Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då antalet lärjungar vid det seminarium, som varit förlagdt derstädes, under åren 1854 med 1863 ej öfverstigit 18 och äfven sedermera ej uppgått till flera än högst 28, måste den andel, detta seminarium skulle kunna öfvertaga af det för hela riket beräknade antalet af 500 seminarii-lärjungar, blifva jemförelsevis ringa.
Enligt hvad nu af det den nådiga Propositionen bilagda Statsråds-protokollet inhemtas, har Kongl.
Maj:t derföre funnit godt i nåder förordna, att fem seminarier för manliga lärjungar skulle bibehållas och utvidgas, utom seminariet i Norrland, hvilket af lokala skäl icke kunde indragas; äfvensom Kongl.
Majit med fästadt afseende derpå, att afståuden inom riket äro så betydliga och det knappt kunde påräknas, att qvinliga seminariielever skulle för sin bildning företaga längre resor, funnit godt förordna, att tvärine seminarier för bildande af folkskole-lärarinnor skola bibehållas.
— I den mån de nya läroanstalternas organisation hunnit utvecklas, hade det emellertid, på sätt i berörda protokoll vidare är meddeladt, visat sig, att den mera fullständiga undervisningen, långt ifrån att afskräcka från dess sökande, lockat till seminarierna ett allt mera vexande antal lärjungar, så att detta icke stadnat vid det af Rikets Bih. till B.
Prot. 1865 Sf 1866. 4 Sami. 1 A/d. 2 Band. 1 Haft. 6 42 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66.
Ständer beräknade antalet af 500, utan gått vida derutöfver och nästlidua läsetermin stigit till icke mindre än 741 eller ungefärligen dubbelt emot det antal, som iörefanns, då Rikets Ständers underdåniga skrifvelse i ämnet afläts, och nära 50 procent ötver det högsta antal, som Rikets Ständer vid bestämmande af anslagssumman beräknat.
Det minsta belopp, hvartill denna förhöjning kunde beräknas, vore 15,000 R:dr; och har Kongl. Maj:t i anslaget för folkskolelärare-seminarierna äskat tillökning med nämnda belopp.
Inom Preste-Ståndet har Biskop Sundberg (i motion N:o 60) hufvudsakligen anfört, hurusom den af Kongl. Majit begärda förhöjning i anslaget till folkskolelärare-seminarierna otvifvelaktigt vore otillräcklig, såvida något mer åsyftades än att blott i afseende på lärarekrafter, lokaler, undervisningsmateriel och andra nödiga hjelpmedel försätta i fullgodt skick de seminarier, som, enligt Kongl. Kungörelsen angående seminariernas organisation den 22 April 1864, borde ombesörja ifrågavarande undervisning.
Motionären ansåge det antagandet icke sakna skäl, att den nådiga Propositionen hufvudsakligen afsett denna redan beslutade organisation.
Föredraganden för Ecklesiastik-ärenden syntes ock i det bifogade Statsråds-protokollet genom ordet “minst11 framför den uppgifna siffran hafva velat fästa Kongl. Majits och Rikets Ständers uppmärksamhet på önskvärdheten af ett ännu högre belopp än siffran angåfve, såvida alla behof uti den omhandlade vigtiga angelägenheten skulle nöjaktigt kunna fyllas.
Och att åtminstone ett stort behof, utom de nyss uppräknade och närmast afsedda, redan förefunnes, vore, enligt motionärens åsigt, alldeles uppenbart.
Den åberopade
Kungörelsen upptoge för rikets vestra provinser från gränsen af Dalarne och Nerike ned till Skåne endast ett seminarium för manliga lärjungar, nemligen det i Göteborg förlagda, vid hvilket under 1865 års hösttermin 115 lärjungar varit inskrifna.
Att detta antal inom mycket kort tid skulle komma att ansenligt ökas, om den uppgjorda anordningen verkligen blefve genomförd, vore lätt att förutse, då i sådant fall provinserna Wermland, Westergötland Dalsland, Bohuslän och Halland med en sammanräknad folkmängd af 1,122,595 innevånare komme att förse det nämnda seminariet med sina skollärare-ämnen.
Om nu denna läroanstalt, nästkommande höst blefve indragen, så skulle vid Göteborgs seminarium med den tillökning, som i sådant fall vore att från Wermland förvänta, lärjungeantalet med nästa läseårs början utan tvifvel uppgå till aldraminst 180 lärjungar.
