Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Reservation af herr borgmästaren Thorn: »Emot Utskottets förslag till ändring af 36 § R.
O. har jag reserverat mig, af den anledning att jag ansett motionstiden lämpligen kunnat och bordt inskränkas till fjorton dagar, på sätt föreslaget varit och Kongl. Majrts afgifna förslag till Riksdagsordning i 107 g innehåller.
Hvar och en riksdagsman bör i allmänhet vara i tillfälle att före riksdagens början öfvertänka och utarbeta de ärenden, han anser förtjente att Rikets Ständers pröfning underställas.
Äro åter dessa ärenden af den ovanligt vidlyftiga beskaffenhet att lång tid för deras beredning erfordras, lärer fjorton dagars tillökning i motionstiden icke göra tillfyllest.
Hvad man klart inser och åsyftar bör icke fordra månader för att skriftligen antydas, äfven om mera fullständighet dervid kommer att iakttagas, än den hittills vanliga formen för mängden af motioner utvisat. 16 Konstilulions-Ulskottets Memorial, N:o 19.
Den af Utskottet nu föreslagna ändring i ofvannämnda grundlags §, åsyftande förkortning af riksdagen, synes mig derföre af så ringa vigt och inllytande, att den näppeligen bordt utgöra föremål för Utskottets framställning till Rikets Ständer».
Konstitutions- Utskottets Memorial, K:v 20. 1 N:o 20.
Den 22 Jani kl. 2 e. m.
Memorial till Rikets Ständer, med utlåtande i anledning af talmannens i Bonde-ståndet vägran af proposition på återremiss af Konstitutions-utskottets Memorial N:o 12, avgående Kongl. Maj:ts nådiga förslag till ny riksdagsordning, m. m.
I anseende dertill, att, efter slutade öfverläggningar inom Bondeståndet om Konstitutions-utskottets memorial J\T:o 12, hvarigenom Utskottet till den behandling, grundlagarne föreskrifva, tillstyrkt Kongl.
Maj:ts den 1 nästförlidne
Maj afgifna nådiga förslag till ny riksdags-ordning m. m., Bonde-ståndets
Talman vägrat att, såsom mot grundlagarne stridande, framställa proposition på återremiss af nämnda memorial, begärd i ändamål, att, i sammanhang med högstberörda nådiga förslag, de gemensamma tankar i frågan, om hvilka ståndet kunde sig förena, måtte komma under pröfning, men ståndet icke godkänt de skäl, Talmannen för denna sin vägran anfört; har Hedgrv.
Bonde-ståndet, medelst utdrag af dess protokoll för den 9 i denna månad, på grund af 55 § riksdagsordningen, anmodat
Konstitutions-utskottet att inkomma med motiveradt och bestämdt utlåtande öfver den sålunda uppkomna frågans stridighet eller enlighet med grundlagen, och får Utskottet alltså denna anmodan härigenom fullgöra.
De föreskrifter, grundlagarne fastställt till iakttagande vid behandlingen af förslag lill ändringar i deras stadga tulén, återfinnas i 56 och 81 §§ regeringsformen och 1 mom. 29 § riksdags-ordningen.
Att de ordalag, hvaruti dessa föreskrifter ä o uppstälde, gifvit anledning till olika meningar om deras rätta förstånd, derom böra riksdagarnes annaler vittna.
Förslag, väckta och framställda i grundlagsenlig ordning, till afhjelpande Bih. lill K.
Prot. 1847 dr 1848 3 Sami. 11 Haft. 1 2 Konstitutions- Utskottets Memorial, N:o 20. af den otydlighet och den deraf uppkommande tvetydighet, som vidlåda dessa föreskrifter, hafva derföre ej heller uteblifvit.
Hvarje riksdag från och med år 1823 till den innevarande erbjuda bevis derpå.
Men alla dessa förslag hafva, vid det slutliga afgöra lide t hos riks-stånden, fallit, och de anmärkta föreskrifterna förblifvit till sin lydelse oförändrade.
