Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vågar derföre framlägga ett alternativt förslag, som är fullt ut lika enkelt, men tillika rättvist, emedan det gifver alla samma understödsbelopp för samma sak, l:o, att Staten återtager den del af personliga sky ddsaf giften, som varit anslagen att utgå till komrnunerne under namn af “foIkskoleafgift 2:o, att folkskolelär ar nes lön bestämmes till minst 400 Rxlr, utom husrum och vedbrand; 3:o, att Staten lemnar ett understöd för hvarje vederbörligen organiserad folkskola med examinerad lärare af 300 R:dr årligen', 4:o, att detta understöd uppföres såsom anslag på 8:de Hufvudtiteln att under nästa statsreglering utgå med årligen 900,000 R:dr. 94 Motioner i Preste-Ståndet 1862.
Folkskolelärarnes, de examinerades, antal var år 1856 2,274 — år 1859 2,653 — år 1862 äro de 2,791.
Man kan således beräkna, att lärarne och således äfven folkskolorna under nästa regleringsperiod gå upp till 3,000.
När det ligger i kommunens välförstådda intresse att öfver minimum höja en skicklig och välförtjent skollärares lön, när kommunen har att bygga och underhålla skolhus, bekosta den materiel, som ej gratis erhålles, förse skolan och skolläraren med vedbrand, jordland m. m. efter råd och lägenhet, samt bestrida fattiga barns underhåll under skolgången m. m., så kan väl 300 JR:drs understöd af Staten, efter indragning af den förut utgående halfva skyddsafgiften, icke anses obillig.
Men också skulle ingen kommun härefter kunna inskränka sig till en skola, der den behöfde flera, såsom nu sker, der man vill att alla omkostnader skola bestridas med “folkskole-afgiften“, som man ej anser såsom ett understöd af Staten, utan såsom en genom Kronans tjenstemän indrifven kommunal-utskyld.
Folkskolans väl beror dock ej blott af anslag direkt till folkskolan.
Jag föreslår derföre vördsamt, att å nämnde Hufvudtitel uppföres årligt anslag till Seminarierna 60,000: — till stipendier för seminarii-elever 20,000: — till undervisningsmaterielen samt för läroböckers och kartors lifgifvande 10,000: — till Skolinspektionen 30,000: — Härjemte föreslås, att de å 8:de Hufvudtiteln innestående 101,940 R:dr, som afse bildandet af pensionsinrättning för folkskolelärarne, må fortfarande för ändamålet blifva reserverade.
Då fasta folkskolan med jemn skolgång 8 månader af året, är i principen den mot ändamålet fullt svarande, såsom Stadgans 1 § ock antyder, må folkskolans ställande på ambulatorisk fot, der detta ej föranledes ensamt af lokala omständigheter, icke medgifvas.
Följaktligen föreslås att stadgas må:
Vill någon kommun organisera folkskolan ambulatorisk, med anspråk att för densamma påräkna Statens understöd, må det ankomma på vederbörande Konsistorium, att, efter Skolinspektörs hörande, sådant medgifva med afseende på derför talande lokala omständigheter.
Der Staten årligen med 300 R:dr understöder en folkskola, har Staten rätt att tillse, att skolan organiseras utan öfverdrifvet afseende på barnens beqvämlighet och kommunens omkostnad; men dermed är ej förnekadt, att den ambulatoriska skolan i glest bebodda trakter är den enda möjliga, dock beroende mindre af en menighets tycke, än af upplyste och erfärne vederbörandes pröfning.
Otterström.
N:o 50. 95 N:o 50.
Af Kontrakts-Prosten L. C. II.
Om ändringar och tilllägg i Kongl. Förordningen den 7 December 1860, angående villeoren för försäljning af bränvin.
