Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit anhållit om nådig framställning till Rikets Ständer angående löneförhöjning af 1,900 Ridr i Intendentens vid Experimentalfältet nuvarande aflöning, 2,100 Ridr, har Kongl. Majit funnit den af Akademien för denne tjensteman föreslagna aflöning, med beräknande af honom, såsom boende vid experimentalfältet, tillgodokommande fördelar in natura, böra minskas med 1,000 Ridr och sålunda nu äskat en tillökning af endast 900 R:dr.
I sammanhang med denna nådiga framställning har Utskottet förehaft Irenne till Utskottet remitterade, i detta ämne väckta motioner nemligen: hos Ridderskapet och Adeln (Under Nio 136) af Herr Wolffelt, Al C., inum Preste-ståndet (under N:o 67) af Dir Lindgren och inom Borgare-ståndet (under Nio 171) al Herr F.
Hjertström, hvilka motionärer hufvudsakligen anfört, hurusom den person, hvilken skulle vara chef för experimentalfältet efter den omdaning af verksamheten dervid, som af Landtbruks-akademien förordats, måste ej mindre besitta de mest vidsträckta kunskaper i jordbrukets och boskapsskötselns teori, än äfven vara en utmärkt praktisk landtbrukare med förmåga att ordna, leda och öfvervaka det hela.
Endast få så qvalificerade personer lunnes ännu i vårt land villige att åtaga sig denna intendentsbefattning, och de som dertill skulle kunna anses fullt lämpliga, saknade numera icke tillfälle, alt rigta sin verksamhet åt annat håll, der visshet om tillräcklig utkomst vore att påräkna.
Befattningen måste derföre åtföljas af sådana löneförmåner, som gjorde antagligt att Akademien städse skulle kunna påräkna dess beklädande af en man, som vöre densamma fullt vuxen.
Hvarom icke blefve
Akademien nödsakad att inskränka sina anspråk i ena eller andra hänseendet, hvaraf åter följden troligen blefve att det ändamål som söktes, komme alt förfelas.
Bi - Stats-Utskoltels Utlåtande .V 99.
71 fölles det af Akademien i delta ämne gjorda förslag, skulle Intendentens vid experimentalfältet aflöningsvilkor komma att blifva, utom bostadslägenhet, 4,000
R:dr och några naturaförmåner, hvilka kunde skattas lill omkring 600 R:dr om året.
Dessa emolumenter i förening, hvilka voro mindre än de, som nu för tiden tilldelades mången förvaltare af större bruks- och landtegendomar, kunde desto mindre anses för öfverdrifna, eller för innehafvaren af ifrågavarande befattning mer än tillräckliga, som lefnadskostnaderna vid experimentalfältet voro större än i hufvudstaden, från hvilken nästan alla förnödenheter skulle hemtas, och som befattningen utan tvifvel blefve af en ganska mödosam beskaffenhet, fullt upptagande Intendentens tid hela året om, och dessutom förknippad med ett ingalunda obetydligt ansvar; honom ålåge nämligen, utom ordnandet och skötseln af fältet och öfvervakandet af de mångfaldiga försök som derstädes komme att anställas, jemväl bela redogörelsen för använda medel, hvilken vid en anstalt, sådan som denna, eller en förenad försöksanstalt och mönsterfarm oundgängligen måste blifva vidlyftig och tidsödande, för ådagaläggandet af försökens praktiska användbarhet i stort.
Sannolikt vore derföre, att han till sitt biträde i räkenskapsföringen behöfde anlita någon dertill skicklig person, hvilken han åter i sådant fall sjelf måste på sin bekostnad aflöna; och hemställde motionärerne i följd häraf, att Rikets Ständer måtte till lönefyllnad för bemälde tjensteman anvisa det af Landtbruks-Akademien föreslagna belopp, 1,900 R:dr.
Det synes Utskottet obestridligt, att någon tillökning i den nu för Intendenten vid Landtbruks-Akademiens experimentalfält bestämda aflöning är af behofvet påkallad ; men då Akademiens ofvanberörda framställning redan utgjort föremål för Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, saknar Utskottet giltig anledning att, på enskilde motionärers förord, tillstyrka förhöjning till högre belopp, än hvad Kongl.
Majit funnit skäligt i sådant afseende föreslå; hemställande Utskottet alltså, att Rikets Ständer måtte i Intendentens vid Experimentalfältet aflöning bevilja en årlig tillökning af 900 R:dr, att tilläggas anslaget till »befrämjande i allmänhet af jordbruk och iandtmannanäringar.» 36:o.
