Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Icke älskande den ytterlighet, som vid sist öfverståndne 2:ne Riksdagar egde rum, att till millioner småningom vilja låta utgå Odlingslån, bestrider jag för min del af anförde skäl äfven den, att de ”hädanefter alldeles skulle upphöra, och tillstyrker derföre, såsom en medelväg, att uti den för lån å fastigheter på landet fastställande fond måtte ingå, och alltid vara utestående, till större Odlings företag 100,000 R:dr och till mindre st eller 300,000 R:dr, hvilke, i den ordning författningarrie utstaka, skulle genom in- och utbetalningar beständigt vara i omlopp, hvarigenom Banquens ränteförlust för c-tt stort allmänt ändamål endast blefve 6 a 8000 R:dr.
Om låandshöfdingarne eller Hushållnings.Sälskaperne på sätt B anco-Utskottets
Revisions-ahlelnmg föreslagit till blifvande Revisorer och Banco - Utskott inberätta Odlingarnes fortgång; orri de, hvilka ej verkstält deras åliggande, genast förlora sin lånrättighet och vidkännas utsatte böter, hvilka kunde blifva åklagarnes ensak, och orri, i händelse det pröfvas lämpeligf, låntagarne i deras förskrifningar, såsom vid fastighetslån i anfördt afseende eger rum, vid heder och ära förbinda sig att fullgöra anmälte Odlingar, samt om i öfrigt anbefalte åtgärder iakttogos, så bör icke missbruk vid en för Fäderneslandet eljest högst nyttig anstalt vidare vara att befara. \ 416 Banco- Utskottets Ret&nkanden■ Herr Kammarherren Friherre Rålamb, Herr Kammarherren Hammarhjelm och Herr Prosten Hasselroht instämde i samma yttrande, äfvensom Herr Kammarjunkaren Morath förklarade sig ense med det deruti intagne tillstyrkande af Odlingslåns ingifvande.
Af Herr Hagman Noraus.- Jag har ansett hälften al Odlings - lane . fonden, eller 300,000
R:dr, böra bibehållas, dels för större Odlings företag, och dels för att bereda tillgång till utflyttningar ifrån By, vid förefallande Enskiften och Storskiften, .samt att den återstående delen borde tilläggas lånefonden för fastigheter på landet.
Det hela af denna fond , är enligt de sammansatte Utskottens Beslut reserveradt i sistnämnde ändamål, under afbidan af Riksens Ständers Beslut om'det förändrade skick, sorn åt Odlingsfonden torde -lemnäs.
Jag kan ic. ke skilja mig vid den öfvertygelsen att en sådan fördelning af samma fond, som här ofvan ar uptagen, med Banquens fnllkomliga säkerhet, skulle gifva den allmän-: nyttigaste rigtning åt detta anslag.
— Odlings företag, som med egen kraft kunna verkställas, ega ‘ visserligen deruti sin egenteliga styrka, och utgöra då en säker .utveckling deraf, men utsträckt öfver den enskilda förmågan behöfva de, och kunna äfven, under beräkning af deras vidd och nytta, bära ett fremmande biträde.
— Sådane Odlingar komma ofta i saknad af medel att blifva hvilande, och ofta uteblifva de endast genom saknad styrka att göra marken tjenlig till Odling.
En aftappning af vatten och en vidsträckt utdikning af missar Banco*TJltkäUttt Betänkande 417 och Icärr, Jun ofta bereda en jordvidd att fördela flere Hemmansegare, emelian för att, genom deras egen kraft derefter bringas till Odling, men det är till det första allmänna förelaget, sorn styrkan saknas.
Erfarenbeten visar äfven att brist på medel ofta vållar att, vid förefallande Enskiften och Storskiften, Delegarne icke kunna genom skeende utflyttningar bereda sig ali den nytta, sorn af dessa för Landets Odling och Åkerbrukets förkofran så högst vigtiga förrättninningar kunde härflyta.
