Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men nu träder uppfostran enligt mo- dern sed emellan: » Nej, min älskling, man sträcker fram högra handen », och modern skju- ter tillbaka den stackars venstra handen och lägger namnamet eller leksaken i den högra.
ske med rent torrt linne.
— Vid förvaring af frukt gäller detsamma som om potatis, att den står sig bra i tunnor mellan torfströ eller torfmull.
Den som har särskilda frukthyllor i källaren, kan lättare syna äpplena och iakttager därvid att vända hela förrådet, så att än stjälkarna än blomfröet är upp- åtvändt.
Ovanligt stora vackra äpplen lindas hvart för sig i silkespapper.
Helst läggas pappersark öf- ver hyllorna.
Om äpplen ligga länge i torra rum, innan de komma i källaren, skrumpna de lätt, i synnerhet för tidigt skördad frukt, eller om den ligger på ett dragigt ställe.
Vinterfrukt, hvarpå solen skiner, kan ej stå.
sig länge.
— A f äpplekart kokas nu genast äpplesaft, vin (cider) och marme- lad, af den sämsta beredes ättika.
Afven kan man koka ett förråd af sylt och äpplemos och torka en del af förrådet.
Vill man torka hela päron, så för- vällas de förut, och ett djupt kors skares tvärs öfver den tjocka ändan.
Under torkningen uttagas de allt emellanåt ur ugnen och neddoppas i äpple- eller päronsaft.
— Svarta prickar på äppleskal äro ett plags svamp, som kan inverka menligt på hälsan, därför bör man varsamt aftorka rå frukt, innan den fortares, och helst alltid skala den åt barnen.
Angående inläggning af surkål (jfr Hjälpredan 1891, 187) tillägges här, att man kan förvara hela kåt- hufvuden i stället för sönderskurna eller hyflade, och att hvita rofvor ägna sig till surjäsning.
— Potatismjöls beredning sker nog öfverallt efter un- gefär samma metod; under september och oktober månad lär potatisen innehålla det finaste mjölet.
Man väljer dessutom stora, stärkelserika potatisar för ändamålet.
Under torkningen vänder man mjölet ofta, för att skydda det från att surna.
— V i d in- köp af ljusförråd bör man ungefärligen beräkna åt- gången för vintern, emedan gamla stearinljus upp- lösas hastigare och rinna.
•T » Husmoderlig almanack.
Lamporna och deras skötsel.
långa mörka höstkvällarne äro redan WgJ öfver oss, o c h lampan tändes med hvarje dag allt tidigare i fars studierum, v i d Innan årstiden blir för ruskig och kall, undan- mors sybord eller för lexläsningen i barnakret- stökar husmodern de sedvanliga höstgöromålen, be- D e t kan j u därför i dag vara skäl att stående i byk, bak, radikalrengöring, bergning af po- sen.
tatis, kål, rötter och frukt, inläggning af surkål m. m., tala några ord o m våra lampors utstyrsel o c h framtar den nedlagda päls- och vintergarderoben; vård, o c h börja vi då m e d att litet orda om bereder potatismjöl, insätter innanfönster m. m. d.
— lampskärmarne.
För mindre hushåll, där brygghus äro svårare till- E n vacker lampskärm på en stilfull lampa gängliga för bykning, rekommenderas anskaffande af Huskvarna tvättmaskin, som ' visserligen kan anses kan nästan jämföras m e d en dyrbar o c h vac- vara dyr (50 krono /), men som dock snart gör sig ker möbel.
Den är dessutom ett a f de före- betald, emedan man aldrig behöfver någon främ- mande hjälp; naturligtvis bör man då äfven äga en mål, s o m väcker mesta uppmärksamheten i ett vridmaskin.
Angående den sistnämnda påstås allmänt, rum, o c h som oftast beskådas, måhända p å att gummivalsarna blifva förderfvade af, att man grund a f sin ljusa färg.
Enhvar, som tycker låter kläderna gå heta igenom dem.