Det vore icke att antaga att man under dessa förhållanden skulle kunna bereda någon minskning i detta öfverdrifna antal genom att hänvisa t. ex. någon del af de från Halland kommande eleverna till Lund och af Westgötarne till Wexiö; ty seminariet på förra stället räknade redan 117 och på det sednare, fastän ännu icke fullständigt ordnadt, 76 lärjungar.
Häraf ansåge motionären vara klart, att, då såväl Rikets Ständer som Kongl. Majit på goda grunder förklarat ungefärligen 100 vata det högsta antal lärjungar, som vid hvarje bildningsanstalt för blifvande folkskolelärare kan med framgång undervisas, ett seminarium för de vestra provinserna, utom det i Göteborg inrättade, vore af högsta behof påkalladt.
Majit hade ock redan erkänt detta behof, då domkapitlet i Carlstad erhållit tillåtelse att sistlidna höst inskrifva nya elever vid dervarande seminarium och följaktligen dermed tillkännagifvit, att denna anstalt Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66.
43 måste tillsvidare’ bibehållas.
Med ledning af sednast församlade Ständers beräkning och af den i Kongl.
Ecklesiastik-departementet uppgjorda utgiftsstat för seminarierna, har motionären derföre föreslagit att den af Kongl. Maj:t äskade anslagssumman, 15,000
R:dr, till seminarierna för folkskolelärares bildande, måtte af Rikets Ständer höjas till 25,000 R:dr R:mt, på det att, utöfver det i Kongl. Kungörelsen den 22 April 1864 bestämda antalet af dylika bildningsanstalter, en fullständig sådan på tjenlig plats i rikets vestra del måtte kunna inrättas.
Hos samma Riks-Stånd har (uti motion N:o 100) Biskop Annerstedt bland annat erinrat, hurusom, till följd sif Kongl. Maj:ts nådiga beslut, ett seminarium för bildande af lärarinnor vid folkskolor blifvit nästlidet års höst inrättadt i hufvudstaden, hvaremot den motsvarande anstalten i Strengnäs skulle med vårtermiupn år 1867 upphöra.
Utan att bestrida nyttan för hufvudstadens innevånare af ett dylikt seminarium härstädes, ansåge motionären med skäl kunna ifrågasättas, huruvida Stockholm vore det lämpliga stället för ett sådant undervisningsverk för elever från landsorterna.
De faror och frestelser, för hvilka dessa unga qvinnor, då de här icke hade familjeförbindelser, blefve utsatta, vore så mycket större, som föreståndare, lärare och lärarinnor här omöjligen kunde om elevernas hemlif utöfva den noggranna tillsyn och omvårdnad, som vore jemförelsevis lätt i en mindre stad.
Maj:t hade visserligen förordnat, att, utom det i hufvudstaden, ett seminarium för qvinnor skulle finnas jemväl i Skara, men denna ort läge alltför aflägse från det nordliga och en stor del af det mellersta Sverige, för att kunna från dessa trakter blifva allmännare besökt.
Med hänseende härtill och då lärjungarnes antal vid seminarium i Strengnäs under nästlidet läseår uppgått till 34, har motionären hemställt, att Rikets Ständer måtte till fortfarande upprätthållande af nämnda seminarium bevilja ett årligt anslag till lika belopp med det, som för enahanda läroanstalt i Skara kunde komma att utgå.
Uti särskilda motioner hafva hos Preste-Ståndet Doktor Söderberg (motion Nio 83), hos Borgare-Ståndet Herr G. J. Bergman (motion N:o 50) och inom BondeStåndet (i motion N:o 180) Riksdagsfullmägtigen Per Larsson från Gotlands län, med hvilken Riksdagsfullmägtigen Ludvig Norrby från samma län sig förenat, sammanstämmande anhållit, att folkskolelärare-seminarium i Wisby, som våren 1864 räknat 24 elever, måtte tillsvidare få fortfara i sin verksamhet samt förblifva i åtnjutande af det anslag och de stipendiiförmåner, som det hittills innehaft.