Den anmärkta tvetydigheten hänför sig likväl mindre till den fråga, hvarom nu emellan Bonde-ståndet och dess Talman olika meningar uppstått, än till andra med ämnet sammanhängande omständigheter.
Dock, som dessa nu icke blifvit gjorda till föremål för utredning, inskränker Utskottet sitt utlåtande blott till den förstnämnda frågan, som angår: huruvida talmannen egt i grundlag grundade skäl att vägra proposition på återremiss, på dec de gemensamma tankar, hvilka Bonde-ståndet såsom sina ville antaga, skulle komma under pröfning i sammanhang med Kongl. Maj:ts afgifna nådiga förslag till ny riksdags-ordning m. m., hvilket Konstitutions-utskottet allaredan tillstyrkt.
Medgifvas bör, att för den af Bonde-ståndets pluralitet yrkade mening något stöd kan hemtas från de uti 56 § regeringsformen förekommande stadganden.
Men då härvid, på andra sidan, tages i öfvervägande: att 29 § R.
O. uppgifver 81 § R.
F. som den, enligt hvilken Kongl. Maj:ts förslag till ändring af grundlag böra behandlas: att äfven Konstitutions-utskottet, oaktadt dess bestämmelse är, bland annat, att granska rikets grundlagar samt upptaga frågor och afgifva förslag och yttranden rörande ändringar och förbättringar deraf, likväl, hvad angår de i sådan syftning af Kongl.
Maj:t väckta förslag, enligt hvad ej mindre uti 56 och 81 §§ regeringsformen, än 1 mom. 29 § riksdags-ordningen, uttryckligen är stadgadt, icke eger annan befogenhet, än att deröfver afgifva sitt utlåtande antingen till- eller afstyrkande, utan rätt att deruti, om än på de mest talande grunder, göra några modifikationer eller ändringar, då deremot, i fråga om förslag, som af riksdagsmän blifvit väckta, Utskottet är berättigadt att göra alla de ändringar, det finner lämpliga och nödiga; att, då, enligt 1 mom. 8l § regerings-formen, frågor om ändring af grundlag icke är riksdagsman medgifvet att väcka uti riks-ståndens plena, utan endast omedelbart uti Konstitutions-utskottet, denna tydliga föreskrift skulle till en del upphäfvas, derest vid öfverläggningar om Kongl. Maj:ts propositioner, andra eller motsatta och således nya förslag finge uti stånden framställas, hvarigenom, i sjelfva verket, Kongl.
Majlis förslag upphörde att vara Hans och blefve något annat; — Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o £0. 3 och att, dessutom, de i 2 mom: 81 § regeringsformen stadgade föreskrifter, som böra vara iakttagne, då Kongl. Maj:t till Rikets Ständer vill afgifva förslag
Lill någon grundlagsändring, innebära för moget öfvervägande af de skäl och grunder, på hvilka förslaget stödjas, sådane garantier, som i afseende å motioner af enskilde riksdagsmän icke kunna föreskrifvas, så önskvärda de än må vara: så synes uti dessa förhållanden gemensamt tillfyllestgörande skäl ligga för den af ofvananförda §§, alltsedan tillkomsten af nu gällande grundlagar, af pluraliteterna inom Rikstånden godkända uppfattning, enligt hvilken Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer afgifna, dessförinnan i Statsrådet granskade och af dess yttrande åtföljda, förslag till ändring i grundlagarne böra annorledes inom Riks-stånden och Konstitutions-utskottet behandlas, än motioner om grundlagsändringar* väckta af enskilde riksdagsmän.
Denna olikhet är ock angifven uti 56 och 81 §§ R.
F. samt 29 § R. O., hvilka måste med hvarandra jemföras och betraktas såsom ett sammanhängande helt, emedan endast sålunda en fullständig följd af föreskrifter uppkommer för alla de fall, som vid behandlingen af grundlags-förslåg kunna inträffa.