V i d användande om att se sina rum prydliga, offrar därför af Huskvarna tvättmaskin kan likväl det sistnämnda knappt undvikas, och kan jag försäkra, att det ej gärna litet på denna utgiftspost.
heller det ringaste skadat min vridmaskin, som va- F ö r inte så länge sedan tillverkade man rit i bruk hvar 14:de dag under 5 års tid.
Kanske ganska vackra skärmar a f silkespapper, s o m detta beror på god omvårdnad i öfrigt: så t. ex. veckades i handen; de togo sig bra ut o c h återinsätta vi hvar gång efter slutbegagnandet de voro billiga, men man har dessvärre sett allt små träklossarne vid ändan af valsarna, hvilka hålla isär dem och sålunda bevara dem för tryck mot för många a f dem o c h det till o c h med i så hvarandra.
Det lilla besväret har visat sig vara afskyvärda färger, att deras dagar väl snart af stor nytta.
— Förrådet efter ett större bak har äro räknade.
ofta sina svårigheter att en längre tid förvara.
Mjukt (Möter.
bröd står sig i allmänhet längre, om man i degen tillblandar litet rifven kokt potatis, förvällda risgryn eller några russin; förvaring i glaserade krukor är nästan lämpligare än i bleckburkar.
Om det blott är fråga om att hindra bröd att mögla, utan afse- ende på att det blir torrt, så nedläggas limporna, med litet mjöl strödt emellan, ännu varma i en säck, som upphäoges på luftigt ställe.
Knäckebröd » slår ej igen sig », om det förvaras i slutna bleckkärl.
Den radikala rengöringen och städningen gälla ej allenast boningsrummen, utan i lika hög grad kök, skafferi, visthus och andra uthus — vedbodar ej förglömmande3.
Till skurning af våra metallkärl utbjudas nuförtiden mångfaldiga s. k. putsmedel, af hvilka en del kan vara utmärkt.
Ett enkelt sätt, som man dock alltid bar tillhands, är skurning med rå potatis och fint pulvriserad skursten, hvar- vid dock måste iakttagas, att sista guidningen bör Men om man nu skall öfvergifva papperet, är det därför inte nödvändigt att ta sin till- flykt till så dyrbara material.
S o m underlag begagnar man g o d satin a f vacker färg; öfver denna anbringas billig crepe, tyll eller tarlatan.
D e t billigaste blir härvidlag nästan det bästa, ty skillnaden mellan en skärm, gjord af dyr- bara tyger, o c h en af billigare blir inte syn- nerligen stor, dä det tilltalande v i d ett dylikt arbete m y c k e t mer ligger i färgens skönhet och ett smakfullt arrangement än i stoffets kvalitet.
Band o c h spetsar, som användas för skärmen, kunna o c k vara af billigare sort; endast b ö r man, hvad angår spetsarne, välja dessa a f lät- taste o c h luftigaste slag.
Eu sak emellertid vore det dålig ekonomi att köpa billigt, och det är själfva ståltråds- ställningen.
För det första är formen smak- lös hos de billigare ställningarna, dessutom äro de föga solida.
En god ställning håller där- emot länge och väl, och när skärmen slites och smutsas, kan den förses med nytt öfver- drag.
Afven är eldsäkerheten större vid de bättre ställningarna, då dessa göras med större öppning för glaset och denna ofta dessutom omgifves med ett stycke messingsbleck eller glimmer, som hindrar antändning.
Färgen bör alltid vara ljus.
Man får nog visserligen se mörkröda skärmar med svarta spetsar, men den röda färgen är också den enda, som tål att användas mörk.
Emellertid stjäl den allt för mycket ljus och gör pä mån- gen ett högst obehagligt intryck, hvarför man gör obetingadt bäst i att välja andra och för ögonen mindre tröttande nyanser.
Och man har ju tillräckligt att välja mellan!
Dir fin- nas de blå och ljusgröna, rosa, guldrödt, majs- gult.
Ljuset blir gärna något kallt genom blått och grönt — ungefär som månsken, hvarför detta passar utmärkt i sofrum, under det att det ej tar sig riktigt bra ut i andra rum, med mindre än att de äro starkt upplysta.
