna tariff hafva sedermera fullsatserna fortfarande utgått jemväl för varor förda i Svenska fartyg.
Den lättnad i afseende å tullens klarerande bereddes tillika de trafikerande, att fartyg tillhörande gynnade nationer ieke, såsom förut i allmänhet varit fallet, skulle vara förpligtade att för klarering af tullafgifterna lägga för ankar vid Schwinge, utan egde att, sedan skepps- och last-handlingar eller, derest de sednare icke befunnos fullständiga, en förteckning öfver lasten blifvit å Tull-kontoret i Brunshausen eller å det i Sehwinge-floden stationerade vaktskepp aflemnade, fortsätta resan till destinationsorten, samt å Hamn-tull-koutoret i Hamburg verkställa ifrågavarande klarering.
Härförutan hade särskilda lindringar i tullen, hvilken sedan lång tid tillbaka icke utgått för tlamburger-borgare tillhörigt gods, som fördes i dem tillhöriga fartyg, likasom, på grund af ett för icke längesedan af Hannoveranska Regeringen meddeladt beslut, den derefter icke eller erlagts för varor, som fördes från hafvet till den Hannoveranska staden Harburg, i sednare tider blifvit beviljade för vissa varor af Belgiskt, Engelskt och Tyskt ursprung, hvilka lindringar till en del kommit Svenska fartyg, vid införsel af dylika varor, till godo.»
Oaktadt dessa sålunda vidtagna nedsättningar i tariffen och de förenklade bestämmelser, som blifvit meddelade i afseende å sättet för uppbörden, uttalade sig likväl snart och särdeles efter det Sundska tullen blifvit genom traktat den 14 Mars 1857 afskaffad. den offentliga meningen, såväl i Sverige som isynnerhet i andra länder, ifrigt emot bibehållandet af en tull, hvilken, huru betydande lindringar deruti än blifvit gjorda, dock Kongl.
Proposition N:<> 3S. 3 alltid var för handeln i hög grad tryckande och dessutom stod i strid mod nutidens åsigter rörande de internationela förbindelserna och hvars klarerande i allt fall blef förenadt med formaliteter af beskaffenhet att utgöra ett väsentligt hinder för handelns fria och obehindrade gäng.
Redan den 20 Jauuari 1857 inkom ett betydligt antal Handlande och Skeppsredare i Götheborg med en underdånig ansökning, att Kongl. Maj:t måtte täckas, på det sätt sorn kunde pröfvas säkrast och kraftigast, bereda utväg för upphäfvande af denna beskattning, uti hvilken Sverige nödgades i en högst kännbar grad deltaga; men som förhållandena då icke voro gynnsamma för inledande af underhandlingar härom, ansågs det lämpligast, att afbida en lägligare tidpunkt, som med skäl kunde antagas snart nog skola inträffa, och det dröjde icke eller länge förrän omständigheterna förändrade sig, så att en skyndsam lösning af frågan var att emotse.
Efter det inom England, såväl från de trafikerandes sida, som isynnerhet uti Parlamentet, förnyade klagomål öfver de af Stade-tullen härflytande kostnader och besvär blifvit förde, uppsade Kongl.
Stor-Britanniska Regeringen deri 14 Augusti 1858 den traktat, som England är 1844 afslutat med Hannover rörande Stade-tullen, och de underhandlingar emellan båda Staterna, hvartill denna uppsägning gaf anledning, ledde också till ett preliminärt aftal, åsyftande denna tulls fullkomliga afskaffunde medelst en aflösning från de Staters sida, som till densamma bidrogo.
Staden Hamburg, som jemte England företrädesvis betungades af denna afgift och der den skada och den olägenhet, Stade-tullen tillskyndade trafiken på Elben, städse framkallat allmänna och kraftiga yrkanden på dess ofördröjiiga upphäfvande, biträdde detta aftal och Kongl.
Regeringen inbjöd härefter den 2 Februari sistlidet år Regeringarne i öfriga länder, hvilkas fartyg deltogo i handeln på Elben, att gemensamt med England och Hamburg, på de grunder samma aftal innehölle, med Hannover träffa öfverenskommelse om Stade-tullens afskaffande.