Både de inom Byarne qvarblifvande och äfven de utflyttande inse nyttan af att skiljas uti Bostader och egolotter, men verkställigheten uteblifver i brist af styrka för verkställigheten deraf. —- Någon säkrare väg till Odling, och till en snar förkofran för Jordbruket, finnes icke, an denna, ty det är icke ett nybygge i en ödemark sorn uprättas, där Oulaten flere 5r behöfver födas, och kanske ändock slutligen måste öfvergifva Odlingslägenheten, utan det är en utvidgning af en redan samlad kraft, som fortgår med säkra steg, utan annat fremmande biträde än det, som för någon inskränkt tid behöfvesAf Herr Cömmerce-Bådet Santesson Jag kan ej heller dela öfvertygelsen, att den af i8r5 års Ständer Jordbruket gifna uppmuntran med Odlingslån, till årligt urgifvande belopp a 3 00,000 R:dr och hvilket 1818års
Ständer ökädetilL det belopp, som alla afbetalningär derå, såväl sorn åsedan 1815 utgifne Fastighetslån årligen utgjorde, nu brådstört bör helt indragas och försvinna.
Så hastigt ombytta principer' mäste verka till skadliga följder för Näringar; jag irtedgifver, att 4iS Banco Utskottets Betänkanden. 1815 års Reglemente för Odlingslån var tillden grad liberalt, att det föranledde de missbruk, som nu öfverklagas. t818 års Rikets Stander sökte hjelpa det med ett strängare Reglemente, som och efter min öfvertygelse haft åsyftad verkan; jag tror ej att man haft eller har grundad anledning klaga öfver missbruk med lån, som sedan den tiden erhållits; i alla fall gifves ingen sak, sorn ej kan missbrukas-, men icke skola alla öfriga beröfvas de näringen förunnade understöd och förmåner, för det att någre få missbruka dem; troligen har och den nu ytterligare vundne erfarenhet föranledt Banco Utskottet att föreslå ytterligare förbättringar i Reglementet för desse lån; på sådant sätt är det, som man skall komma närmast till det lätta, men att då istället, blott för några små missbruks skull, som varit följder af det första Reglementet, förkasta allt, måste vara orätt.
Jag medgifver dock, att det går an göra en minskning uti hvad hit t ils i denna låneväg varit anslaget, eller att endast låta, hrad som nu är utlånt förblifva det, och ej lemna nya lån vidare än af hvad i Capital-afbetalning på de förra ingår; för min del tror jag ej en större indragning låta göra sig; dessa nya lån skulle jag tillstyrka företrädesvis blefve lemnade till undrstijd af betydligare företag, samt till de Odlingar, som föranledas af Enskiftes utflyttningar, äfvensom af Storskiften.
I öfrigt instämmer jag uti Herr Cancetlie-Rådet Bruncronas och Herr Engman Noral afgifne fullständigare yttrande härom.
Af Riksdagsmanncu Anders Nilsson från [Vermlands X,än: Banco.
Utsiotttts BctSniandtn.
419 Emot det beslut Utskottens pluralitet fattat, angående Odlimts-lånens upphörande, får jag mig reservera; och bista Högloft.
Utskottens uppmark. sambet på orsakerne derföre.
Då för Jordbruket, eller den fattigare Classen af Jordbrukare, blifva borttagne de lane.försträckningar, hvilka de tillförene hafva åtnjutit; ser jag icke någon möjlighet huru, hvarken det förra, eller dtn sednare skall kunna ega bestånd.
Tiden är inne, och högsta nödvändigheten krafvel', att Biksens Höglofl.
Ständer nu skulle afhjelpa den fattiges nöd, om ej igenom annat, dock med rättighet till Bane- bidrag, passande för hvarje landsort; men ej nedstörtning igenom indragning af Bån.