Olikheten består deruti, att i afseende å förslag, tillkomna genom Kongl. Maj:ts propositioner, några modifikationer eller förändringar delvis uti dessa förslag icke kunna ega rum, och att, derest sålunda väckt förslag af Konstitutions-utskottet tillstyrkes, det bör hvila till nästa riksdag, då Riks-ståndens rätt att antaga eller afslå detsamma inträder, oförkränkt likväl ståndens rätt att genast vid den riksdag, då tillstyrkandet inkommer, derom yttra och nedlägga sina tankar i protokollet.
Huruvida denna olikhet i behandlingssättet må hafva verkligen varit åsyftad, då genom definitift beslut på riksdagen år 1815 det sednare momentet af 56 § regerings-lormen i grundlagarne intogs, är en omständighet, som, derest den ock nu kunde tydligen utredas, vid detta tillfälle icke kan blifva afgörande.
Ty om ock å ena sidan det är behörigt, att lagen tillämpas efter dess grund och mening, återstår likväl, å den andra, frågan, hvilken af de flera meningar, som vid lagens tillämpning vilja göra sig gällande, företrädesvis har anspråk på efterföljd.
Yäl borde den mening, lagstiftaren sjelf uppgifvit för lagens rätta uppfattning, vara, i fall af tvifvel, den afgörande.
Men om, på grund af ordalagen, under tider - 4 Konstilutions-utskottets memorial, N:o 20. nas lopp en mening vid lagens upprepade tillämpning gjort sig gällande, som väl i någon mån må afvika från den ursprungligen åsyftade, men dock, såsom god och ändamålsenlig, allmänt blifvit vedertagen, så är det med rättvisa öfverensstämmande att fortgående vidhålla den, såsom ett lefvande uttryck af samma lag, i stället för den äldre, som bortdött, emedan vådorne af vacklande lagtolkning sålunda afböjas, och likhet i tillämpningen, som är likhet i rättvisa, derigenom vidmakthålles, till dess den ursprungliga meningen, genom formlig lagförklaring, der så nyttigt pröfvas, blifver återställd.
På grund häraf och i öfverensstämmelse med den praxis, som uti förevarande fråga vid riksdagarne tillförene allmännast egt rum, får Konstitutions-utskottet alltså vördsamt förklara: att Talmannen i Bonde-ståndet, då han uti förevarande fall vägrat proposition på återremiss af Konstitutions-utskottets memorial, innehållande betänkande öfver Kongl. Maj:ts afgilna nådiga förslag till ny riksdags-ordning, med hvad dermed sammanhänger, handlat i öfverensstämmelse med grundlagarne.
Reservationer: l. Af grefve Lagerbjelke: ”Vid jemförelsen emellan regerings-formens 56 och 81 §§ beror deras, sinsemellan, samstämmighet eller strid uppå tolkningssättet af ordet ”frågan” uti 81 §, der det heter: ”Tillstyrker Utskottet hvad Konungen föreslagit, hvile frågan till nästa riksdag'’ m. m.
Låter man nu ifrågavarande ord äfven på detta ställe få behålla den betydelse, det enligt vanligt språkbruk skulle ega, det vill säga^ den genom hvad Konungen föreslagit väckta sak, ämne eller ”fråga” i allmänhet, då förefinnes emellan de båda §§ ingen stridighet.
Om Konstitutions-ulskottet afslyrker Konungens proposition, kan den af stånden genast afslås och hela den fråga, som genom propositionen blifvit väckt, kan dermed för den riksdagen äfven dö ut; hvaremot, om Konstitutions-utskottet ”tillstyrkt hvad Konungen föreslagit”, den derigenom väckta ”fråga”, sak eller ämne i allmänhet skall hvila till nästa riksdagj hvilket likaväl
Konslitutions-utskottets memorial, 1\:o 20. i kan sägas ske, antingen konungens förslag förblir oförändradt, eller det til nästa riksdag hvilaude förslag i frågan skiljer sig ifrån den Kongl, propositionen genom några, på grund af ståndens gemensamma tankar i enlighet med 56 §, vidtagne modifikationer.