Enligt detta, på sorgfälliga och långvariga undersökningar grundade aftal, skulle aflösningssumman, i afseende hvarå Kongl. Plannoveranska
Regeringen först framställt yrkande om densammas bestämmande till ett belopp af 4,500,000 Thaler, motsvarande efter 4 % den efter medelberäkning kalkylerade årliga nettoinkomsten of uppbörden, 186,000 Thaler, upptagas endast tili 3,100,000 Thaler, utgörande 15 gånger den till ungefär 200,000 Thaler beräknade bruttoinkomsten af tullen, af hvilken aflösningssumma England och Hamburg, för befrämjande af sakens framgång, komme att erlägga -|;del hvar, och öfriga intresserade Stater hade att tillsammans utgöra den återstående £:delen, till grund för fördelningen hvaraf borde tagas i beräkning det totalbelopp, som per medium årligen af hvardera Statens fartyg utginge för de i dessa fartyg förda varor, såsom varande den säkraste, om icke enda utvägen för frågans lösning.
Efter erhållen kännedom om denna af Kongl. Hannoveranska Regeringen hos Kongl. Maj:t gjorda framställning rörande Sveriges deltagande i en allmän aflösning af ifrågavarande tull, inkom ett större antal Handlande och Skeppsredare i hufvudstadeu tili Kongl.
Maj:t med en underdånig skrift, deruti de anhöllo, att Kongl. Maj:t täcktes vidtaga sådana åtgärder, att Sveriges handel och sjöfart kunde så fort som möjligt vinna befrielse från denna afgift, med ytfryckt förhoppning tillika att Kongl. Maj:t i sådant afseende måtte med välbehag omfatta det tillfälle, som då erbjöds att få Stade-tullen upphäfd.
Kommers-kollegium, hvars underdåniga utlåtande i ämnet infordrades, förklarade jemväl, att Kollegium, i betraktande af de olägenheter för trafiken, den nedtryckning af priset å Svenska,'"till vissa Elbehamnar exporterade produkter, den nedsättning af fraktbeloppet för Svenska fartyg vid varuskeppningar till sagde hamnar, och det fördyiaride 4 Kongl.
Proposition N:o 38. af den betydliga mängd kolonialvaror, som till Sverige från Lubeck oell Hamburg importeras, till hvilket allt denna tull gåfve anledning, funne det för Sveriges intressen vara af icke ringa vigt, att densamma till alla delar afskaffades; och ehuru den föreslagna ■grunden för fördelningen af den |:del utaf lösningssumman, som af Sverige med flere Stater skulle erläggas, vore för Sverige mindre gynnsam, — likväl och då den äskade godtgörelsen för tullen icke blifvit högt beräknad; då England och Hamburg, genom att erbjuda f-delar af hela lösningssumman, hufvudsakligen komme att utgöra denna ersättning och derigenom i det väsendtligaste undanröjdt hvarje betänklighet, soni från öfriga Staters sida kunde uppstå emot grunden för fördelningen dem emellan af den återstående -J-:de!er>; då Stade-tullen genom sin blotta tillvaro måste betraktas såsom en kännbar olägenhet för Sveriges handel och sjöfart och, i följd deraf, medelbart tryckande på konsumtionen inom landet af vissa betvdiiga varuartiklar; då Sveriges förutsatta bidrag redan i och för sig, samt obestridligen med hänseende till fördelarne å andra sidan, kunde anses vaia mindre betydligt,; och då slutligen, i händelse ifrågavarande framställning ej blefve bifallen och Svenska fraktfarten på Elben således komme att fortfarande underkastas en beskattning, från hvilken andra nationer sig frilöst, täflan med deni i denna trafik skulle i hög grad försvåras samt till och med i vissa fall omöjliggöras, ansåg Kollegium derjemte sig häruti ega tillräcklig anledning att underdånigst tillstyrka det Kongl. Majit täcktes medgifva och antaga ofvanberörde af Kongl. Hannoveranska
Regeringen framställda förslag till en för all framtid gällande aflösning af Stade-tullen.