Utskotten hafva väl sagt att Fastighets-lån i stället skulle kunna blifva mera användbara och förmånliga för Jordbrukaren, hvil. ket jag icke heller kan neka; rnen då jag erilindrar mig de mångå hinder och svårigheter, som inöta för att kunna erhålla sådane Bån, kan jag icke inse möjligheten, att icke den största och mest behöfvande Classen blifver ohulpen, i synnerhet på den Ort, hvarföre jag har äran representera.
Jag kanner med all säkerhet, att många eller största delen af de behöfvande derstädes hafva sina egendomar underkastade Inteckningar; — Jag känner lika säkert att större delen af detri äro ined Förmynderskap besvärade; om jag icke misstager mig, så ligger äfven häruti ett hinder i vägen, likasom ett annat för den, som är Kyrkovärd, eller eger något med Kyrko-räkenskaper att göra.
•— Af allt detta, så anser jag, att, igenom denna förändring af Låne-bidrag, mångå b lif" 420 Banco-Utskottets Be.tänianden. va ohulpne i Nordmarks Härad af Carlstads Län, der nu Odlingen är under hogsta tilltagande ; och denna province är af den beskaffenhet, att en vida större utvidgning af Odlingar derstädes kunde ske igenom bibehållandet af Odlings-Z/ån, På de här anförde skäl anser jag att Qdlings-Lån matte framdeles fortfara* åtminstone till någon del, och att de orter, hvilka ej ännu hunnit att odia siri jord, måtte ega något säkert Zån biträde att tillgå; I annat fall anser jag, sorn förut sagdt ar, att ingen möjlighet till räddning för den fattige jordbrukaren är att tillgå.
Discont-Lån kunde kanske blifva det, men de äro vida mindre användbara för jordbrukaren , än de ofvannämnda, emedan inbetalningen deraf bor vara uppfyld inom för korrt tid.
Denna min reservation anhåller jag ödmjukligen måtte få åtfölja till Riksens Högloflige Ständer, Riksdagsmannen Ander-s Nilsson från Malmohus
Län förklarade sig äfven instämma udde af flere Ledamöter yttrade meningar , hvarigenom bibehållandet af något anslag för Odlingslårt blifvit tillstyrkt; men ville för sin del till det, som blifvit anfördt om rättighet för dem, som hädanefter taga enskifte, att framför andre af denna anslagne lånefonden biträdas, tillägga , att en dylik förmån äfven borde tillkomma dem, sorti för någon tid sedan tagit enskifte, och redan uppå deraf härledde utflyttningar och uppodlingar nedlagt så betydliga kostnader, att de för det närvarande kunde anses mera än de fleste andra behöfva, likasom framför andre förtjena, allmänna låne-biträden.
Banco*Utskottets Betänkanden, 421 2:0 Angående anslaget till Fastighets
Län och vilkoren för dylika : Af Herr Kammarherren Von Szth.
Jag instämmer uti det alternativ af Högh Beredningens förslag, som tillstyrker, att allt hvad sorn å de nu varande Odlings
Lånen i afbetalning inflyter, utan att i samma väg å nyo fä användas, må, såsom tillökning i nu utelöpande Banquens Lån på Fastigheter, åter utgå.
Theorien, om olägenheterne af ett skuldsatt jordbruk, kan visserligen till sin grund vara rigtig; men sedan skuldsättningen redan är gjord, och till en stor del för att odla och förbättra den jord, som utgör landets sanna rikedom , sy nes tidepuncten nu icke vara inne, att undandraga jordbruket de allmänna biträden, som det innehar; i synnerhet då det icke lärer kunna vänta sig någon särdeles lindring i de skatter och utlagor, hvarmed denna näringsgren mer än någon annan i samhället är betungad.
Den tankan, att skuldfrie jordbrukare kunde ater uppträda i de fallne skuldsattes ställe, gifver föga tröst åt den, sorn önskar se' sitt
Fädernesland fredadt från våldsamma skakiiingar, hvilkas följder icke kunna beräknas.
Jernförelsen emellan förhållandet nied Fastighets .