Om det än torde vara svårt att utfinna medel, nog kraftiga att motverka egenyttans beräkningar vid försäljning af bränvin, måste dock något göras till förekommande eller stäfjande af det ofog, som, ehuru emot författningens tydliga mening, likväl i saknad af närmare i författningen bestämda stadganden både kan bedrifvas utaf såväl partiförsäljare som köpare af denna vara och, oförsynt nog, verkligen bedrifves medelst den beryktade s. k. “salningen® eller, såsom den äfven benämnes, “fattigdelningen“: flera, antagligen 50 å 60 personer, samla eller, som det på konstspråket beter, ■‘sala" ihop för att köpa 15 kannor bränvin; en af de 60 uppgör köpet och betalar: alla 60 framräcka genast sina medbafvande 60 kärl för att med rusdrycken fylla först dem ock sedan sig sjelfva; och på detta behändiga sätt få sig 60 personer ett rus, utan att på vederbörligt utskänkningsställe hafva i vederbörlig ordning öfverlastat sig.
En sådan bränvinsförsäljning, ehuru den hvad qvantiteten i det hela beträffar, ej är olaglig, — slår den icke öfver i en utininutering eller utskänkning, som är lagstridig? minuterar och utskänker ej den, som till 60 personer på en gång utlemnar 15 kannor bränvin i flera olika kärl, fastän blott en enda af hela hopen derför uppgör liqvid?
Och å andra sidan — idkas icke bränvinsminutering och utskänkning af den eller dem, sorn, efter att hafva emottagit det köpta, i lag tillåtna, minsta beloppet af 15 kannor på ett enda, kanske utaf försäljaren för tillfället lånt kärl, sedan på flera kärl utportionera hvad köpt blifvit i huru små qvantiteter som heldst?
Bränvinstillverkaren, eller ock i slikt fall köparen, som för en dylik minuthandel är obeskattad och till följd deraf kan sälja till lägre pris, — gör han icke ett obehörigt intrång i rörelsen för minuteraren och utskänkaren, hvilka såsom drygt beskattade måste höja priset på varan för att ej förlora, eller ock kanske utspäda drycken fcr att betäcka förlusten?
Om nu taxerings-kommitté tillåter sig att medelst bevillnings påförande i någon mån erinra bränvinsförsäljaren om hvad rätt och billighet här kräfva, så förklarar pröfnings-kommitté denna åtgärd ehuru moraliskt lämplig, från juridisk synpunkt för ogiltig, och ofoget har sin lagliga eller olagliga, i bådadera fallet ostörda, gång.
Visserligen kan bränvinsfabrikanten icke förmenas att i parti försälja sin vara; men han må icke dermed drifva minuthandel, utan att till sådan hafva i behörig ordning erhållit rättighet, eller utan att för sin handelsrörelse lagligen beskattas.
Då jag nu med denna min framställning velat antyda nödvändigheten af att, så vidt slce kan, söka sätta en gräns för ett underslef, hvars tillvaro är både möjlig och thy värr! verklig, bör jag icke förtiga, hvad jag nogsamt vet och tacksamt erkänner, nemligen att såväl hvad jag här tagit mig friheten anmärka Motioner i Preste-Ståndet 18ti2.
N:o 51. poth ock hvad jag: strax t nedan dristar föreslå, redan förr varit på tal och utgjort föremål för noggrann skärskådning oell insigtsfull ompröfning vid Rikets Högloft.
Ständers åtgärd i och för nu gällande bränvinslagstiftning; men ämnet synes mig, i sedlighetens namn, ytterligare påkalla ett moget öfvervägande.
Såsom utgångspunkt för frågans behandling i den antydda riktningen vågar jag alltså föreslå följande ändringar och tillägg i Förordningen angående bränvinsförsäljning, öfverlåtare åt Högloft.
Utskottet att i nämnde förordning lämpligen informulera detta mitt, eller andras bättre förslag: l:o vid l:sta §.