Såsom årliga ordinarie anslag för Landtbruks-akademiens experimentalfält har Kongl. Majit jemväl äskat i a) tillökning i Agrikullur-kemistens lön och hushyre-ersättning... . 1,400 b) till laboratoriets underhåll, anskaffande af kärl, reagentier, kol m. rn.
1,500 c) » aflöning åt Agriliultur-kemistens assistent 1,200 d) » handräckning vid laboratoriet 300 tillsammans
Ridr 4,400.
Jemte anmälan, att Agrikullur-kemistens lön och husbyres-ersättning för närvarande tillsammans utgöra 2,600 Ridr, får Utskottet, med hänseende till hvad här - 72 Stats-Utskollets Utlåtande M 99. ofvan under 26:le punkten är vordet tillstyrkt i afseende å inrättande af en fullständig kemisk försöksanstalt vid experimentalfältet, hemställa, att ifrågavarande belopp, tillhopa 4,400 Ridr årligen, måtte af Rikets Ständer beviljas och under anslaget lill »befrämjande i allmänhet af jordbruk och landtmanuanäriugar» uppföras. 37io Till den nådigsl föreslagna Agrikultur-kemiska försöksanstalten vidAlnarp har Kongl. Majit begärt ett uiligl bidrag af 4,300 R:dr; men da Utskottet, under 27:de punkten bärofyan, afstyrkt anslag tili ordnande af berörda anstalt, hemställer Utskottet jemväl, att ifrågavarande nådiga framställning icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 38:o. Af Statsråds-protokollet inhemtas att Landtbruks-akademiens Sekreterare för närvarande och intill innevarande års slut åtnjuter följande löneinkomster nemligen : på Akademiens stat. jemte boställsrum, kontant lön 1,000 samt från anslaget till befrämjande i allmänhet af jordbruk och landtmannanäringar: a) af det belopp, 4,880 Ridr, som till Landtbruks-akademiens
För valtnings-komité, enligt Kongl. Rrefvet den 23 Januari 1861, utgår . . 2,300 b) eldigt nådiga Brefvet den 28 Mars sistlidet år ett belopp, motsvarande det personela arfvode, som jemlikt K ngl. Brefvet af den 23 Januari 1842, varit Akademiens förre Sekreterare, Nathhorst, från de till manufakturernas befrämjande under Kommers-kollegii förvaltning ställda medel, beviljadt 1,000 Summa R:dr 4,300.
Och har Kongl. Majit, uppå Landtbruks-akademiens underdåniga hemställan, och med afseende å vigten deraf, att vid nämnda Sekreterarebefattning kunna fästa en man, som innehade de för behöriga skötandet af denna magtpåliggande tjenst erforderliga, mera sällan hos en och samma person förenade egenskaper af vetenskaplig bildning, skrifställareförmåga och erfarenhet såsom praktisk jordbrukare, och sorn derigenom kunde på utvecklingen af landtbruket och dess binäringar utöfva ett omfattande och gagneligt inflytande, föreslagit att på det bemälde Sekreterares kontanta årliga löneinkomster måtte kunna bringas till ett sammanlagdt belopp af 5,000 Ridr, Rikets Ständer måtte i hans aflöning bevilja en förhöjning af 500 Ridr årligen.
I betraktande af hvad sålunda blifvit anfördt, tillstyrker Utskottet, alt Rikets Ständer måtte i Sekreterarens hos Landtbruks akademien aflöning Stats-Utskotlels Utlåtande M 99.
73 aflöning bevilja tillökning med 800 R:dr, att uppföras under anslaget till »befrämjande i allmänhet af jordbruk och landtmannanäringar». 39:o.
Uti en bos Ridderskapet och Adeln väckt, till Stats-Utskottet remitterad motion (JV° 119), har Herr Lagerhjelm, G. R., under erinran, hurusom det vore ett lands ladugårdsskötsel och för odlingen af dess produkter, som gåfve stämpeln på den grad af fullkomning åkerbruket innehade, hemstäldl att, enär orsaken till ladugårdsskötsel mindre framstående utveckling i vårt land vöre att finna i svårigheten för den stora massan af mindre jordbrukare, att på ett ekonomiskt sätt göra sig tillgodo ladugårdens primitiva produkter, samt i deras deraf bärflytande ringa intresse för denna vigtiga näringsgren, Rikets Ständer måtte under form af lån, på de vilkor som kunde anses lämpliga, till Ilushållnings-sällskapernas disposition anslå en summa af 300,000 R:dr, till underlättande af anläggandet utaf distriktsmejerier, under den öfvertygelse, att derigenom ett vigtigt stöd bereddes åt Sveriges landtbruk, då Svenska allmogen komme i tillfälle att mera än hittills egna sin oaflåtliga omsorg åt en näringsgren, hvilken vore sjelfva grunden för all landthushållning och som ensam förmådde att på ett naturenligt sätt göra sig till godo
Sveriges stora tillgångar och öka deras kapitalvärde.