Om, till exempel, uti Kongl. Maj:ts nådiga proposition angående representations-förändringen den modifikation, på grund af gemensamma tankar i enlighet med 56 §, hlefve vidtagen, att det så kallade ”strecket” borttoges eller flyttades, kunde det sålunda modificerade förslaget visserligen icke längre anses för en Kongl, proposition, och, om det vid nästa riksdag antoges, behöfde det naturligtvis
Konungens sanktion för att blifva lag; men ingen kunde väl, sådant oaktadt, neka, att den genom ofvannämnde Kongl, proposition väckta ”fråga" blifvit hvilaude.
Skillnaden emellan en af Konstitutions-utskoltet afstyrkt och en tillstyrkt Kongl, proposition till grundlagsändring är således den, att en afstyrkt proposition kan af stånden genast afslås, och dermed hela jrågan för den riksdagen falla, såvida icke Stånden, genom gemensamma tankar enligt 56 §, under modificerad form bibehålla frågan vid lif, eller Konslitutions-utskottet, genom andra förslag, ånyo uppväcka densamma; hvaremot en tiilstyrkt Kongl, proposition väl kan, genom gemensamma tankar enligt 56 §, undergå modifikation, men den genom propositionen väckta ”fråga” skall då ovillkorligen blifva hvilande och får icke den riksdagen förfalla.
Ej mindre stadgandet uti 83 § regeringsformen, att grundlagarne skola i hvarje serskildt fall efter deras ”ordalydelse” tillämpas, än äfven den vid all lagtolkning giltiga sats, att företräde bör gifvas det förklaringssätt, hvarigenom de olika §§ komma att stå uti harmoni med hvarandra, hvaremot motsatsen får antagas först i andra rummet och sedan det visat sig, att de serskilda stadganderne omöjligt låta sig förenas, utan afgöras måste, hvilketdera stadgandet bör blifva gällande emot det andra, gifva ytterligare stöd åt ofvanstående sätt alt tol ka 56 och 81 §§ Regerings-formen, på samma gång derigenom vederlägges det motsatta tolkningssättet, eller det, att ordet ''frågan” uti 81 § skulle der betyda ordagrant hvad Konungen föreslagit eller propositionen, ty dels skulle denna § då icke innehållit: ”Tillstyrker Utskottet hvad Konungen föreslagit, hvile frågan till nästa riksdag”, utan del skulle hetat: ”tillstyrker Utskottet hvad Konungen föreslagit, hvile detsammaeller hvile propositionen, till nästa riksdag”, dels kommer genom sistnämnde tolkningssält 81 § ohjelpligen i strid med den 56, emedan sålunda enligt förstnämnde § någon modifikation icke kunde medgifvas uti en tillstyrkt 6 Konstilutions-tttskottels memorial, N:o 20.
Kongl, proposition till grundlagsändring, hvaremot 56 § tydligt stadgar, att antingen Utskottet ”utlåter sig med till- eller afstyrkande å en af Konungen i lika ändamål gjord proposition”, modifikationer deruti, på grund af ständernas gemensamma tankar, kunna införas, Skulle emedlertid, sådant oaktadt, pröfvas rättast, att uttrycket uti 81 §: ”tillstjrrker Utskottet hvad Konungen föreslagit, hvile frågan”, anses betyda: hvile propositionen, samt sålunda stadganderna uti 56 och 81 §§ komma att med hvarandra stå uti strid, återstår likväl att afgöra, hvilkendera paragrafen bör blifva den gällande.