Lånen på 1770:talet och närvarande tid, lernnar den upplysning, att Landt? och Bruks-Egendomar innehade, såsom Lån af Banquen, år 1776 nära hälften af dess utelöpande sedelstock och nu blott en sjettedel deraf.
Desse ‘4S8 Sancc-Ultioittls
HitGnlandtn* Lån utgjorde förstnämnde tid 3 millioner R:dr Specie oell 183^ 5f millioner i Sedlar, hvaraf 3 2 million utgått sedan år 1815, och således efter myntförsämringen.
Deraf synes, att jordbrukets andel i JBanquens
Lane - biträden i sednare tider ej varit på långt när så stor, sorn under den förflutna, i förhållande till landets rörelse- capital och ett utvidgadt åkerbruks ökade förlags-behof.
Banquen har aldrig gjort någon betydlig, och sedan år 1815, ingen förlust på dessa Låne-biträden.
Landet har vunnit i den förbättring samma tillgångar skapat, och i Dånens ggeriskap att genom successiv afbetalning minska skuldsättningen.
Räntorne å desse
Lån hafva gifvit Staten utvägar till stora företags verkställande, utan Nationens directa betungande.
Och denna del af Lanquens tafla framställer följaktligen inga oroande eller varnande minnen.
Herr Bruks •
Patronen Ekelund förklarade sig äfven hufvudsakligen instämma uti detta yttrande, och förslaget, af t hvad, sorn å hittills utgifne Odlings-Lån inbetalas, må uti Fastig. liets-Lånevhg åter utgifvas.
Af Herr Commerce-Rådet Santesson: Skulle Riksens Högled.
Ständer besluta, att inga nya Odlings-Lån hädanefter få utgifvas, utan desamma efter hand, som de förfalla, helt skola indragas, så tillstyrker jag för rnin del, att dessa afbetalningar, lika med hvad Utskotten för afbetalningar å Fastighets-Lån föreslagit, må få till Fastighets-Lån å landet Banco»ZJ:skottets Belånkanden. åter utgifvas, och sålunda tillhandahållas idkare af densamma näringen, till hvilkens urH derstöd de en gång varit anslagne; och begagnar, jag detta tillfälle, att äfven yttra en lika tanka om hvad som möjligen kommer att indragas af Allmänna Magazins-Inrättningens Fond; så vida den ej på annat sätt kommer landtbruket till godo.
Landtbrukande menighetens, utaf denna .Riksdag nog allmänt påkallade, hjelp och undsättning, uti dess -iråkade förlägenhet, skulle annars, äfven sedan beläning af Spannmål med b k al förklarats ej vara verkställbar, komma att förvandlas till i stället betagande af de biträden landtbruket hittills haft, eller åtminstone varit detsamma ämnadt, igenom Allmänna Magazins-Inrättningen, Fastighets- och Odlings Lån, rn. m.; men af ett sådant 1’esultat skulle visserligen hvarken de hemmavarande eller vi, såsom deras representanter, finna oss tillfredsstälde
Med detta Pierr Commerce Rådet Santeasons yttrande förenade sig Riksdagsmän ner ne Anders Joachimsson från Östergöthland ,F Carl Hergman och Hans Michelsson Lån Gefleborgs Län, Anders Pahlsson från Jönköpings Län och Peter Andersson från Hallands Län. Af Riksdagsmannen Johan Andersson från Elfsborgs Län :
Då sammansatte Stats- och Banco-Utskotten fattade sine beslut, rörande Fastighetslån för Landtbruket, kunde jag icke dela lika tanka med Höglo!].
Utskotten, och således hegärde få min reservation i Protocollet antec^- 42 4 Banco-Utskottets Bettinkanden. nåd; alltså går jag nu, att vördsammast framlägga mina enskilde tankar, öfver hvad jag tror varit nyttigast, för att lätta den allmänna penningebristen i landet, likväl under erkännande af min oförmögenhet, att fullkomligt göra denna framställning i så stor scala, sorn den visserligen förtjenade; dock under förhoppning att en del af Högtofl.