Att vidtagande af sådana åtgärder, hvarigenom jemväl den mindre landtbrukaren blefve satt i tillfälle att för sin produktion af mjölk erhålla den noggranna och ändamålsenliga behandling och den grad af förädling, som endast vid ett större mejeri kan åstadkommas och hvarförutan han ej kan af sin ladugård erhålla någon verklig inkomst, skulle utgöra den kraftigaste häfstång till ladugårdsskötsel^ böjande och dymedelst på den säkraste vägen verka till jordbrukets förkofran, anser Utskottet otvifvelaktigt.
Då ej endast den större förmögenheten, utan äfven det stora antalet mindre jordbrukare, derigenom kunde af sin ladugård skörda den högsta möjliga vinst, skulle den direkta fördelen småningom förmå dem att åt ladugårdsskötsel, hvars utveckling utgör ett nödvändigt vilkor för ett förbättradt åkerbruk, egna all den omsorg, denna vigtiga näringsgren förtjenar.
På samma gång Utskottet sålunda lifligt erkänner motionens vackra syftemål och, lika med motionären, finner högst önskvärdt att anstalter i den af honom antydda rigtning måtte komma till stånd, anser dock
Utskottet frågan ännu icke vara i sådan ställning, att Statens mellankomst för dess lösning bör ifrågakomma.
Äfven om denna vigtiga angelägenhet framdeles må finnas vara af den beskaffenhet, att den påkallar understöd från det allmännas sida, torde likväl åt den enskilda omtankan eller mindre föreningar af enskilde personer böra öfverlemnas att i första hand åvägabringa sådana inrättningar, som de nu ifrågavarande, och gifva dem den form och den omfattning, som med landets lokala förhållanden och landtbrukets närvarande ståndpunkt må ISih. till R.
Brot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 9 tläfl. 10 74 Stats-UIskotlels Utlåtande M 99. finnas öfverensstämmande, och Utskottet hyser dessutom den öfvertygelse att Hushållningssällskaperna, hvilka för närvarande hafva till sitt förfogande icke obetydliga medel, ej underlåta alt, i den mån sådant kan för ändamålets ernående vara erforderligt, räcka den enskilda företagsamheten en hjelpsam hand.
I enlighet med hvad sålunda blifvit anfördt, hemställer Utskottet, alt Herr Lagerbjelms ifrågavarande motion ej måtte till någon Ri kets Ständers åtgärd föranleda. 40:o.
Under erinran, hurusom hvitbets-od/ingen, hvilken, om den på ett ändamålsenligt sätt med omsorg och idoghet bedrefves, lemnade en rik och särdeles lönande afkastning, hittills endast i några få af rikets provinser vunnit insteg, har Riksdagsfullmägtigen A. Medin från Kronobergs län, med hvilken Riksdagsfuilmägtigen G.
Johansson instämt, uti en inom Bonde-Ståndet väckt, till Stats-Utskottet remitterad motion [J\s 280), föreslagit, att, med hänseende till den oberäkneliga vinst, som medelst en allmännare utbredd odling af hvitbctor skulle genom minskad import af socker landet tillskyndas, Rikets Ständer måtte, till uppmuntrande af h v i tbetsod Ii ogen inom riket, anslå 24,000 R:dr, efter beräkning af 1,000 R:dr för hvarje län, samt åt Efushållnings—sällskaperna eller
Landstingen öfverlemna att för ändamålets vinnande bäst och lämpligast använda hvad på hvarje län belöpte; men då odlandet af hvit betor, åtminstone för användande vid sockerberedning, endast inom några få provinser af riket lärer kunna med fördel bedrifvas, samt dessutom denna näringsgren hvarken erfordrar något betydligare förlagskapital eller i andra hänseenden synes för dess utveckling påkalla understöd från det allmännas sida, hemställer Utskottet, att Riksdagsfullmägtigen Medins ifrågavarande motion måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. 41:o.