Såsom skäl för dessa framställningar hafva motionärerne hufvudsakligen anfört dels den allmänna och varma nitälskan, hvarmed Gotlands befolkning omfattat folkundervisningen och hvaiugenom denna provins, i afseende på sitt folkskoleväsende, icke endast kunde mäta sig med, utan i ett eller annat hänseende stöde framför de landskaper, der nämnda fosterländska angelägenhet visat den mest lofvande utveckling; dels öns aflägsna läge, de kostsamma sjö- och landtregorna till det seminarium på fastlandet, som skulle af elever från Gotland besökas, samt svårighet för dessa elever att uppehålla sig på en från hemmet så långt afskild ort, der alla små, men relativt mycket vigtiga förbindelser med hemmet i hänsyn till seminaristers hushållning alltid blefve dyra och vissa tider af året kanske omöjliga; dels ock slutligen den omständigheten, att på Gotlands landsbygd ännu bland allmogen iortlefde en mycket egendomlig, för fastlandsbon länge obegriplig provinciel munart, likasom ock 44 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. många i lynne och folksed starkt utpreglade egendomligheter, hvarigenom ömsesidig svårbegriplighet skulle uppstå, om trän någon provins på fastlandet en son af folket, med sin provins’ starkare eller svagare språkbrytning, skulle uppträda såsom barnalärare bland en befolkning med en för honom ny dialekt, nya folkseder och mångartade egendomliga förhållanden, dem han icke förstode och kanske aldrig skulle lära sig att rätt uppfatta.
I fråga om de af enskilda motionärer nu gjorda framställningar om bibehållande af seminarierna i Strengnäs och Wisby, får Utskottet erinra, hurusom Rikets sist församlade Ständer, med godkännande af den allmänna grundsats, att seminariernas antal borde så mycket som möjligt inskränkas, på det vid de qvarvarande undervisningen måtte kunna, utan alltför dryga kostnader, erhålla den fullständighet, som för elevernas ändamålsenliga utbildning vore önskvärd, åt Kongl. Majit öfverlemnat att närmare bestämma, såväl antalet af seminarier, som de orter, der dessa läroanstalter borde bibehållas eller nya sådana inrättas; och vid sådant förhållande torde Rikets Ständer nu icke finna lämpligt att ingå i definitiv pröfning af de i berörda motioner väckta förslag om bibehållande af vissa särskilda seminarier.
Men då de omständigheter, som blifvit anförda såsom skäl för bibehållande af seminarium i Wisby, synts Utskottet förtjenta af behjertande, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer måtte derå fästa Kongl. Majits nådiga uppmärksamhet.
Vidkommande derefter Kongl. Majits nådiga förslag om tillökning i anslaget för folkskolelärare-seminarierna samt Biskop Sundbergs i enahanda syftning gjorda framställning, så synes, i betraktande deraf, att det vid sistlidna riksdag anvisade anslag af Rikets Ständer beräknats för fem manliga och ett qvinligt seminarium, men Kongl. Majit funnit sex manliga och två qvinliga vara at nöden, med den af Kongl. Majit nu föreslagna anslagsförhöjningen, på sätt bemälde motionär antydt, endast vara afsedt, att bibehålla i deras nuvarande utsträckning de seminarier, som, enligt ofvanberörda nådiga kungörelse, böra ombesörja ifrågavarande undervisning.
Då emellertid elevernas antal, som af Rikets Ständer beräknats komma att uppgå till högst 560, numera stigit till 741, mäste, med den ojemna fördelning af detta antal, som af lokala förhållanden är en följd, åtskilliga seminarier erhålla elever vida utöfver det antal af 100, hvilket Rikets Ständer ansett med framgång kunna vid hvarje seminarium undervisas.
Denna betydliga tillökning i seminarii-elevernas antal synes göra till en nödvändighet, att antingen på tjenlig plats i rikets vestra del, hvilken, med hänseende till de af motionären anförda förhållanden, synes deraf vara mest i behof, inrättas ett fullständigt seminarium för manliga elever, eller ock åtskilliga af de seminarier, hvilka Kongl. Majit ansett framgent böra ombesörja undervisningen, erhålla den utvidgning och den förändrade anordning i öfrigt, att de kunna, utan men för undervisningen eller ordningen inom anstalten, emottaga vida större antal elever, än det, hvarför de ursprungligen varit afsedda.
I enlighet med dessa åsigter och på det Kongl. Majit icke må sakna medel för ett fullt ändamålsenligt ordnande af folkskolelärare-seminarierna, har Utskottet ansett tillökningen i förevarande anslag böra bestämmas till det af sistbemälde motionär föreslagna belopp eller 25,000 Riksdaler; hemställande alltså Utskottet, a) att det till seminarier för folkskolelärares bildande uppförda anslag måtte med 25,000 Ridr förhöjas; och b) att Rikets Ständer, vid anmälan af detta beslut, tillika i underdånighet anhålla, att Kongl.
