Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 316. 7 Cap. ny §. och 8 Cap. 6 §.
Uli R.Sl:s, vid r823års Riksdag, i förevarande ämne till E. K.
M. aflåtna underdåniga skrifvelse har blifvit anförd t, hurusom det uli 8 Cap. 6 för Enkas befrielse från all under äglenskapet tillkommen gäld, stadgade vilkor, att hon skall hafva egendomen rätteliga afträd t, blifvit i så måtto olika ultydt och tillämpadt, att en del ansett det gemensamma Boets afträdande göra tillfyllest, andra förment, att den efterlefvandes enskilda egendom jemväl borde afträdas, och andra åter, utan att ingå i undersökning, huruvida egendomen varit rätteliga afträdd, förklarat både Enka och Hustru berättigad, att ej mindre för den egendom, hon begär från det gemensamma Boet undanskifta, än äfven för den hon, efter vunnen Boskillnad, ärfver eller förvärfver, njuta befrielse, icke allenast för Sterbhusets gemensamma skulder, utan äfven för dem hon genom underskrift förbundit sig gemensamt med mannen betala; hvadan R.
St, ansett, att Enka, sorn icke är arfvinge och således icke kan göra sig
Urarfva eller afsäga sig eii rättighet, som ej förut heline tillhört, således icke kan afträda annat än sin egendom, eller den hon redan tillförene egt, fastän lion ej deröfver varit fullt rådande.
Att huru långt Enkas egendoms-afträde behöfver sträcka sig, åter måste mätas efter gränsen af hennes ansvarighet för skulderna, hvilken finnes i allmänna Lagen utstakad och ej blifvit förändrad genom ifrågavarande §. i Concurs-Lagen, som blott innehåller en förklaring, att Enka, sorn Exp. Utsi;.
N:o 316* 21 afträdt egendomen rätteligen, det vill säga, till så stor del, som Boets Borgenärer kunna lagligen fordra af hvad hon då eger, skall för framtiden vara fri från kraf.
I öfverensstämmelse härmed, och då, i följd af hvad ofvanberördt är, ett förtydligande af Lagens stadgande i detta fall synes vara nödigt, hafva R.
St. jemväl på följande skäl, nemligen: att, då hustrun icke är sjelfrådande, utan står under mannens målsmanskap, hon ej eller kan, mer än en annan omyndig, med laga verkan sluta aftal, utom i de serskildt undantagna fall, der hon, enligt Lag, är för myndig alt anse; samt att, sedan ägtenskapet blifvit upplöst och makarnes inbördes rättigheter och skyldigheter derigenom upphört, mannens och Boets Borgenärer ej kunna ega något lagligt anspråk på elen egendom, som hustrun sedermera ärfver eller förvärfver, och hvilken således icke tillhört Boet; fördenskull ansett sig böra, för ändamålets vinnande uti om förmälde afseenden, i underdånighet föreslå: i:o att i 7 Capitlet, näst efter ia §., måtte införas ett stadgande, som komme att utgöra i3 §., och lyda sålunda: Har,, sedan Boskillnaden söktes, någon egendom , genom arf s testamente, gåf va eller annorledes fallit hustrun till, vare hon ej skyldig j att med den del af samma egendom, hvari mannen ej eger giftorätt j eller med sin 22 Exp. Utsi.
N:o 316. giftorätt i den öfriga, ansvara för den gäld, som under ägtenskapet, innan Boskillnads-ansökningen till Rätten ingafs, gjord är, ändå att hon för den gäld i borgen gått, eller lika med mannen, till betalning sig förbundit, utan så är, att hon sjelf gälden gjort häfver i och för köpenskap eller annan näring, som hon, efter serskildt tillstånd, idkat.
Örn förvaltning af den egendom, som hustrun så tillfallen är, vare Lag, som i 12 $. om undanskiftad egendom sägs; 2:0 att den §. af sistberörde Capitel, som nu är den i3, må upptagas såsom den 14 * och 3:q att 6 §. i 8 Gap. piå erhålla följande redaction; Efterlefvande maka, som egendomen rätteliga afträdt, vare fri från all gäld, hvarföre den andra makan ensam svara bordt.