Detta är däremot ej fallet med de varma, gulröda färgtonerna.
Mycket modern är pagodformen.
Från den ring, som omsluter lampglasets öfre ända, ut- löpa med lika mellanrum 6 horisontala, om- kring 25 cm.
långa spröten, hvilkas ändar för- bindas med nästan halfcirkelformade, nedåt böjda stycken metalltråd.
Det uppstår således en dal eller sänkning mellan hvarje par af strålspröten.
På undersidan beklädes ställnin- gen med satin, medan man ofvanpå kläder med tarlatan, som fastsys på hvart af de sex buktiga partierna i räta veck, alltså mellan ringen om glaset och bågen, som förenar sprö- tenas ändar.
Härtill åtgå sex stycken, 25 cm.
långa och 80 cm.
breda, i allt omkring 2 me- ter tarlatan.
Därpå anbringas kappan, som äfven kan göras af satin, 20 cm.
hög med 1^ cm.
upp öfver kanten.
Den påsys i veck.
När den göres af tunn silkestaft, beräknar man omkring 5 meters längd för det hela.
Till sist döljes kappan af en rynkad spets af sam- ma bredd, som sys så, att en liten kant fal- ler ned och döljer sömmen.
Vid ringen om glaset anbringas ock en rynkad spets, som står nägra cm.
upp öfver skärmen.
Om spet- sen knytes en rosett af band i skärmens fär- ger.
A f spetsar åtgå alltsomalls 8 meter, af band 1 meter.
Och nu komma vi till kapitlet om lampor- nas behandling.
Mången husmor anser detta så viktigt, att hon själf putsar och håller dem i stånd.
För dessa, som ha öfning i saken, kunna dessa råd ha föga betydelse.
Men vi ta nog ej fel, om vi påstå, att många af våra unga damer, som afton efter afton förarga sig öfver den dåligt lysande lampan, kunna ha nytta af dem.
Till lampornas rengöring bör man ha en ask, som innehåller två lappar, en för glaset och en för lampan, lampborste och en sax, som, likt de gamla Jjussaxarne, har ett rum att uppfånga nedfallande stycken af veken.
Man börjar med att skrufva af det stycke af me- kanismen, i hvilket glaset hvilar, och som om- sluter röret för veken.
Detta putsas och torkas, hvarefter man klipper och putsar veken samt det inre af det metallrör, hvari den är innesluten.
Härvid kan man begagna en hårnål, som böjes efter behof.
På den sista tiden ser man i handeln några små billiga och ganska praktiska appa- rater för vekens putsning.
De vridas rundt omkring och afskära härvid veken samt upp- samla resterna.
Veken måste klippas mycket jämnt, annars osar lampan och lyser dåligt.
När allt är putsadt och ordnadt, påhälles fotogenen, som ej bör nå för högt i oljehuset, då den lätt sipprar ut, när lampan bäres, och för öfrigt ljusstyrkan minskas.
Ett lampglas är en bräcklig tingest, men lyckas man bara bevara det en tid, blir det gärna af lång varaktighet; somliga påstå, att detta ock skall vara fallet med glas, som fått någon slags skavank.
Visst är emellertid, att ett lampglas länge kan göra tjänst, om man blott är försiktig med det.
Fuktighet bör al- drig få komma vid glaset — hvarken i form af fuktiga trasor eller fingrar.
Det mörka la- ger, som bildar sig omkring lågan inne i gla- set, bör alltså aldrig tvättas bort.
Detsamma gäller de hvita fläckar, som uppstå på glaset, om tändstickor tändas öfver lågan.
Man bör bättre göra till regel att aldrig så tända sina stickor.
Ett godt putsmedel för lampglas har man i torr träaska eller fint pulvriserad pimpsten.
Askan strös på en torr lapp, som vecklas om en liten pinne, med denna gnider man glaset, tills fläcken försvinner, hvarefter man putsar med en torr lapp eller lampborsten.