Uti en inom Borgare-Ståndet väckt, till Stats-Utskottet remitterad motion (JV2 138) har Herr P. G. Alander hufvudsakligen anfört, hurusom af offentliga handlingar inhemtades att under de sednare åren, i anseende till den stora utveckling, ölbryggerierna inom landet under dessa år vunnit, från utlandet årligen till Sverige införts humle till ett värde af mer än en half million R:dr.
Likväl hade humle af ålder varit med framgång odlad i vårt fädernesland och, så vidt motionären hade sig bekant, förefunnes i våra klimatiska förhållanden icke hågra hinder för dess planterande äfven i stort, så att Sverige väl skulle kunna genom egen odling förse sig med berörda vara, måhända deraf också sälja öfverskott till utlänningen.
Men för att åstadkomma en lycklig förändring härutinnan fordrades dels en allmännare utbredd kunskap i dithörande ämnen, dels någon uppmuntran från det allmänna.
I följd häraf har motionären föreslagit att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:ts disposition ställa, dels ett belopp af minst 3,000 Ståls-Utskottets Utlåtande Jtä 99. 75
R:dr för bekostande af en eller tvä lämplige personers utsändning till inhemtande utrikes af fullständig kännedom om nuvarande bästa sättet för humleodlingens bedrifvande, sä väl i större som i mindre skala, dels ock en summa af minst 2,000 R:dr till hvarje län, der förening bildades, som förbunde sig att ej mindre på tjerdigt ställe samt med biträde af någon utaf förstnämnde personer anlägga en normal-humlegård för länet af minst två tunnlands areal, än äfven der anställde en utaf bemälde personer inlärd humlegårdsmästare, som, jemte skötandet af normalhumlegården samt meddelande af undervisning på stället, också vissa tider hvarje år, mot billig resekostnadsersättning af Flushälluings-sällskapet, skulle kringresa länet för att uppmuntra till humlegårdars anläggning, biträda dervid samt efteråt besöka dessa anläggningar och meddela råd för berörda odlings förkofran och utvidgning; och ansåg motionären det sistnämnda anslaget ej behöfva beräknas för flera än fem eller sex län, emedan under nästinstundande stalsregleringsperiod sannolikt icke större antal komme att anmäla sig till delaktighet af anslaget.
Lika med motionären anser
Utskottet att det skulle så väl för den enskilde jordbrukaren som för det allmänna vara högst fördelaktigt om humleodlingen inom landet kunde erhålla den utveckling och förkofran, att ölbryggeriernas behof af denna vara kunde af landets produktion fyllas; men, då något allmännare intresse för denna näringsgren icke visat sig, synas de af motionären väckta förslag icke vara för ändamålets ernående lämpliga.
Skulle i någon ort uppmuntran eller understöd uti ifrågavarande hänseende af omständigheterna påkallas, torde Hushållningssällskaperna icke sakna derför erforderliga medel; och anser sig Utskottet alltså böra hemställa, att Herr Alanders ifrågavarande motion måtte af Rikets Ständer lemnäs ulan afseende. 42:o.
Under erinran om en god hästafvels stora vigt för landet så väl i ekonomiskt som i militäriskt hänseende, har Herr Lagerhjelm, G /?., uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Stats—Utskottet remitterad motion [M 121), enär hittills vidtagne åtgärder för nämnda afvels förbättrande, hufvudsakligen af brist på medel och genom ofta påkommande förändringar i de vid stuterierna följde principer, icke förmått uppfylla sitt ändamål, eller att inom landet bilda en ädel, konstant race, hemställt att Rikets Ständer måtte hos Kongl Majit i underdånighet anhålla det Kongl. Majit täcktes i nåder tillsätta en komité af sakkunnige män, hvilka finge uppdrag att, i samråd med Stuteri-öfverstyrelsen, uppgöra ett. utarbetadt förslag till system särskildt för hvarje af Kronans stuterier till hästafvelns förbättrande i Sverige, grundande sig på de behof, som inom hvarje gren af den allmänna hushållningen framställde sig, samt att Rikets Ständer måtte anslå en summa af 100,000 Ridr, att under nästa statsregleringsperiod utgå till inköp 76 Stats-Utskottcls Utlåtande M 99. af lämpliga hingstar och ston för att bilda en konstant, ädel, inhemsk normal-race i Sverige.