Att bränvin, i partihandel, ej må säljas till mindre belopp än 30 kannor; men att, om tillverkare af bränvin, sjelf eller genom ombud, eller oek annan än den, som erhållit rättighet att idka minuthandel med eller utskänkning af bränvin, säljer denna vara till mindre belopp än 30 kannor med till och med 15 kannor, bevillning skall honom derför påföras. 2:o vid 2:dra §.
Att den, som vunnit rättighet att idka minuthandel med bränvin ej får sälja mindre än en hel kanna. 3:o vid 3:dje §.
Att vid handel, som i föregående §§ omförmäles, hvad såldt blifvit skall, i hvartdera fallet, till hela beloppet på en gång i ett, högst två, kärl afhemtas; samt 4:o vid 30:de §.
Att vid såväl partihandel enligt 1 §. som vid minuthandel med samt utskänkning af bränvin, dörren till försäljningsrummet icke må vara läst.
Stockholm den 10 November 1802. L. O. II.
Palmlund.
H:0 51.
Af Doktor D. Söderberg:
Om anslag för en gång af 22,700 R:dr till inköp af de tomter, som. närmast omgifva och bortskymma S:t Lars och Drottens kyrkoruiner i Wisby. Wisby ruiner, dels af kyrkan, dels af gamla befästningsverk, nästan de enda i riket, äro af största vigt för kännedomen af hela fäderneslandets odling, isynnerhet under en viss period af medeltiden, och detta i afseende på, konst, byggnadsväsende, handel och nordens samhällstillstånd i allmänhet; hvarföre de böra på allt sätt bevaras åt framtiden och derföre befrias från missprydliga, skymmande och förderfliga hinder och ombyggnader, så att de fritt må kunna skådas och studeras Motioner i Preste-Ståndet 1862.
N:o 51. 97 studeras af vetenskapens och konstens målsmän såväl inom landet, som af bildade utländningar, hvilka med hvarje år i förökadt antal besöka denna ruinernas stad, som erbjuder flere och mångartigare alster af den monumentala konsten, än någon annan plats i det mellersta eller nordliga Europa mägtar framvisa.
Såsom bevis på regeringens uppskattande af och omvårdnad om Wisby ruiner må här bland annat anföras, att Kongl. Maj:t, med anledning af Löjtnant Gerr’s, på Kongl, befallning företagna resa på Gottland 1806, ritningar af fornlemningar derstädes och berättelse derom, samt på grund af Kongl.
Öfver-Intendents-embetets underdåniga förslag för dessa ruiners underhåll, genom ett nådigt Bref af den 18 Juni 1810 beviljat en summa af 666 R:dr 32 sk.
Banko. “Emedan, såsom orden lyda, Kongl. Maj:t funnit de i staden Wisby befintliga fornlemningar och minnesmärken i anseende till den vackra stil i byggnadskonsten, hvaraf de sig utmärka, samt det värde de ega såsom de betydligaste ruiner af äldre byggnader inom riket, förtjena att bibehållas och sättas i det tillstånd, att de för tidens vidare förstörelser och andra åverkningar uti möjligaste måtto kunde bevaras.“
Men då Konungens Befallningshafvande i Gottlands län först den 20 Juli 1825 begärde att uti Stats-kontoret få lyfta dessa beviljade 666 R:dr 32 sk.
Banko, så svarade detta sednare embetsverk, att dessa medel för länge sedan voro använda för andra ändamål.
Yidare liar ock Kongl. Maj:t genom nådigt Bref af den 2 November 1836 tillåtit Hospitals-rådet i Wisby, att do af hospitals-jordar inom staden inflytande tomtebyresmedel, af omkring 230 R:dr Riksmynt årligen skulle få till ruinvårdeu i Wisby användas.
Om ock detta anslag må tjena till ett glädjande bevis på regeringens åstundan att något måtte i såken göras är det dock alltför otillräckligt för ändamålet och förslår knappt till ersättning för ruinernas inre städande och rengöring från nedfallande stenar och lossnadt murbruk.