I det afseendet förekommer, att 81 §, sådan den ännu lyder, antogs redan vid grundlagens stiftande 1809; hvaremot det andra momentet uti 56 § antogs först vid 1815 års riksdag, och då, för att derigenom åstadkomma en förändring och förklaring af den förut gällande grundlagens, det vill säga 81 §:s stadganden angående formen för beredande af grundlags-ändrings-förslag; om vid detta tillfälle förbisågs, att förändra den 81 § till full harmoni med det nya momentet uti 56 §, kan väl icke derföre den gamla grundlag-en anses upphäfva den nyas, just för att ändra den gamla, införda stadganden, utan dessa sistnämnda böra väl dä anses upphäfva de gamlas, af förbiseende qvarglömda; att 29 § riksdags-ordningen serskildt åberopar 81 §, utan att nämna den 56, kan i detta fall icke göra något till saken, enär äfven denna § härleder sig från grundlagens ursprungliga stiftelse, då det icke fanns någon annan §, än den 81, att åberopa angående formen för grundlags-ändringars beredande, samt det är ganska naturligt, att, då man vid 1815 års grundlags-ändring underlät att förändra 81 § regerings-formen, man då äfven underlät att förändra 29 § riksdags-ordningen, hvilken endast innehåller en hänvisning till den förra paragrafen.
Slutligen eger, enligt 55 § riksdags-ordningen, Talman endast att då vägra proposition, när en väckt fråga ”bokstafligen” strider emot grundlagarnes lydelse, hvilket i allt fall icke kan sägas vara händelsen angående frågan om ett stånds rättighet, att, å ett
Konstitutions-utskottets memorial med tillstyrkande betänkande öfver en Kongl.
Maj:ts proposition till grundlags-ändring, få proposition framställd på återremiss, för att i sammanhang med det nådiga förslaget erhålla pröfning af de gemensamma tankar, som ståndet i frågan serskildt må kunna uttrycka, enär, om äfven den ena paragrafens bokstaf skulle synas vara emot denna rättighet, den andra paragrafens bokstaf dock bestämdt medgifver en sådan, och densammas stridighet med grundlagen således, minst sagdt, icke är tyd - Konstitutions-utskottets memorial, N:o 20. lig, eller, sorn riksdags-ordningen uttrycker sig, ”bokstaflig”; i hvilket enda fall Talman eger att proposition vägra.
På alla dessa förenade skäl nödgas jag derföre vördsamligen reservera inig emot höglofl.
Konstitutions-utskottets beslut, att gilla Talmannens i hederv.
Bonde-ståndet vägran af proposition på återremiss af Konstitutions-utskottets memorial N:o 12, innefattande betänkande öfver Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse med förslag lill ny riksdags-ordning m. m., hvilken proposition på återremiss af ståndet yrkats, ”för att i sammanhang med det nådiga förslaget erhålla pröfning af de gemensamma tankar, som slåndet i frågan serskildt må kunna uttrycka”. 2:o Af Andreas Bengtsson från Jönköpings län; ”Jag instämmer uti herr grefve Lagerbjelkes reservation, med det tillägg, att, sedan Bonde-ståndet vid sista riksdag med bifogande af sina gemensamma tankar återremitterat Konstitutions-utskottets utlåtande N:o 19, i anledning af en då till Ständerna från Kongl. Majit ankommen proposition om ändring i grundlagarne, och denna nu förevarande är af enahanda beskaffenhet, så anser jag, att samma tillämpning af 56 § regeringsformen nu, såväl som den 4 Januarii 1845, bordt ega rum och att ståndet egt sina gemensamma tankar till Utskottet jemte memorialets återremiss förvisa, helst Konstitutions-utskottet icke iakttagit de motiver för 56 §:s tillkomst, som 1812 års Konstitutions-utskott andragit.” 3:o Af herr Carlheim Gyllenskjöld.
”När uti riksdags-ordningen, som i allmänhet och egentligen föreskrifver sättet för ärendernas behandling och afgörande inom riks-stånden, den enda §, uti hvilken föreskrift om sättet för grundlagsfrågors behandling finnes — den 29 § — med afseende derå, huru förhållas hör med Konungens propositioner till Rikets Ständer rörande grundlagarne, hänvisar endast till regeringsformens 81 §.