Majit täcktes taga under Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66.
45 öfvervägande, huruvida icke, med hänseende till ofvananförda omständigheter, dels i rikets vestra del ett seminarium, utom det i Göteborg, må vara behöfligt, dels seminarium i Wisby må fortfarande böra bibehållas; och c) att Biskop Annerstedts öfvanberörda motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 67:o.
Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Stats-Utskottets behandling remitterad motion (N:o 34) har Herr Bråkenhjelm, P. B., af anförda skäl föreslagit, “det måtte Rikets Ständer för sin del besluta, att undervisning i folkskola för de lärjungar, som redan inhemtat föfeskrifvet minimum af kunskap, enligt 1842 års Stadga, hufvudsakligen skulle hafva till föremål ljudelig innanläsning uti godkänd läsebok i fäderneslandets historia med geografi, uti areal- och kubikräkning samt ritning enligt följande moment; att efter förslag af Teknologiska Institutets tjenstemän, 15 å 20 modeller af det s. k.
Polheims mekaniska alfabet skulle utväljas, mera med afseende på öfning i särskilda projektions-methoder, än på de oftast förekommande rörelseutvexlingarne: att hvarje folkskola måtte, genom Institutets försorg, varda försedd med exemplar af alla dessa modeller, som, då de i tusental tillverkas, borde tillhandahållas efter lindrigt pris; att vid folkskolelärare-seminarierna undervisning uti de bestämda modellernas projicierande, efter geometrisk method, skulle meddelas åt alla elever; att
Statsverket skulle bekosta anskaffandet af de för seminarierna behöfliga modeller, hvartill 400 R:dr för en gång ansåges vara tillräckliga; hvaremot 500 R:dr årligen för hvarje seminarium borde anslås till arfvode åt lärare uti denna ifrågavarande ritöfning; att undervisning uti denna för allmogen högst nyttiga öfning måtte vid alla fasta skolor med examinerad lärare, ifrån och med 1807, vara obligatorisk för de lärjungar, som efter inbemtad minimikunskap ville vidare begagna skolan och ej saknade fallenhet för ritning; hvadan utväg borde beredas för skolråden, att uti seminarierna under året 1866—1867 för folkskolelärare erhålla behöflig undervisning, hvilken på en månads tid syntes böra medhinnas för så många lärare, som på en gång kunde inkallas; samt att få inköpa de behöfliga modellerna.“ Oaktadt Utskottet anser önskligt, att under folkskolans fortgående utveckling tillfälle der måtte kunna beredas till inhemtande af undervisning i det af motionären omförmälda ämne, har Utskottet dock icke ansett sig böra tillstyrka anvisandet af särskilda anslag för detta ändamål.
Vid folkskolelärare-seminarierna finnas redan särskilda ritlärare anställde; och om undervisning i den af motionären afsedda speciela ritkonst skulle finnas företrädesvis nyttig eller eljest förändring i den antagna undervisningsplanen behöflig, lärer Kongl.
Maj:t icke underlåta att derom förordna; hemställande alltså Utskottet, att .Herr Bråkenhjelms förevarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 68:o.
Vidare har Herr G. F.
Ridderstad, uti en hos Borgare-Ståndet väckt motion (N:o 122), jemte erinran om vigten af småskolans ändamålsenliga anordning och förseende med dugliga lärare, anfört, hurusom den ännu kännbara bristen på skicklige småskolelärare vore föranledd deraf att väl inrättade anstalter för bildande af sådane lärare ännu nästan alldeles saknades.
En och annan sådan anstalt, af enskilda personer eller kommuner upprättad, kunde blott sägas 46 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. vittna derom, att behofvet förefunnes, men försloge icke till dess fyllande.
Väl vore i nu gällande seminarii-reglemente medgifvet småskolelärare eller lärarinna att under någon tid vid folkskolelärare-seminarium åtnjuta undervisning och undfå betyg öfver ådagalagd skicklighet att handleda de små barnen, men denna rättighet begagnades sällan eller aldrig, och orsaken dertill ansåge motionären icke endast böra sökas i bristande tillgångar, utan äfven och fasthellre i den omständigheten att de skolor, som stöde i samband med seminarierna, icke vore eller under nuvarande förhållanden ens kunde vara så inrättade, att de på samma gång kunde utgöra ett passande öfningsfält för seminarii-eleverna i alla till folkskolan hörande ämnen och tillika en tillfredsställande bildningsanstalt för sådana personer, som endast söka utbildning såsom folkskolelärare.