Det är dock ej nog för fornforskaren och för hvar och en som önskar ur vetenskaplig och konstnärlig synpunkt studera dessa ålderdomslemningar att blott taga i ögonsigte deras inre utseende och anordning, de önska äfven att få ett klart begrepp om deras yttre former och huruvida dessa äro i öfverensstämmelse med den stil, som uppenbarar sig * byggnadens inre.
För vinnande af detta ändamål är det emellertid nödvändigt att dessa ålderdomslemningar derigenom att de befrias från missprydliga och ruckliga tillbyggnader få ett fritt läge och sålunda göras tillgängliga för afteckningar och andra vetenskapliga undersökningar.
Bland de kyrkruiner, som äro mest besvärade *af dylika vanprydande tillbyggnader och dymedelst otillgängliga för afteckningar och en klar uppfattning af de yttre konturerna, bemärkas isynnerhet, midt i den tätast bebyggda delen af staden, ruinerna af Sd Lars och S:t Drottens kyrkor, den förra framställande en temligen ren prägel af Byzantinsk konst, den sednare äfven visande ett prof af byggnader i den äldre rundbågstilen om ock af mera vesterländsk art.
Då det är hvarje kulturfolk värdigt att taga vara på och vårda de minnesmärken det ibland sig oger af en förgången tids bildning, vare sig i vetenskap eller konst, så har jag med erfarenhet af den välvilja och frikostighet, Rikets Höglofl.
Ständer låtit framlysa i uppoffringar på föremål äfven inom konstens område, trott mig vördsamt våga begära: ett anslag för en gång af 22,700 R:dr Riksmynt till inköp af de tomter och byggnader, som närmast omgifva och bortskymma S:t Lars och Drottens kyrkruiner i Wisby, hvarigenom man komme i tillfälle att genom dessa Bih. till R.
Prot. 1862 & 1863. 11 Sami. 2 Afd.
' 13 98 Motioner i Preste-Ståndet 1862.
N:o 51. missprydande och skymmande byggnaders nedrifvande och tomternas planerande bereda åt nämnde ruiner ett fritt läge, hvarigenom dessa märkliga qvarlefvor af medeltidens äldre byggnadskonst blefve lättare tillgängliga både för omvårdnad och vetenskapliga undersökningar och afteckningar.
Närmare uppgifter på värdena af de särskilda lägenheterna, sorn genom nämde anslagssumma skulle lösas, skall jag inlemna till Högloft. Stats-Utskottet, i fall, såsom jag förmodar, denna motion dit blir remitterad.
D. Söderberg.
Bilaga till D.
Söderbergs motion om inlösen af de tomter och byggnader, som närmast omgifva S:t Lars och S:t Drottens kyrkoruiner i Wisby.
De byggnader, som ligga närmast intill S.t^Lars 1.
Löjtnanten Tiljanders hus uppskattadt till 2.
Mamsellerna Beclclins d:o yy 3.
Färgaren Wendts d:o .... 8,000 99 4.
Instrumentmakaren Willgrens d:o . . . . . . . . 4,500 „ n Summa 15,250 R:dr R:m t S:t Drotten 1.
Sjökaptenen Lytbs hus 2.
Arbetskarlen Norlings d:o ....... .... 150 3.
Bokbindaren Branders d:o 99 4.
Handlanden C. F. Häggs d:o .... 800 „ >9 7,450 R:dr R:mt.
Summa Summarum 22,700 R:dr R:mt.
Dessa husvärden äro de samma, som finnas dessa lägenheter åsätta i “Nya Husklassifikationen i Wisby stad år 1861.“ Motioner i Preste-Ståndet 1862.
N:o 52. 99 H:0 53.
Af Doktor II, G.
Om en årlig pension å allmänna Indragning sstaten åt f. d. Justitie-Ombudsmannen, KammarRådet och Riddaren Sven Lorenz Theorélls enka och ojörsörjda barn.
För en utmärkt mans i knappa omständigheter efterlemnade enka och oförsörjda harn, dristar jag påkalla Rikets Höglofl.