— När uti denna 81 § uttryckligen säges "tillstyrker Konstitutions-utskottet hvad Konungen” (till äu~ dring i grundlagarna) ”föreslagit, hvilefrågan till nästa riksdag,” — när med uttrycket ”frågan/3 såsom mig synes, här icke kan eller hör förstås någon annanän den Konungen framställt, det är Konungens proposition, helst, i annat fall, och med den tydning, man i sednare tid gif - 8 Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 20. vit åt 2 mom. i 56 § regeringsformen, det skulle kunna inträffa, alt, om Konungen gjort något förslag t. ex. till Konungamaktens befästande, och delta Konungens förslag vunnit
Konslitutions-utskottets och 3:ne riksstånds samtycke, det fjerde ståndet likväl, genom vidblifvande af en uttalad gemensam tanke och sakens dragande till förstärkt Konstitutionsutskott, kunde, i stället för Konungens på nyssberörde. sätl gillade proposition, få tili påföljande riksdag hvilande ett deremot fullkomligt stridande förslag t. ex. om Konungadömets afskaffande, hvilken fråga väl möjligen vore, inom ståndet, föranledd af Konungens proposition, men väl ingalunda kunde anses vara densamma, som Konungen framställt, och hvilken, enligt ordalydelsen af 81 § regeringsformen, ovilkorligen bör, då den af Kongl. Majrt tillstyrktes, ”hvila lill nästa riksdag” — när, vidare, med ordalydelsen af 56 § 2 mom. riksdags-ordningen öfverensstämmer, att riks-stånden ega att göra anmärkningar mot Konstitutions-utskottets yttrande, men deri intet förekommer om anmärkningar vid en a/ Konungen af gifven proposition, detta antyder, alt stånden väl må ogilla och till Utskottet återförvisa ett öfver en Konungens projvosition afgifvet yttrande, med förklarande såsom ståndets gemensamma tanka, att Utskottet ofullständigt eller eljest illa motiverat sitt tillstyrkande, för att af Utskottet vinna en eller annan nödig ansedd upplysning o. s. v., men ingalunda alt genom ifrågavarande moment vore afsedd någon ändring i 81 § af regeringsformen; så anser jag, för min del, att bokstajlige innehållet af dessa §§ icke innebär någon sådan stridighet, som hindrar, att de må kunna, jemte hvarandra, förblifva gällande.
Då likväl meningarna härom äro olika, och frågan om grundlagarnes rätta förstånd i denna del derföre nu blifvit till Konstitutions-utskoltet hänskjuten, anser jag
Utskottet vara både behörigt och förbundet att iakttaga de för lagtolkning i allmänhet gällande grundsatser.
Grefve Lagerbjelke har, uti dess inom Utskottet afgifna serskilda yttrande, utan tvifvel med skäl, främst bland dessa grundsatser ställt den att tillse, huruvida icke genom de omtvistade lagrummens inbördes jemförelse, olikheten i meningar må kunna undanrödjas.
Med iakttagande häraf har jag likväl kommit till ett från herr grefvens helt olika slut.
Dernäst torde lagstiftarens mening böra tagas i betraktande.
I detta afseende förekommer, att våra grundlagars ursprungliga stillare, för be - Jionstilulions-Utskottets Memorial, 1Y.-0 SO. 9 handlingen af Konungens förslag till grundlags-ändringar, utom 29 § riksdags-ordningen, stadgat endast uti 81 § regerings-formen, samt att bland motiverna för det tillägg uti 2 mom. i 56 § regerings-formen, som Rikets Ständer år 1815 beslutit, intet förekommer, som gifver anledning nog till den förmodan, att dåvarande Konstitutions-ulskotts eller Rikets Ständers afsigt varit att, medelst detta tillägg, förändra sättet för behandlingen af Kongl. Maj:ts nådiga propositioner rörande grundlagarne.