Uti en jemväl till Stats—Utskottet remitterad, inom Bonde-Ståndet väckt motion (JVs 303), har Riksdagsfullmägtigen Paul Andersson från Jemtlands län hufvudsakligen anfört, hurusom, i anseende lill jordbrukets hastiga utveckling, tillgången på goda arbetshästar icke motsvarade det ständigt ökade behofvet, så att under sednare åren sådana hästar måst från utrikes ort införskrifvas, ehuru inom provinsen Jemtland funnes en hästrace, hvilken för våra förhållanden vore bättre än någon af de dyrköpa utländska racerna.
Denna hästrace förenade styrka med snabbhet och härdighet, på ett sätt, som gjorde honom användbar till alla de ol ika bruk, hvartill arbetshästar här i landet behöfde användas.
Statsverket hade sedan lång lid tillbaka gjort stora uppoffringar för anskaffande af kavalleri- och lyxhästar och underhölle för sådant ändamål särskilda stuterier.
Dessa åtgärder syntes visserligen ännu vara nödvändiga, så vida landets behof af sådana hästar skulle kunna fyllas utan import från utrikes ort; men billigheten fordrade ock att det allmänna lemnade sitt biträde för anskaffande af det djur, som utgjorde jordbrukets vigtigaste drifkraft, arbetshästen.
Då emellertid den Jemtländska hästracen vore för berörda ändamål särdeles passaude, vore dess uppdragning efter rationela grunder och i tillräcklig mängd de enda åtgärder, som nu voro af behofvet påkallade; i följd hvaraf motionären föreslagit alt Rikets Ständer måtte, i enlighet med ett motionen bifogadt kostnadsförslag, till upprättande af ett stuteri i Jemtland för uppdragande af arbetshästar anslå dels för en gång 78,000
R:dr och dels årligen i fem års tid 7,500 R:dr.
Hvad molionärerne sålunda anfört, äfvensom innehållet af åtskilliga vid remissen af Herr Lagerhjelms motion hos Ridderskepet och Adeln afgifna yttranden, har Utskottet tagit i öfvervägande och, lika med motionärerne, anser Utskottet det vara af stor vigt att ål hästafvelns uppehållande och befrämjande egnas den omsorg, alt ej mindre kavalleriets än jordbrukets behof af sådana djur må kunna inom landet fyllas; men då Stalsverket redan, förutom öfriga för berörda ändamål vidtagne åtgärder, underhåller tre stuterier och vid sistlidne riksdag en summa af 50,000 R:dr för inköp af racehingstar blifvit ställd till Kongl.
Maj:ts disposition, har Utskottet, funnit sig förhindradt berörda motioner understödja, och får derför hemställa, alt Herr Lagerhjelms och Riksdagsfullmägtigen Paul Anderssons ifrågavarande framställningar ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 45:o. E) Teknologiska Institutet.
Sedan dels Rikets sednast församlade Ständer, som af uppgifna skäl funnit sig förhindrade alt å definitiv stat uppföra den vid föregående riksdagen för lek - Stats-Utskottels Utlåtande M 99. 77 nologiska institutet provisoriskt beviljade anslagssumma, uti underdånig skrifvelse den 24 Oktober 1860 anhållit, det Kongl. Maj:t täcktes taga i nådigt öfvervägande om och på hvad sätt åtskilliga af Rikets Ständer då ifrågaställa förändringar i afseende å Institutets organisation lämpligast skulle kunna bringas till verkställighet, dels ock Institutets Styrelse under den 16 September förlidet år gjort underdånig hemställan om tillökning i Institutets årsanslag till förstärkande af lärarekrafterna genom delning af professionen i de matematiska och mekaniska ämnena, äfvensom till arfvoden åt extra lärare och bestridande af högre kostnad vid kemiska laboratoriet samt till diverse utgifter, så har, efter det vederbörande Embetsverk inkommit med underdånigt yttrande i anledning af ofvanberörda underdåniga framställning, Kongl. Maj:t den 20 nästlidne Februari i detta ämne till Rikets Ständer aflåtit en uti l a Samlingen af Rihang till Riks-Ståndens Protokoll under J\s 82 intagen särskild nådig Proposition, hvilken sedermera blifvit till Stats-Utskottet remitterad.