Ständers deltagande.
Mannens namn var i lifstiden Sven Lorenz Theorell, ett namn, hvilket för hvar och en, som med någon uppmärksamhet följt den periodiska pressens utveckling och de allmänna ärendernas gång i vårt land under de sednare decennierna, gör allt upprepande af innehafvarens titlar och förtjenster öfverflödigt; ty få offentliga män hafva i den dubbla egenskapen af skriftställare och embetsman kraftigare än han inverkat både på den allmänna meningen och på alla de förhållanden, med hvilka innehafvande embete satt dem i beröring.
Sällspord mångkunnighet; genomträngande skarpsinnighet och omutlig rättrådighet voro de egenskaper, hvilka vid 1848 års riksdag på honom fästade Ständernas uppmärksamhet till don grad, att de valde honom till sin Justitie-Ombudsman, ett förtroende, som vid tvänne derpå följande riksmöten i stigande skala fortfor, och hvarvid han sannolikt ännu längre blifvit bibehållen, der icke hans stränga rättskänsla förmått honom till det öppna erkännandet, att han af tilltagande ålder och sjuklighet sjelf kände sig sakna tillräckliga krafter att på ett för honom sjelf tillfredsställande sätt uppehålla det ansvarsdryga embetet.
Medelst beviljande af en lifstidspension till fulla beloppet af det innehafda Justitie-Ombudsmansembetet lemnade ock Rikets Ständer honom ett ärofullt erkännande af hans förtjenster.
Rik på år och ära, men fattig på guld hädankallades han af döden den 15 sistlidne
December, och lemnade efter sig en 64-årig enka och en 36-årig ogift dotter, jemte tvänne visserligen icke minderåriga, men dock ännu oförsörjde söner, af hvilka den ena, till följd af mångårig sjuklighet, ännu icke afslutat sin studiikurs, och den andra nyss inträdt på tjenstemannabanau.
Boets behållning efter honom var ingen, enär boupptecknings-instrumentet utvisar en brist xrtöfver be
De tillgångar enkefru Theorell, jemte sina tre oförsörjda barn, nu eger att för sitt uppehåll anlita, utgöras af tvänne pensioner, en å 250 R:dr Riksmynt i Civil-statens Enke- och Pupill-kassa, och en å 525 R:dr samma mynt i Häradshöfdingarnas Enke- och Pupill-kassa, hvarmed dock familjen är långt ifrån att vara skyddad för behof, hvarföre jag, under vöxAsamt vädjande till Ständernas kända frikostighet mot utmärkte, af nationen väl förtjente mäns i ekonomiska bekymmer efterlemnade enkor och barn, vågar föreslå, att Rikets Ständer ville åt Enkefru Sophia Wilhelmina Theorell, född Grefvinna v.
Schwerin, så länge hon lefver ogift, å allmänna in - 100 Motioner i Preste-Ståndet 1862.
N:o 53. dragningsstaten anslå en årlig pension af Ett tusen femhundrade R.dr R:mt att utgå från och med början af innevarande år 1862.
Om remiss till Höglofl. Stats-Utskottet anhålles vördsamt.
Stockholm den 22 November 1862. U. G.
IVO 53.
Af Professor J. G. Agardh:
Om anslag för en gång af 45,000 R:dr till en Observatorii-byggnad i Lund.
Glenom de anslag, som Rikets Ständer vid föregående riksdagar frikostigt beviljat åt läroverken, har det äfven för Lunds universitet blifvit möjligt att betydligt förbättra de för undervisningen nödiga vetenskapliga institutionerne.
Med tacksamt erkännande häraf, hade Konsistorium i Lund, i sin till Kongl. Maj:t gjorda framställning om universitetets behof af anslag, uttalat den åsigt, att icke utan synnerligen giltiga anledningar vid denna riksdag taga Rikets Ständers frikostighet i anspråk.