Det kunde, rid anförde förhållanden, ej lida tvifvel att frågan om denna aflösning för Sverige, som bland de till ett antal af närmare 30 upptagne Stater, hvilka på Elbehamnar drefvo någon anmärkningsvärd handel oell fraktfartsrörelse, tillhörde dem, sorn näst England och Hamburg förnämligast bidrogo tili Stade-tullen, var af den betydenhet att den till detsamma ställda inbjudning att biträda de af andra Stater härom inledda underhandlingar måste efterkommas samt att det borde kraftigt medverka till deras framgång; och då, hvad angick de i sammanhang med denna inbjudning uppställda vilkor för tullens upphörande, såväl hela lösningssumman, som ock den till f,:delar deraf uppgående andel, England och Hamburg komme att erlägga, blifvit bestämd, så att öfriga Stater deruti egde en ökad anledning att i denna aflösning deltaga, samt. vid jemförelse af särskilda grunder för fördelningen af den på sistnämnde Stater belöpande tredjedel i ersättningen för tullens afskaffande, ofvanomförrniilde af Kongl. Hannoveranska
Regeringen i sådant hänseende föreslagna och af flere länders Regeringar omedelbart derefter godkända princip visade sig ensam vara af beskaffenhet att frän de intresserade
Staternas sida kunna påräkna ett allmännare bifall och således, derest hela frågans lösning icke skui 1 e äfventyras. mäste anses företrädesvis estnad att läggas till grund vid beräkningen af hvarje Stats andel, fann Kongl. Majtf, som härvid ej eller kunde underlåta att taga i betraktande, att
Sverige sjelft för omkring halftannat århundrade sedan på ett verksamt sätt befrämjat denna tulls vidmagthåliande och under en längre följd af år deraf skördadt vinsten, sig böra, i enlighet med hvad tillstyrkt blifvit, för Sveriges del samtycka till det förslag härutinnan, som af Kongl. Hannoveranska
Regeringen blifvit frantstäldt, hvarefter Kongl. Majifs Minister-resident i Hamburg erhöll uppdrag att deltaga i de konferenser, som för ärendets definitiva reglerande komme att i Hannover hällas samt alt dervid såsom fullmägtig bevaka Sveriges rätt och förde).
Efter förutgångne ytterligare underhandlingar, deruti åtskilliga i utlösningen intresserade Makter då ej kommo i tillfälle att deltaga, afslutades den 22 Juni nästlid et år emellan Hannover, å ena sidan, samt Sverige oell Norrige, jemte Österrike, Belgien, lin ny t.
Proposition If-.o ss. 5 Brasilien, Danmark, Spanien, Frankrike, England, Meeklenhurg-Schwerin, Nederländerna, Portugal, Preussen och Ryssland samt de Fria Hansestäderna Bremen, Hamburg och Lubeck, ä den andra, en härlios bilagd traktat, å hvilken Kongl. Majit, under förbehåll af Rikets Ständers bifall, meddelat sin ratifikation, och hvars hufvudsakligaste bestämmelser äro följande: Hons Majit Konungen af Hannover förbinder sig: a) att helt och hållet och för alltid afskaffa deri afgift, sorn, vanligtvis benämnd Stade- eller Brunshauser-tullen, hittills uppburits för laster uti fartyg, hvilka, vid gåendet uppför Elben, passera mynningen af Sehwinge-floden ; b) att icke, i stället för berörde afgift, lägga någon ny pålaga, af hvad natur den vara mä, på de fartyg, sorn gå uppför eller utför Elben, vare sig på sjelfva fartygen eller på deras laster; c) att icke hädanefter, under hvad förevändning det vara må, underkasta de fartyg, som gå uppför eller utför Elben, någon kontroll med afseende å den afgift, som sålunda komme att upphöra; d) att liksom tillförene och i mån af dess nuvarande förbindelser draga försorg om vidmagthållonde af de arbeten, som aro nödvändiga för den fria sjöfarten pä Elben; e) att icke såsom ersättning för de utgifter, hvilka kunde blifva en följd af fullgörandet utaf detta åtagande, införa någonsomhelst afgift i stället för Stade- eller Brunshauser-tullen.
Dessa förbindelser skulle träda i verket från och med den 1 Juli samma år.
Såsom skadestånd och ersättning för de uppoffringar, ofvanintagne bestämmelser medförde, förbunde sig de i denna traktat deltagande Magter att til!
Hannover betala en summa af 2,857,338 J Thaler, hvaraf Sverige, enligt ofvan uppgifne grund, borde betala 92,495 Thaler.