Utskottens varda ^Ledamöter dela lika tanka med mig.
Vid alla tillfällen då Rikets HöglofL Ständer varit sammankallade, för att öfverlägga om Rikets angelägenheter, hafva de under en lång tid tillbaka, alltid sökt understödja jordbruket, såsom hufvudkällan för Statskroppens bestånd.
Detta har af Regeringen blifvit vid alla tillfällen understöd!, och i synnerhet under vår nuvarande Allernådigste Konungs lyckliga och visa Regeringsår; och jag tviflar ingalunda att samma Monark äfven under detta Riksmöte delar ett lika tänkesätt.
— Hvarföre skola då Rikets Representanter söka fråntaga jordbruket den enda uppmuntran, sorn för dess del varit gagnelig, och jag vagar säga: högst nödvändig; nemi.
Odlings- och Fastighetslån.
Vid i 8 J 8 års Riksdag anslogs väl Fonder, så till Odlingar i Riket, som Fastighetslån, ehuru otillräcklige för största delen af Rikets innevånare, hvilket visar sig deraf, att hela Xiånebeloppet upptogs följande året, af de Fastighetsegare, hvilka först voro i tillfälle inlemna fullständige Låne-Documenter; hvaremot andre,_ hvilka' år 1820, och derefter, Baneo- Utskottets Betiinkar.den. gjorde enahanda kostnader och ansökningar, finnas ännu i denna stund sakna a 1,1 r biträde, emedan Handlingarne äro ännu liggande obelänte i Banco-Styrelsens förvar. — dag vågar tro att det verkehren skedde desse sednare en orättvisa, orri icke Banquen, likasom till de förre, skulle bibringa dem Lane.understöd, blott af den orsak, att
Handlingarne inkommit ett årtal sednate» lin för de som redan erhållit Lane. understöd.
Jag medgifver visserligen, att det icke är helsosamt för landet, eller den enskilda jordbrukaren, att behöfva anlita Rikets Ständers Banque, för att få ett erforderligt Llnebiträde; men sedan landet så allmänneligen konunit i en sådan förlägenhet, måtte det visst icke'vara rådligt aflägsna dess upprätthållande, så vida jordbruket
. icke allt för mycket skall undergräfvas.
— Sker detta sednare, så lider icke allenast, enskillde, utan äfven det allmänna; — På landets nedtryckande eller uppbjel pande beror Statens undergång eller förkofran , heldst jorden är hufvudgrunden, hvarpå Riket endast kan trygga sig, och genom en vis Styrelse slutligen komma i välmåga.
Att söka upprätthålla våra binäringar; Handel och rörelse är uck nödvändigt, för att få lif i Rikskroppen, men nödvändigare är det likvist, att bålla hufvudet helt, såvida icke öfriga kroppsdelai ne skola aftyna, och slutligen under tiden dö.
Att Hög'ofl.
Utskotten tillstyrkt, det Capital inbetalningar af äldre Fastighetslån sko? 426 Banco Utsiottttt Bettini anätti - la genom nya 1 ?. n utgå, intill nästa Riksdag, är val en grace; men då detta likväl är det högsta, hvarmed Hög loit.
Utskotten trott sig böra underlätta jordbruket, sa vågar jag vördsammast underställa dess behjertande, huruvida X/andtmannen derigenom kan upprätthållas, under närvarande tryckande belägenhet: —■
För min del skulle jag tio, att ett betydligare understöd i denna del vore nödvändig, och vågar således föreslå: alt en ny Fond för lån å Fastigheter på landet mätte bestämmas till minst goo,ooo R:dr årligen, jemte utlåning af Capital inbetalningar, intill nästa Riksdag.
Den nya Fonden kunde med, skäl tagas af Allmänna Magazins-Inrättningens Creditiv, för att slippa göra ett alldeles nyit anslag härtill.