Har Enka afträdt äfven sin lott i Boet och enskild egendom, så långt de förslå, till betalning af den del i gälden, som å henne belupit, efter thj i 11 Cap. Giftermåls-Balken skiljs, njute ock hon för framtiden befrielse från all gäld, som under ägtenskapet tillkommit, ändå att hon och mannen, en för bägge och bägge för en, sig till gäldens betalning förskpifvit hafva, eller hon för den gäld i borgen gått.
Har hon åsamkat sig gäld, i och för köpenskap eller annan näring, den hon efter serskildt tillstånd idkat, vare Lag, som i 7 Cap. i3 $. om hustru sägs.
Hvad om Enka nu är sagdt, gälle äfven för Hustru, som från Mannen i ägtenskapet blifvit lagligen skiljd, i afseende Exp. Utsk.
23 på egendom, hvilken kan henne tillfalla, sedan ägtenskapsskillnad vunnen är.
I sammanhang med ofvanintagna förslag till ändringar i Concurs-Lagen, hafva R.
Rista t uppmärksamhet vid det i Kongl. Förordningen den 22 October 1818 meddelade Formulair för eden i Concursmål, och dervid funnit i ätt ifrågavarande
Édsformulair är i flere äfseenden inveckladt, i många fall för vidsträckt och i andra åter ofullständigt; att .Borgenärs försäkran , det Gäldenär fått tillgodonjuta de af honom qvitterade bevillningsafdrag, är öfverflödig, enär Borgenären ej kan, om qvittencet är sanningslÖSt, på samvete betyga, att hans bevakade fordran är rigtig och med uppgiften enlig; att enahanda anmärkning gäller i afseende på betygandet, att ej mer än laglig ränta blifvit beräknad eller i fordringen inbegripen; att Borgenärs-eden bör, likasom eder i allmänhet, vara enkel, tydlig och lättfattlig, och ej innehålla mer, än hvad som fordras för dess ändamål, som är att vinna öfvertygelse derom, att Borgenärens anmälda fordringsanspråk ej är falskt och origtigt, eller på underslef eller 0- lagliga aftal eller åtgärder grundadt, samt att, då alla möjliga olika fall ej kunna förutses och 1 det allmänna Edsformulairet upptagas, det bör lemnäs åt Domarens pröfning, om och hvilka tillägg eller ändringar i detta Formulair må, i anledning af förekommande serskilda om - 24 Exp. Utsh. Forsing till und.
Skrije.
Nto 316. sländigheter, utan upphäfvande af edens hufvudsakliga bestämmelser, ega rum.
På grund af dessa åsigter hafva K.
St. trott sig böra i underdånighet föreslå: 1:0 att Kongl. Förordningen, den 22 October 1818, lorn Edsformulair i Concursmål, måtte upph^fvas; och 2:0 att följande kortare och enklare Edsformulair, hvilket R.
St. anse lämpligt, måtte intagas i ConcursLagen, samt 18 §. i 5 Cap. af denna
Lag till den ändan erhålla följande redaction:
Sedan alla inlagor ingifne blifvit, skola de tillstädesvarande Borgenärer med hand å bok denna ed svärja: ”Jag IV.
IV. svär vid Gud och Hans Heliga Evangelium , att jag , innan ansökningen om IV.
JV:s egendoms afträdande mig kunnig
Rlef, på god tro varit innehafvare af den fordran, jag nu uppgifvit, och att den icke af svek eller bedrägeri tillkommit, , utan rigtig är, efter thy, som den af mig uppgifven blifvit; så sannt mig Gud hjelpe till lif och själ” Bevakas fordran af Arfvinge eller af Ombud för Kronan, allmänt Verk eller allmän Inrättning, eller af Förmyndare eller Målsman för omyndig eller den der under Målsmanskap står, varde eden derefter 'af Domaren lämpad.
Slutligen hafva K.
St. ansett sig böra Iros E. K.
M. anmäla den underdåniga önskan, att, derest de ofvan framställda förslag lill större eller Exp.
Skrif p.