Detta oaktadt ansåg sig Konsistorium icke kunna underlåta att begära ett anslag för ny'lokal åt den Astronomiska institutionen.
Konsistorii framställning härom, beledsagad af ritningar och kostnadsförslag, öfverlemnades till Kanslers-embetet, som för sin del förordade densamma hos Kongl. Maj:t.
Af anledningar, derom endast Stats-Rådets protokoller kunna lemna officiel upplysning, upptogs likväl icke detta anslag ibland öfriga, som af Kongl.
Maj:t för universiteterne begärdes.
Jag har derföre ansett det vara min skyldighet att inför
Ständ erne vördsamt anmäla detta universitetets behof.
Lunds nuvarande observatorium utgöres af ett mindre rum, i öfversta delen af ett trapptorn.
Då trappan är af trä kan man lätt föreställa sig att tornet icke eger den soliditet, som är ett af de första vilkoren för möjligheten af en observation; också är en tyngre vagns rullande på närbelägna gator tillräcklig att skaka instrumcnterna på observatorium.
Beläget norr om domkyrkan, har observatoriét icke ens den södra horisonten fri; och omgifvit numera af höga träd är det endast genom dessas kapande, som utsigten kunnat hållas öppen åt andra håll.
I stället för nyare observatoriers rörliga kupol, har Lunds observatorium ett fast tak med en springa, i norr och söder, hvarigenom observatorn får utsigt till Guds fria himmel.
Det hör sannolikt till sällsyntheterne, att man, vid nyare tiders förändringar af vetenskapliga institutioner, tillfredsställer vetenskapens vexande anspråk på förbättringar på det sätt, att man gör indragningar på det gamla som finnes, utan att något annat och båttre sättes i stället.
Men så har varit nödigt i Lund.
För att förskaffa en annan institution — bibliotheket — behöfligt utrymme, tillgreps en stor del af den gamla observatorii-lokalen, för - Motioner i Prés te-Ståndet 1862.
101 modligen blott såsom en tillsvidareåtgärd; men detta tillsvidare har nu räckt i närmare 30 år.
Det nu återstående observatoriirummet är så litet och så illa försedt, att, oaktadt tillräckliga medel finnas besparade till instrumenter, man fått afstå från anskaffande af de större och dyrbarare, då dessa der hvarken kunnat uppställas eller behörigen skyddas.
Tid efter annan har ifrån universitetets sida fråga varit väckt om byggande af ett nytt observatorium; och äfven hos Rikets Ständer gjordes under sednaste riksdag enskild motion om erhållande af anslag dertill.
Den stimma, som då begärdes, utgjorde endast 20,000 R:dr; hvaremot Konsistorium nu, i enlighet med kostnadsförslag och ritningar, ansett sig böra begära 45,000 R;dr.
Då denna olikhet möjligen gifvit anledning dertill, att det äfven af Kanslern förordade anslaget nu blifvit med tystnad förbigånget i Kongl. Maj:ts Proposition, vågar jag fästa uppmärksamhet derpå, att det var till följd af ett alldeles exceptionelt förhållande, som det mindre anslaget kunde under förra riksdagen begäras.
Man afsåg nemligen, att dermed inköpa ett af Geheimerådet Reedtz efterlemnadt observatorium på Palsgaard.
Hade detta köp kommit till stånd, hade icke blott kupol och annan inredning utan jemväl instrumenter erhållits.
De medel observatoriet sjelf eger, under en följd af år inbesparade till instrumenter, hade således, jemte de af Staten begärda, kunnat användas för sjelfva byggnaden, dess aptering och inredning.
Men förra riksdagens motion vann ingen framgång.
Såsom skäl för afslag anfördes, att myndigheterne icke yttrat sig i frågan, och att, då ett fullständigt observatorium vore anskaffadt till Upsala, skäl icke vore att inrätta ännu ett sådant i Lund.