Uån, dem Banquen utlemnar, af hvad benämning som heldst, gifva icke den säkerhet, som lån på Fast egendom lemna; då beläningssutnrnan icke får öfverstiga Udel af Hemmanens uppskattade värde.
Örn än det oförmodligen inträffar, att låntagaren skulle blifva uturstandsatt uppfylla sin ingångna förbindelse, så är dock Fastigheten med första inteckningen, för Banquen alltid ett säkert hvpoteque, i hvars hand den än ma komma; således måtte det icke vara äfventyrligt, söka uppmuntra jordbruket med lane-biträde från Rikets Höglofl. Ständers Banque.
Att desse mine enskilde tankar måttevfå åtfölja Höglofl.j Utskottets Betänkande till Rikets Höglofl.
Ständer, derom anhåller jag vördsammast.
A* Banco-Uis'kottets
Bet ärik find em, 427 Af Herr 0.
Det har ej varit, mig möjligt , att, tinder Höglofl.
Finance-Beredningens öfverläggningar upphernta tillrätkeliga skäl för en del åsigter, som, dels blifvit delade af Pluraliteten, dels af åtskilliga Herrar ^Ledamöter yttrade, såsom förnämligast: 1:0
Att den förlägenhet, hvars tillvarelse blifvit medgifven, skulle häröra af det vacklande mynt. värdet.
Mig synes att myntvärdet tinder de sednare åren ej särdeles vacklat, så vida rnan afser dess förhållande till det utländska, sorn dock måtte vara af mindre vigt, då.
Riket ,i det närmaste kan producera sina nödvändighets-articlar, och ej har utländsk skuld.
Det utländska vacklandet eiler varuvärdens stigande och fallande, tror jag verkar kraftigare på Landets välstånd eller förlägenhet.
Detta, beroende af öfverflöd eller brist af vara, lärer ej kunna förekornmas, hvarken genom Realisation, Myntbestämning eller Sedelstockens hållande vid bestämd nummerair, Det har, efter min tanka, sin orsak uti Landers natur- och productionsförhållande.
Fattigt på ädla metpller och fabriker, fattigt i produktionskraft i allmänhet, ined mindre gifvande Jord samt obeqväma transporter, fordrar detta land mera nationalkraft och mera ansträngning, än som rtu finnes, för att underhålla de ökade behof, som lefnadssättet laäfver, och de betydliga Stats-bidrag, som måste utgå.
Den väsend ligaste motverkan af varuprisens varierande skulle, så vidt jag förstår, beredas genom varubeläning som likväl icke synes kunna sättas i verkställighet.
Bihang till Rikt.
Prat. I82P 6-te Sami, N:0. 28 428 Banco-TJtskottet: Betankanden. 2:o Att Landets biträdande med Lane-tilt* gängar, som blifvit frän flera Landsorter yrkadt, anses skadligt, icke blott för Banqtien, hvarifrån de skola utgå, utan äfven för nationen.
Men <jm det ej kan nekas, att brist pa penningar i Landsorterna h(aft den skadliga verkan, att industrien minskats, den uddiga omvexlingen genom Handel »af Jord-Egendomar uphbrt, och Näringarnes förkofran afstannat; öm det vidare ej kan nekas, att bland, nationen finnas industrieUsa, s.peculativa och kraftfulla menniskor, sorn veta beräkna sina företag, som ej villa begagna förlagsbiträde, utan förutseende af möjligheten till återbetalning samt af någon sin förkofran derigenom; och som kunna tillbjuda tillförlitliga säkerheter; och om det slutligen ej kan bestridas att Bankens virist, som icke lärer kunna -beredas annorlunda än genom Lånerörelsen, är nationens vinst; så torde det vara förlåtligt, att den, hvars skyldighet det är att för sin del bevaka Banquens, så väl som dess Creditorers, fördel, och att lemna sin röst för Landets bästa, icke förmår fatta grundprinciperna uti förrberörde Systern,. 3.0 Att.