N;o 316,317.
25 eller mindre del varda af E. K. M. i Nåder gillade, de blifvande Lagförändringarne ej må genom serskild Författning kungöras, utan ConcursLagen, sedan förändringarne blifvit deri upptagne, hel och hållen, under den dag, då beslutet derom fattas, å nyo utfärdas; anseende R.
St., för deras del, det skola lända till lätthet och reda vid Lagrummens eftersökande och citerande, att paragraphernes numerföljd, i den sålunda blifvande förändrade ConcursLagen, går i oafbruten ordning från början till slut, med bibehållande af den nu varande fördelningen i Capitel; och få R.
St. alltså om iakttagande deraf slutligen i underdånighet anhålla, och framhärda etc. IV: o 3ty.
Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 11 Jan. 183ö« Preste-Ståndet d. 13 — — Borgare-Ståndet d. 13 —■ — Bonde-Ståndet d. 15 — —•
Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Handlanden Billqvists underdåniga ansökning om befrielse från honom ådömd Brännvinsbrännings-afgift. S. A. K, Genom Nådig Remiss af den 10 December 1828, har E. K. M. till Rikets Ständers Statsutskott öfverlemnat handlingarne i målet, anBihang till R.
Prot. 10:de Sami. 2 Band. 2 Haft. 4 26 Exp. Utsi-, Förslag till und.
N;o 317. gående af Handlanden G.
Billqvist sökt befrielse från honom ådömd Brånnvins-brånningsafgift, af hvilka handlingar inhemtats, att, sedan Ed.
Maj:ts och Rikets Kammar-Rått, år 18185 öfver gjorda anmärkningar utaf dess Andra RevisiortsContoir vid Götheborgs och Bobus Läns Landsbok samt Inlands Fögderis KronoRåkenskaper för år i8i3, infordrat vederbörandes förklaring, och deraf utrönts, att, under åberopande af Ed.
Maj:ts och Rikets Götha Hof-Råtts Utslag dén 11 Mars sistberörde år, 374 R:dr 23 sk. af 1812 års Brånnvinspanne-afgift blifvit, enligt 1813 års TaxeringsComités yttrade mening, afkortade för Handlanderne Billqvist, Scherlander och Sparrgren; så hade KammarRåttens Andra RevisionsContoir, med stöd af Kongl. Kungörelsen den i5 Junii 1810, samt med tillämpning af Kongl. Götha Hof-Råtts ofvan åberopade Utslag, ansett samma afkortning vara otillbörlig, och att E. K. M. och Kronan lagstridigt blifvit uti ifrågavarande afgift undanhållne 2,365 R:dr 42 sk., eller tillsammans 2,740 R:dr 17 sk.
Efter Öfvervägande af hvad handlingarne i detta mål innehålla, hafva R.
St., med hufvudsakligt afseende å den omständighet, som af desamma inhemtas, att Handlanden Billqvist > genom den längre tid, som förflutit emellan den af Taxerings-Comitén origtigt verkställda debitering och vederbörande RevisionsContoirs i Kgl. KammarRåtten, på grund deraf, väckta anmårknings-påstående, blifvit satt ur tillfälle att hos Handlanderne Sparrgren och Scherlander, Exp. Utsk.
Skri fe.
N:o 317, 318. 27 hvilka emedlertid kommit på obestånd, vinna ersättning för hvad han för dem blifvit ålagd betala, funnit Billqvist böra förunnas eftergift af Kronans andel i det ådörnda beloppet för så stor del deraf, som skolat drabba Sparrgren och Scherlander, om hos dem dertill funnits tillgång.
Hvilket, till svar å den Nådiga Remissen, R.
N:o 3,8.
Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 11 Jan. 1830.
Preste-Ståndet d. 13 — — Borgare-Ståndet d. 13 — — Bonde-Ståndet d. 15 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse i anledning af Nådig Proposition, angående de så kallade Trippiska Köpegodsen i Halland. S. A. K.
Med anledning af Ed.
Majrts den 19 November 1828 aflåtne Nådiga Proposition, angående de så kallade Trippiska Köpegodsen i Halland, hafva R.