Motionären ansåge derföre att den delning, som nu inom församlingarne öfver allt påginge, i följd hvaraf' småskolan skiljdes från den egentliga folkskolan, äfven borde tillämpas på lärarebildningsanstalterna, så att seminariiskolan jemväl finge en särskild småskoleafdelning.
Det biträde åt de i seminariiskolan tjenstgörande lärarne, som derigenom blefve behöfligt, föreställde sig motionären kunna mot mindre betydliga arfvoden erhållas af de från seminarierna utexaminerade skickligaste eleverna; och har på grund häraf motionären föreslagit, att för anställande af en biträdande lärare eller, vid de qvinliga seminarierna, lärarinna för hvart af de åtta utvidgade seminarierna i riket måtte till Kongl.
Maj:ts disposition anvisas en summa af 4.000 R:dr.
Då Utskottet af de utaf motionären anförda förhållanden icke funnit utredt behofvet af en biträdande lärare vid folkskolelärare-seminarier, och då Kongl.
Maj:t icke lärer underlåta tillse att dessa läroanstalter erhålla all den utvidgning, som för deras ändamålsenliga verksamhet erfordras, hemställer Utskottet, att Herr
Ridderstads förevarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 69;o.
Samme motionär har uti en jemväl hos Borgare-Ståndet väckt motion (N:o 124), under åberopande af seminarii-elevernas medellöshet, föreslagit, att Rikets Ständer måtte, för anställande af läkare vid de åtta utvidgade folkskolelärare- och lärarinne-seminarierna, anvisa en summa af 1,500 R:dr, att, i mån af behof, emellan berörda anstalter fördelas; men då jemväl vid de flesta andra offentliga läroverk torde saknas biträde af särskildt anställde läkare, samt någon giltig anledning icke lärer förefinnas, hvarför Staten borde företrädesvis för seminarii-elever bekosta läkarevård, hemställer Utskottet, att äfven denna motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 70:o.
I anslaget till stipendier för seminarii-elever har Kongl. Maj:t föreslagit tillökning med 15,000 R:dr.
Detta anslag är för närvarande bestämdt till 30.000
R:dr och skulle således uppgå till 45,000 R:dr; och då seminarii-elevernas antal så betydligt stigit att det numera utgör mellan 700 och 800, samt utaf dessa åtminstone 600 lära kunna antagas vara i behof af understöd, synes den föreslagna tillökningen icke vara för högt beräknad; hvadan Utskottet tillstyrker, att den föreslagna anslagsförhöjningen, 15,000 R:dr, må af Rikets Ständer beviljas. 71:o.
Uti det den nådiga Propositionen bilagda Statsråds-protokoll är erinradt, hurusom, hvad anginge Inspektionen öfver folkskolorna, Rikets Ständer för befrämjande af denna inrättning, hvars gagnande inflytande varit allmänt erkändt, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. 47 anvisat ett belopp af 30,000 R:dr, att användas till arfvoden samt rese- och traktaments-ersättning för Inspektörerne, och dervid ansett det vara af vigt, dels att arfvodet för hvarje Inspektör blefve ökadt, dels ock att inspektionsdistrikten förminskades till omfång.
Inspektörsdistrikten hade, med förenadt afseende på orternas folkmängd, vidsträckthet och antal befintliga skolor, blifvit betydligt tillökade, så att Hernösands stift fördelats i fyra, hvartdera af Upsala, Linköpings, Westerås, Wexiö och Göteborgs stift i tre, samt Skara, Strengnäs och Lunds stift i två och hade Calmar, Carlstads och Wisby stift hvartdera utgjort ett distrikt.
För Inspektörerne, hvilkas antal uppgått till 28, hade ock arfvoden blifvit anvisade med ett, såvidt anslaget medgifvit, förhöjdt belopp.
Då det emellertid vore af synnerlig vigt, att icke genom anslagets otillräcklighet hinder mätte läggas i vägen för verkliggörandet af Rikets Ständers uttalade önskan derom, att hvarje folkskola måtte, såvidt möjligt vore, årligen af Inspektören besökas, har Kongl.
Maj:t nu föreslagit, att det till arfvoden åt Folkskoleinspektörer och kostnaden för deras resor afsedda anslag måtte förhöjas med 10,000 R:dr; och får med hänseende till hvad sålunda blifvit anfördt, Utskottet tillstyrka, att den begärda anslagstillökningen, 10,000 R:dr, måtte af Rikets Ständer beviljas. 72:o.