Uti högstberörda nådiga Proposition erinras, hurusom, med anledning af Kongl. Maj:ts vid 1836—1838 års riksdag framställda nådiga förslag om Teknologiska institutets utvidgning och att, med afseende å lärjungarnes vexande antal, Rikets Ständer mätte dels bevilja ett särskildt anslag för anskaffande af ny lokal för institutet, dels ock, i öfverensstämmelse med ett af Institutets Styrelse uppgjordt förslag till aflönings- och utgills stat, förhöja det å 6:te Hufvudtiteln för nämnda Institut med 21,130
R:dr uppförda årliga anslag till 49,500
R:dr eller med 28,550 R:dr, Rikets Ständer, uti skrifvelse den 6 Februari 1858, anmält, det Rikets Ständer, vid granskning af den föreslagna aflönings- och utgifts-staten, icke funnit något att anmärka mot derutinnan upptagna belopp, hvadan den äskade anslagstillökningen beviljades att utgå intilldess nästföljande statsreglering vidtoge, men att af den åt Föreståndaren till 6,000 R:dr och åt Kemie-professoren till 4,500 R:dr bestämda aflöning, Rikets Ständer ansåge 5,000 R:dr för den förre och 4,000 R:dr för den sednare böra utgöra lön och återstoden utgå såsom hyresersättning, intilldess den nya byggnaden för Institutet blefve färdig och bemälde tjenstemän då derstädes erhöllo boställsrum samt att vid föredragning af denna Rikets Ständers skrifvelse, Kongl. Maj:t funnit godt att, i enlighet med det framlagda förslaget och med iakttagande af det utaf Rikets Ständer stadgade vilkor, fastställa interimsstat för Institutet, att gälla intilldess detsamma kunde i den nya lokalen inrymmas.
Uti sin den 24 Oktober 1860 till Kongl.
Maj:t aflåtna underdåniga skrifvelse, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens 6:te Hufvudtitel, hade emellertid Rikets sednast församlade Ständer anfört, att i fråga om den för Teknologiska institutet vid föregående riksdag provisoriskt beviljade förhöjda anslagssummans definitiva uppförande på Riks-staten, hos Rikets Ständer kommit under öfvervägande huruvida detta för industriens och näringarnes utveckling vigtiga läroverk nu befunne sig i sådant skick, att något hinder ansåges icke möta för aflöningsstatens definitiva fastställande, samt att Rikets Ständer, för be - 78 Slats-Utskotiets Utlåtande M 99. dömande af denna fråga, dels tagit kännedom af de för Institutet den 19 November 1858 utfärdade förnyade nådiga stadgar, dels i öfrigt förskaffat sig upplysning om den i viss mån förändrade organisation, som läroverket undergått.
Hä rvid hade hos Rikets Ständer betänkligheter uppstått rörande vissa i berörda stadgar meddelade föreskrifter, i hvilket afseende Rikets Ständer, beträffande först det förhållande, att den uti de äldre stadgarne intagna bestämmelse, det en af Professorerna vid läroverket tillika skulle vara Föreståndare, icke blifvit i de nya stadgarne bibehållen, i underdånighet anmärkt, att det syntes mindre lämpligt, att innehafvaren af den vigtiga föreståndareplatsen icke genom att sjelf deltaga uti lärarnes åligganden erhölle det tillfälle till närmare beröring med dem och med eleverna, hvarförutan han svårligen kunde vinna noggrann kännedom om undervisningens gång och beskaffenhet eller tillförlitligen bedöma läroverkets stallning och behof, hvilket dock vore desto mera angeläget, som Styrelsens öfrige ledamöter, enligt föreskriften i 34 <§, kunna stå helt och hållet utom läroverket, och Institutets lärare följaktligen, om Föreståndaren icke deltoge i undervisningen, saknade tillfälle till beröring med Styrelsen, hvarigenom denna åter måste i viss mån blifva främmande för allt hvad som afsåge sjelfva undervisningen.
Denna grundsats vore äfven vid tekniska läroanstalter i utlandet så allmänt tillämpad, alt, der ett motsatt förhållande egde rum, sådant måste anses såsom ett sällsynt, af tillfälliga orsaker föranled t undantag, och, om äfven ett dylikt undantag varit af särskilda omständigheter påkalladt för den förre innehafvaren af föreståndarebefattningen, så kunde dock, enligt Rikets Ständers åsigt, detta förhållande icke utan verklig skada för läroverket göras till allmän regel, på sätt genom den i stad — garnevidt agna Förändring egt rum.
De Föreståndaren tillhörande åligganden vore ej heller, så vidt Rikets Ständer kunnat finna, af den omfattning, att de borde kunna förhindra honom från verksamt deltagande i undervisningen.