St., som af de, samma Nådiga Proposition bifogade handlingar och öfrige i ämnet erhållne upplysningar, inhemtat, att, ' 1;l’* »"»dHplar? vederbörlig uppgift, Trippi - 28 Exp. Utsi.
N;o 318. ska Arfvingarne, utom slådjepenningar till ett högst obetydligt belopp, i Räntor af de Trippiska Hemmanen, beräknade efter 10 års Markegång per medium, uppburit endast 0,107
R;år 46 sk. 4 r. om året, hvadan Staten för del Capital, som till Trippiska Arfvingarne skulle utgifvas, om detta äfven antoges till det af Kam^ marCollegium nedsatte och endast efter 120 sk.
Curs beräknade belopp af 210,937 R:dr JBrco, icke kunde påräkna fullt 2 procent, härmed skolat till underdånigt svar meddela, att, enär Statens tillgångar icke medgifva en så betydlig uppoffring, som med ifrågavarande Hemmans återinlösen till Kronan vore förenad, och några serskilda skål icke förekomme, att nu verkståL la denna inlösen, R.
St. funnit frågan härom tills vidare böra hvila, samt Trippiska Arfvingarne således fortfarande, med den dem förbehållna rått, disponera meranåmnde Köpegods i Halland; och hafva R.
St. för denna deras mening hemtat ett ytterligare stöd deraf, att, vid de i orten anställda undersökningar, större delen af Hemmanens Åboer förklarat sig med närvarande förhållanden nöjde.
Beträffande Trippiska Arfvingarnes anspråk på en serskild fordran, af 54o,4r 9 Floriner Holländsk Courant, för åtskilliga till Svenska Kronan gjorda förstråckningar, hafva R.
Sf, ansett detta ämne så mycket hellre böra behandlas afskiljdt från frågan om Hemmanens i Halland återinlösen, sorn all anledning år, att delta förut okända anspråk icke blifvit, »nom den i Exp. Utsi.
Förslag till und. slrif. N:o 318, 319- 29 Lag och Författningar stadgade tid, af vederbörande bevakadt.
Rikets Ständer framhärda etc, N:o 3tg.
, Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 13 Jan. 1830- Preste-Ståndet d. 15 — — Borgare-Ståndet d. 15 — — Bonde-Ståndet d. 15 — — Pakets Ständers underdåniga Skrif velse, an gående beldtiing på Jemi och Effecter vid Bankens LåneContoir i Götheborg. S. A. K.
Uppå framställning af en bland Staden Götheborgs Riksdags-Fullmågtige, angående så beskaffad förändring i reglementariska föreskrifterne för utlåning på Jern och Effecter vid Bankens dervarande LåneContoir, alt, likasom i Stockholm tillgår, belåning måtte få ega rum emot ansvarighet endast af Vågbetjeningen, så att någon Panternes omlindnirig med snöre, och försegling med Magistratens Sigill, på sått Kgl.
Förordningarne af den 18 Febr. 1735 och den i5 Febr. 1779, rörande Ståderne utom Stockholm, i allmänhet stadga, icke vidare komme att vid Götheborgs Yåg erfordras; hafva R.
St., som, i sammanhang härmed, inhemtat, att vid Götheborgs
Våg finnas anställde 2:ne Vågmästare, hvilka af Magistraten tillsättas, samt en å 30 Exp.
N;o 319* Tull-Styrelsens vägnar tillförordnad Öfver-Inspector jemte Bokhållare, ansett säkerheten för Banken nöjaktigt bevarad, om Våg-Attesterne utaf desse fyra ansvarige personer gemensamt undertecknas, och att då kan i Götheborg umbäras allt deltagande af Magistraten, medelst snörlindning, försegling och underskrift å VågAttesterne, helst utlåningen på Jern derstädes besörjes genom den af R.
St. valda och tillsatta Direction, som har LåneContoirets styrelse sig ombetrodd.
Jemte underdånigt tillkännagivande härom, få R.
St. nu hos E. K. M. i underdånighet begära, att till vederbörandes efterrättelse måtte om berörda, af R.