Till understöd för högre folkskolor ansågo Rikets Ständer vid sistlidna riksdag, enär antalet af dylika skolor då icke tilltagit, utan snarare visat sig vara i aftagande, så att af de för nästförutgångna statsregleringsperiod härtill anslagna 12,000 R:dr endast 5,666 R:dr utgått, högre anslag ej böra anvisas, än som kunde vara tillräckligt att fylla det dåvarande behofvet, helst, i händelse detta skulle vexa, medel borde finnas derför tillgängliga i bespariugarne å de till folkundervisningens befrämjande anslagna medel; och blef i följd deraf ett årligt anslag af 6,000 R:dr för ändamålet anvisadt att från Riksgälds-kontoret utgå.
Till de förut befintliga sex högre folkskolor hafva kommit tre nya, så att till understöd för dylika läroanstalter beviljats 8,000 R:dr att årligen utgå och derutöfver 867 R:dr, för hvartdera af åren 1865 och 1866.
I anledning häraf och till betryggande af dessa läroanstalters fortfarande bestånd har Kongl. Mnj:t nu begärt att för ifrågavarande ändamål måtte å ordinarie stat uppföras ett belopp af 10,000 R:dr.
Då det är af vigt att, för den händelse flera dylika skolor under den närmaste framtiden blifva inrättade, behöfliga medel dertill äro att påräkna, samt då örevarande anslag torde jemväl framgent blifva behöfligt, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer till understöd för högre folkskolor måtte, med bifall till hvad Kongl. Maj:t. föreslagit, anvisa ett årligt belopp af 10,000 R:dr, att bland Åttonde Hufvudtitelns anslag på stat uppföras. i 73:o.
Vidare har Kongl. Maj:t föreslagit, att ett årligt anslag af 100,000 R:dr till folkskoleväsendets utveckling och förbättring måtte på stat uppföras.
Utaf Statsråds-protokollet inhemtas, hurusom
Departement,s-chefen vid föredragning af detta ärende, bland annat, yttrat, att det för nuvarande statsregleringspcriod till folkskoleväsendets utveckling och förbättring i allmänhet uti de församlingar, som till lärares och lärarinnors aflöning redan tillskjutit eller åtoge sig att tillskjuta samma belopp, som den till, församlingen öfverlåtna andelen af per - 48 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. sonliga skyddsafgiften, anvisade årliga belopp af 75,000 R:dr blifvit under nämnda vilkor använda, dels för vidmagthållande af skolor, åt hvilka understöd af statsmedel redan varit beviljad), hvarvid likväl iakttagits att bidrag till löneförhöjning åt ordinarie examinerade lärare vid äldre egentliga folkskolor icke vidare utgått af detta anslag, utan af de för sådant ändamål särskildt anvisade medel; dels för inrättande af nya småskolor eller egentliga folkskolor; dels ock för ett ändamålsenligare ordnande af skolväsendet i öfrigt; och hade af den beviljade summan till 1,280 äldre och 553 nya småskolor tillsammans utgått omkring 69,000 R:dr samt till nya egentliga folkskolor, flick- och slöjdskolor äfvensom till biträdande lärare omkring 6,000 Il:dr.
Största delen af det ifrågavarande anslaget hade sålunda blifvit användt till understöd åt småskolor, hvilkas antal under innevarande statsregleringsperiod blifvit i betydlig mån ökadt; och enligt de af inspektörerne ingifna berättelser syntes behofvet af dylika skolor ännu på långt när ej vara fyldt, utan ytterligare tillökning i deras antal erfordras, om det med dem afsedda ändamålet skulle kunna vinnas.
Af nämnda berättelser inhemtades äfven, att dessa skolor, hvilka blifvit inrättade för att, särdeles i trakter med glesare befolkning, bereda tillfälle till undervisning för mindre barn närmare deras hem, allmänneligen verkat välgörande, men att ännu på många ställen småskolan och den egentliga folkskolan ej stöde i rigtigt förhållande till hvarandra.
Att ett allmänt stadgande meddelades för ordnande af detta förhållande, hade Rikets Ständer ansett mindre lämpligt, enär småskoleinrättningar kunde finnas i en del af en socken, men saknas i andra delar, och äfven i öfrigt förhållandena vore vexlande.