Jag tillåter mig med anledning deraf anmärka, att det anslag Konsistorium nu begärt visserligen icke är tillräckligt till ett större observatorium; för ett fullständigt observatorium i Köpenhamn beviljade
Danska riksdagen 175,000 R:dr.
Ett mindre observatorium, der dock observationer motsvarande undervisningens och vetenskapens billiga fordringar kunna anställas, är hvad Konsistorium åsyftat.
— De almanackor, som allmänt begagnas i södra Sverige, äro beräknade efter Lunds horisont, hvaraf man måhända kunde draga den slutsats, att ett observatorium der borde finnas.
Den unge man, som nu förestår den astronomiska professionen i Lund. har genom skickligt utförda och väl kombinerade beräkningar kommit till resultat, som väckt särdeles uppmärksamhet inom Berliner-akademien och Pariser-institutet — en utmärkelse som sällan vederfarits Sveriges vettenskapsmän.
Måhända hafva derföre de astronomiska studierne i Lund nu tilldragit sig någon uppmärksam bot; och således äfven detta kanske kunde anföras såsom ett skäl, hvarföre man icke borde låta en vettenskaplig institution, som förefunnits redan under föregående århundrade dö bort under det innevarande, som annars utmärker sig genom att befordra de praktiska vetenskapernas framsteg.
På grund af hvad jag anfört vågar jag vördsamt anhålla: att Pikets Ständer täcktes till en ny observatorii-byggnad i Lund anvisa för en gång en summa af 45,000 R:dr B.mt.
Då det icke varit mig möjligt att nu bifoga de kostnadsförslag och ritningar, som åtföljde Konsistorii framställning, utber jag mig att framdeles dermed få inkomma till Högloft. Stats-Utskottet, dit jag vågar vördsamt anhålla att denna motion varder remitterad.
Stockholm don 22 November 1862. J. G-.
Agardh. 102 Motioner i Preste-Ståndet 1862.
N:o 54. Xo 54.
Af Doktor C. F. Björkman:
Om de till Komministrars och Ka pellpredikanters aflöning anslagne hemmans och lägenheters befrielse från ränta aeh kronotionde, enligt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 22 Augusti 1857.
Uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t den 22 Augusti 1S57 uttalade Rikets Ständer, att de nied kännedom, hurusom det lägre
Presterskapet åtnjuter i allmänhet ringa och otillräckliga löneinkomster, ansett
Statsverkets uppoffring genom afståendet af all ränta och kronotionde från Komministrars och Kapellpredikanters aflöningshemman ej vara af någon betydenhet i förhållande till det vigtiga ändamål, som derigenom skulle befordras, nemligen en mera betryggad ställning för en stor del af religionslärarne inom riket.
Men då denna fråga saknade närmare utredning i afseende på ej allenast antalet och beskaffenheten af ifrågavarande boställshemman och lägenheteter inom hela riket, utan äfven beloppet af deraf utgående räntor, tionde och andra afgifter samt öfriga förhållanden, sorn på frågans bedömande kunna inverka, anhöllo de i underdånighet, att Kongl.
Maj:t antingen måtte åt den Kommitté, som med anledning af Rikets Ständers underdåniga hemställan klefve utsedd för att afgifva underdånigt förslag till allmänt ordnande af Presterskapets aflöning, i nåder uppdraga, att vid uppgörandet af samma förslag jemväl taga donna fråga i öfvervägande, eller och täcktes på annat sätt förordna om en fullständig utredning af detta ärende, samt att Kongl. Maj:t derefter behagade till Rikets Ständer aflåta den nådiga framställning i ämnet, hvartill anledning må kunna förefinnas.
Enligt Justitie-ombudsmannens embets-berättelse till innevarande riksdag, pag. 64 erhöll, i anledning af denna Rikets Ständers skrifvelse, Kongl.
Kammar-kollegium nådig befallning att deröfver afgifva underdånigt utlåtande, hvilket ännu icke lärer till Kongl. Majit hafva inkommit.