St. medgifna förändring och undantag i förut allmänt gällande Författningar utfärdas Nådig Kungörelse, på sått som följer: 1:0 Belåning af Jern och Våg-Effecter i Götheborg får ega rum, på sått i Stockholm sker, nemligen emot Attester af Vågbetjeningen och under dess ansvarighet; dock med förbehåll, att enahanda bokföringssått, control och procedur, som vid Stockholms Stads stora Jernvåg, i sammanhang med denna Låne-anstalt, följes och begagnas, äfven vid Götheborgs
Våg införes och iakttages, med den skillnad allena, att å Stockholms
Våg 3:ne personer, nemligen 2:ne å Kronans och 1 å Stadens, men å Götheborgs
Våg 4 personer, nemligen 2:ne å Kronans och 2:ne å Stadens sida, med gemensamt ansvar, en för alla och alla för enj underteckna VågAttesterne för de Effecter, som till belåning hos Banken eller LåneContoiret ingif - Exp. Utsi.
Slrifv. iV.-o 319- 31 vas; och befrias, i följd häraf, Magistraten i Götheborg från de befattningar med, och det ansvar för vågförda Effecter, å hvilka BancoLån sökes, som Kongl. Förordningarne af den 18 Februarii iy55 och den 1 f> Februarii 1779 utstakat. 2:0
Från det allmänna stadgande, som innefattas uti 2:dra punkten, 2:dra momentet af Kongl Förordningen den 18 Februarii iy55, år undantag gjordt i afseende å Våg-Attester, som från Stockholms eller Götheborgs
Våg meddelas, i och för belåning i Banken eller Låne-Contoiret, af Jern och andra vågförda Effecter, sålunda att uti dessa Attester Panten må upptagas endast efter vigt, samt till namn och sort (BruksStångjern, Bergsmansjern, Bultjern, Bandjern, Knipp Jern, Gårkoppar, smidd Koppar, o. s. v.), men icke till stämplar, dimensioner, stång- eller stycketal; och skall Banken alltid ega förmonsrått, enligt 17 Cap. 3 §.
HandelsBalken och 2:dra punkten 3 momentet af högstberörde Kongl. Förordning den 18 Februarii 1735, uti Låntagarnes å Vågen qvarvarande, i Våg-Attesterne upptagna behållning af hvarje belånad serskild sort, utan afseende å de ombyten i stämplar och dimensioner, som, med den ena eller andra panten, under tiden kunnat ega rum. 3:o Ehuru således, vid utlåningar och relaxer, å Stockholms och Götheborgs Vågar, ej göres någon skillnad emellan olika stämplar och dimensioner af en och samma Jernsort, och egaren af en Pant följaktligen kan, efter egen 32 Exp. Utsk.
W;o 319. önskan, utbyta en gifven qvantitet ulaf den ena stämpeln och dimensionen, emot en lika stor och utaf honom jemväl belånad qvantitet utaf någon annan, blott att så mycket, som utaf hvarje sort och benämning är af en person till Banken pantförskrifvet, verkligen och för hans räkning såsom Bankens Pant å Vågen qvarstår; likväl, och på det dels erforderlig uppmärksamhet och noggrannhet vid VågAttesters utfärdande icke må åsidosättas, och delsj vid fråga om uppgifter i afseende å inventeringar och försäljningar af Panlerne, ingen slags förblandning må kunna ske, emellan de hos Banken belånade och ej belånade Effecter, som tillhöra en och samma person, skall Pantegare alltid vara förbunden att, i dess till Vågbetjeningen afgifvande reqvisition, för VågAttests erhållande, utsätta äfven stämplar, dimensioner samt stång- och stycketal, enligt bifogade Formulair N:o i och 2; börande utaf nämnde reqvisition, sedan den af Vågbetjeningen blifvit till rigtigheten pröfvad och godkänd, ett Exemplar såsom Bilaga åtfölja Våg-Attesten och med lika Numer förses, samt, oaktadt skeende relax af den i Attesten uppförde Pant, qvarblifva hos Banken eller LåneContoiret, så långe och intill dess alla till reqvisitions-utgifvaren, under loppet af ett och samma belåningsår, utgångna lån blifvit till fullo infriade; då sådana reqvisitioner samtlige på en gång till honom återställas. 4:o Attesterne från Stockholms och Götheborgs Vågar till Banco-Låns erhållande, komma, Exp. Utsk.