Härtill kommer slutligen, alt sjelfva språket (terminologien) i våra grundlagar icke gifver stöd åt den tydning af ordet frågan_, som skulle dermed menas "sak eller ämne i allmänhet,” utan afseende å hvilka modifikationer eller ändringar, som, i afseende derå, blifvit gjorda.
Detta uttryck: fråga begagnas nämligen uti så väl regeringsformen som riksdagsordningen, allmänt såsom liktydigt med eller ersättande ordasätten motion, förslag, framställning o. s. v. Exempel härpå gifvas uti 44- § regeringsfbrmen, 49, 55, 75, §§ riksdags-ordningen och flerestädes.
När ärendet från Utskott till stånden återkommit; så heter det: ''saken,” ”målet,” ”betänkandet” m. m.
(Exempel öfverflöda i både regeringsformen och riksdagsordningen); men så vidt jag kunnat finna, benämnes det ingenstädes mera ”fråga.”
På dessa skäl, hvilka jag anser för sig tillfyllestgörande, jemte andra, Som uti Utskottets memorial dels äro uttalade, dels icke, instämmer jag uti det slut, hvari Utskottet stadnat, ehuru jag icke kan till alia delar biträda de grunder, Utskottet för sitt utlåtande anfört.”
Uti denna reservation förenade sig Biskopen Nibelius, Doktor Broman och Prosten Forssell.
Herr biskopen Hallström reserverade sig mot en del af motiverna.
Herr rådman Billström och riksdags-fullmäktigen Bengt Gudmundsson anmälde ock reservation mot beslutet.
J3ih. till Jt.
Prat. 1S4T & 1848. 3 Sami. 11 Haft. STOCKHOLM, TRYCKT HOS MaRCUS & CoMP. '1848.
Konstitutions-Utskottets Memorialj FT.o 21. 1 N:o 21.
Ank. till Exp. Utsk. den 3 Juli, kl. a e. ra.
Memorial till Rikets Ständer, med förslag till ändringar och tillägg uti 56 och 81 $$ Regeringsformen, samt t mom. 29 3 moni. 49 $ och y3 § Riksdagsordningen, rörande behandlingen af frågor om ändring i Grundlagarne.
I4 rågorna om förslag till ändringar uti grundlagarne, lika vigtiga i afseende ä formerna för deras behandling och afgörande, sorn de äro det i afseende å deras innehåll, hafva uti förstnämnda afseende ännu allt för bl i f vi t på den 0- säkra grund för deras bedömande, som haft till följd vid hvarje riksdag återkommande meningsstridigheter örn formerna och förfaringssättet vid deras beredning inom Riks-stånden.
Förslag lill införande af en stadgad ordning uti delta hänseende hafva väl ej saknats.
Sådana hafva tvärtom vid hvarje riksdag från och med år 1823 blifvit uppgjorde; men, alltid ogillade af ett eller annat stånd, på en eller annan grund, hafva de förfallit och sålunda lemnat den så vigliga frågan åt sitt öde.
Då innevarande riksdags Konstilutions-utskott, i anledning af derom inom Utskottet väckt motion, ånyo framträder med förslag till förändring af hithörande grundlags-stadganden, anser det sig lill en början böra meddela en kort öfversigt af de hufvudsakliga tvistepunkterna och de förslag, som tillförene i afseende å dem blifvit till Rikets Ständers profning aflemnade.
Hufvudpuokten angår frågan, huruvida förslag till ändringar i stadgad grundlag, tillkomna genom Kongl. Maj:ts derom afgifoa propositioner, kunna behandlas på alldeles enahanda sätt, sorn sådane förslag, väckta inora Konstilutious-utskottet, antingen genom enskild riksdagsmans motion, eller i kraft af den rätt, som i 1 mom. 8l § regeringsformen är Utskottet tillagd.
Då Konslitutions-ulskottet af år 1812 uti memorial af den 1 Augusti motiverade de föreskrifter, rörande behandlingen af grundlags-ändringsförslag, som på riksdagen år l8l5 af Rikets S änder godkändes och sedan uti regeringsformen under 2 mom.