Räntan ä de publique Lånetiltgäng arne icke bör minskas, men i det stället för, en del, såsom d Fastighetslänen, ökas från 4 till 5 procent, emedan i förra fallet de förmögna skulle komma att begagna Läneratten, för vinsten på räntan, så att Låneanstalterna blifva föremål för en lätt Speculation för den som ej bchöfde Lån,, och deri förlägna lika litet, sorn deni förutan, kunde finna den hjelp, som vore honom behöflig och ämnad'.
Deremot har jag trodt, att Staten icke bör Bahco-Utskottets Betänhinden.
43g betrakta blott sitt eget intresse; utan, då dess mellankomst prdfvas oundgänglig för att bispringa med förlagsbiträde genom Lån, detta bör ske på så billiga vilkor, att näringarne kunna bära dem.
Härigenom skall Jordbruk, Bergsbruk och Fabriker, med flera näringar, kunna upphjelpas till ökad ihkomst för Staten.
Att de förmögna och de, som icke äro i behof af Fån, kunna komma i åtnjutande deraf, kan väl icke förekommas, men detta medförer ej heller någon skada, och de Fån, som bevil Ijas dessa, verka otvifvelaktig! äfven till penningebristens och förlägenhetens afhjelpande.
Med förutsättning deraf att Fånesystemets bibehållande är lika oundvikligt, sorn att något måste göras för att upphjelpa näringslifvet, och i Synnerhet understödja Jordbruket, tror jag alltså det blifva nödigt att noga tillse, det fördelningen af Fånebiträden till näringarne sker så jernnt som möjligt; men då Höglofl.
Utskotten föreslagit, att icke mera än afbetalningarne på Fastighets-lånen, utgörande endast omkring 150,000 Rsdr årligen, skulle i denna Fåneväg åter utgå, inser jag icke annat, än att
Jordbruksnäringen äfven nu blefve häri vanlottad; hvilket jag tror skedde förra Riksdagen, så vida man får anse de beslut som då fattades, hafva föranledt, att, under det Fastighets lane-handlingar till ett belopp af 204,000 R:dr flera år legat, och ligga i Banquen, utan fond, der funnits outtagna medel på andra Fåneanslag till ömsom 2 och 2§ million, tillbetydlig förlust för näringarne och Banquen.
Jordbrukets hjelp med förlags biträde, anser jag vara mest af behofvet påkalladt.
Denna nä - 43° Bc.ncvZJtskotUts Etlänhanden. ringsgren, den tungasfe, minst eftersökta, i Svenge af naturen så. många vådor underkastad, är likväl den första, och på hvars förkofran det .öfriga'näriagslifvet, och foljakteligen förmågan att utgöra'Statens intrader, egen tel igen bero.
Andra näringar hafva Fåne-fonder eller För-, lags tillgångar, ulen för Landtmannens producter finnas, hvarken publik Xånefpnd, eller enskilda förläggare, då det ej heller är vänligt att gifva för» lag på Spannemål.
I anledning häraf anser jag i närvarande förhållande af den största vigt, att ett större an» slag för Fastighetslån till Jordbruket bestämmes, och föreslår vördsamt, att den del af MagazinsDirections Creditiv, och Odlings lånefonden, sorn kan komma att indragas, matte användas till Fastighetslån.
De betänkligheter, sorn, blifvit yttrade öfver Jordbrukets ökade skuldsättning, finner jag icke kunna användas såsom skäl häremot.
När Banquen förut icke har mera än omkring 6 millioner utlånta på alla Fastigheten i Riket, men samma Fastigheter äro intecknade till 60 millio» ner, och värderade till 322 millioner, så kan icke i§ .eller 2 millioners vidare utlåning åstadkomma någon ny Skuldsättning; utan tror jag deremot att dessa vore nödvändiga för att relaxera uppsagde inteckningar, omsätta redan gjord skuld, samt äfvenväl medföra den, så mycket önskade lättnaden för handeln och afsättnin» gen af Jord-Egendomar, sedan penningebristen gjort enskildas biträde omöjligt.