N:o 319, 33 komma, i öfverensstämmelse härmed, att utfärdas, jemlikt det af R.
St. fastställde och hårhos bilagde Formulair N:o 5; under i-< akttagande derjemte: a) att, då Jernplålar, äfvensom större och smärre Spiksorter, åro i fråga till belåning, skall i VågAttesten finnas uttryckligen uppgifvet, om de förvaras Under* tak uti Våghuset eller dithörande Bodarp eller ock under bar himmel; emedan olika belåningsvårderi i' ena och andra fallet bestämmas; kunnande följaktligen utaf dessa slags Effecter inga andra ån de, som från början varit och åro på enahanda förvaringsstållen vårdade, utbytas emot de till belåning först angifna; 5) att förtennt Jernbleck (hittills belånt å Stockholms Våg allena, men härefter lånbart äfven i Götheborg) ej år å någotdera stället tili Pant antagligt, så framt det icke, alltifrån invågningen, legat och ligger under tak i Vågen; hvilket VågAttesten alltså bör innehålla; och c) att, enär Stålbunkar, Spikkistor, Plåtat*, och mera dylikt emballeradt Gods, till belåning anmåles, skall i Våg-Attesten serskildt styrkas, att Panten undergått, af vederbörande Jernvräkare, en med Kongl.
Förordningen af d. 17 filaji i8i4 samt den deröfver Utfärdade Nådiga Förklaring af den 5 November 1818 öfverensstämmande besigtning.
St, Vrot, iO;de Sami, % Band. 2 HåfU S 34 Exp. Utsk.
Skrif v. IS: o 319. 5:o
Enär dels under den tid af i år och io månader, som ett meddeladt lån på VågEffecter, enligt nu gällande Författning, möjligen kan komina att utestå, förändringar med den ansvariga Vågbetjeningens personal kunna inträffa, som ega inflytande på Långifvares säkerhet, dels ock nödigt år, att möjliga misstag och förblandningar, genom de under skeppningstiden skeende utbyten af Panterne, måtte i tid upptäckas och råttas, skall det åligga Gäldenär, att årligen föranstalta, det alla hos Banken i Stockholm eller LåneContoiret i Götheborg qvarliggande Väg Attester, som åro utfärdade till och med den i5 November (då all skeppning från Vågarne gemenligen upphört), blifva, under samma löpande år, inom den sista December, omsatta och förnyade, sålunda, att ett ytterligare bevis, utfårdadt af Vågbetjeningen, tillstädes Banken eller LåneContoiret, enligt hosföljande Formulair N:o 4.
Kommande äfven i Förnyelse-Bevisen att iakttagas, hvad som hår ofvan, för Panter af serskild beskaffenhet, i fråga om de egentliga Våg-Attesterne blifvit anmärkt.
St. hafva slutligen, vid betraktande deraf, att, då den i Kongl. Förklaringen af den 12 Januarii 1767 bestämda ersättning af en fjerdedels (i) procent till Magistraterne i Rikets Städer komme, såsom en följd af det föregående, att i Götheborg upphöra, Vågbetjeningen derstädes billigtvis lärer böra tilläggas en vedergällning i förhållande till det besvär och den ökade ansvarighet, som för densamma genom Exp.
Skrif v. N:o 319,320- 35 förändringen uppstår; samt att, ehuruväl en viss provision till Vågbetjeningen i Stockholm, för Våg Attest ers utfärdande, skall, enligt hvad uppgifvet år, hafva blifvit år 1812 på BergsCollegii förslag af E. K. M. i Nåder fastställd, en eller annan jemkning möjligen kunde finnas erforderlig, till följe af förändrade ordningar, som i vissa delar, till mera lättnad för handeln, men derjemte till ökad möda och ansvar för Vågbetjeningen, nu blifvit, äfven i afseende på härstädes skeende belåning, vidtagne, funnit sig böra, af dessa anledningar, hos E. K. M. i underdånighet anhålla: att åt Vågbetjeningen, så i Stockholm som Götheborg, lämpliga arfvoden, i och för utfärdandet af VågAttester och FörnyelseBevis, mätte, i sammanhang härmed, efter det vederbörande blifvit öfver ämnet hörde, utaf E- K. M. i Nåder bestämmas.
Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 3 Febr. 1830.
Preste-Ståndet d. 3 — — Borgare-Ståndet d. 5 — —■ Bonde-Ståndet d. 5 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående nj Instruction för deras Reviso - 36 Exp. Utsk.
SI rifa N:o 320. rerj i afseende pä befattningen med Stats Verkets granskning. S. A. K. |§edan E. K.
M-, under den 4 December 1823, pppå anförde skål, förklarat sig icke kunna till efterrättelse utfärda den af R.
St. då antagna nya Instruction för deras Revisorer, i afseende på dessas befattning med StatsVerkets granskning, utan att E. K. M. ansåg Instructionen af den 10 Junii 1812 till sin kraft och verkan gällande, endast med den förändring, rörande tryckningen af Rikets Ständers Revisorers Berättelser, som sistberörde Nådiga Skrifvelse omförmäler; så har, för att genom bestämda föreskrifter för framtiden undanrödja all skiljaktighet i maningar om föremålet för ifrågavarande Revision och sättet att densamma verkställa, E. K.
M. funnit godt att, genom Nådig Skrifvelse den 22 Januarii sistlidet år, till R.
St. öfverlemna Förslag till förnyad Instruction för deras Revisorer, hvarigenom, i händelse den å Rikets Ständers sida antoges, Instructionen af den 10 Junii 1812 skulle komma att till all kraft och verkan upphöra.
Efter noggrann pröfning ej mindre af hvacj högstberörde Nådiga Skrifvelse och Förslag innehålla, ån hvad vid öfverlåggningarne hos R.
St. i ämnet förekommit och anfördt blifvit, hafva R. St., hvilka funnit ifrågavarande Nådiga Förslag, i det hela utgående från de hufvudgr under, R.
St. jemväl för sin del godkänna, Eyp.
Förslag\ till und.
2V:o 320* 37 samt för öfrigt till det mesta innefattande enahanda föreskrifter, som af Rikets år 1823 församlade Ständer blifvit gillade och antagne, likväl, med afseende å de förändringar, som, i följd af elt olika omdöme om stadgarnes speciela lydelse, ansetts böra ega rum, funnit godt att, för sin del, besluta följande Instruction jör Rikets Ständers Revisorer, i afseende på deras befattning med StatsVerkets granskning; hvilken Instruction, för att hädanefter tjena till efterrättelse, i stället för den af den 10 Junii 1812, R.
St. härmed få till JC. K. M:ts Nådiga stadfästelse i underdånighet öfverlemna, nemligen: Fbrsla Artikeln.
Allmänna föreskrifter. §. 1.
För alla medel, af hvad beskaffenhet som helst, Ordinarie eller Extra Ordinarie, som genom allmänna bidrag tillkommit, eller genom Tractater med främmande Magter Riket tillflutit, aflågges Räkenskap utaf vederbörande, på hvilka sådant beror, inom föreskrifna tider och vid det ansvar, Förfaltningarne för underlåtandet deraf stadga. §. 2.
Alla dessa Räkenskaper, med dertill hörande Kongl. Bref, Protocoll och Handlingar, utqn undantag, innefatta den allmänna R^dovis - 38 Exp. Vtsk.
N:o 320* ningen för StatsVerkets tillstånd, styrelse och förvaltning. $. 3.
Uti årligen afslntande RikshufvudBok, der Råkenskaperne för de allmänna Cassör och Fonder, sorn hittills ej blifvit af Rikets Ständers Revisorer, utan endast i KammarRätten granskade, hädanefter, ifrån och med dem för år 1829, äfven ingå, sammandrages denna Redovisning, och samtlige SpecialRäkenskaperne utgöra dess verificationer $• 4.