I hvar- dagslag putsas glaset lättast genom att gnidas med sammanskrynkladt silkespapper eller van- ligt tidningspapper.
A propos lampborsten, så ha många glas fått sitt banesår genom dennas skaft af flätad järntråd.
Det kan nog därför löna omaket att omlinda detta med något tjockt, mjukt tyg.
Minst besvärlig är lampans utvändiga puts- ning.
En lapp är i allmänhet tillräcklig för att aftorka dammet.
Har däremot lampan stått någon längre tid oanvänd, kräfvas star- kare medel.
Lampor af porslin tvättas med varmt vatten, hvari man upplöst litet soda, men man får akta sig för att låta sodan rinna ned på lampfoten, om denna är af metall, ty den antar då af sodans inverkan en grågrön färg.
Lampor af brons eller andra metaller ren- göras med en borste, doppad i vatten, tillsatt med salmiaksprit, hvarpå man noga torkar med en torr lapp.
Förgyllda och starkt ornamen- terade lampor böra torkas med sågspån, som sedan aflägsnas med en borste.
Mycket vinnes, om lamporna påfyllas om morgonen, ty de flesta olycksfallen råka dem, där de slängas hemlösa omkring i ett fönster eller på en bänk.
Därför: låt det vara en oeftergiflig regel, att lamporna ordnas om morgonen!
En porträttbyst af Fredrika Limnell, modellerad af professor Böljeson, var utställd på första höstsamkvämet å damernas » Idun », som ägde rum förliden lördag.
V i d samma tillfälle uppläste fru Amanda Kerfstedt en af henne författad skiss; musik utfördes af fruarna Sellholm och Lind samt fröken E. Posse.
Två silfverbröllop.
Att en person får fira två silfverbröllop torde allt vara ganska ovanligt.
Detta har dock i dagarne inträffat, då provinsiallä- karen i norra Dalslands distrikt d:r L.
K. Blume firade sitt andra silfverbröllop — naturligtvis inom ett andra gifte.
Doktor Blume är närmare 83 år gammal.
* Inga telefonfröknar mer!
Telefonfröknarna skola snart tillhöra det som varit, om man får tro de amerikanska tidningarna.
Det skall nämligen ha lyckats en amerikansk elektriker att konstruera en automatisk apparat, som snabbt och säkert uträttar hela deras arbete.
Ett kvinnligt spelets offer.
I början af augusti hyrde en fröken Jane Armstrong från New- york en liten villa i Nizzas omgifningar.
Vid sitt första besök i Monaco kunde hon ej motstå frestel- sen att försöka spellyckan, som äfven första dagen var henne så gynsam, att hon vann 100,000 francs.
Hon gjorde nu det löftet att aldrig mer återvända till Monaco, men bröt för några dagar sedan detta löfte och spelade på samma n:r, på hvilket hon förra gången vunnit, tills hon förlorat hela sin till unge- fär 1,000,000 francs uppgående förmögenhet.
Hem- kommen tog den 26-åriga kvinnan en revolver, ja- gade sig en kula genom hjärtat och dog på stället.
Vårt århundrades folkhjälte, Guiseppe Garibaldi, af Cecilia Bååth-Holmberg.
På Fahlcrantz &amp; C.os för- lag har den talangfulla, för Iduns publik välbekanta författarinnan under denna titel börjat utgifvandet af ett arbete, som lofvar att bli af synnerligt in- tresse.
T i o år äro nu gångna, sedan den ryktbare folkhjälten gick hädan, och författarinnan har ansett tiden vara inne att fylla en brist i vår literatur, som hittills saknat någon utförligare skildring af den märklige mannens skiftande, nästan sagolika lefnadsöden.
Hon har därvid begagnat de yppersta källor, som i detta ämne stått att tillgå, och hennes kända framställningskonst och lifliga stil ha ej kun- nat förfela att af det rika materialet åstadkomma en verkningsfull och fängslande skildring.
Arbetet ut- kommer under loppet af hösten i 6 häften ä 75 öre.
Amatören, handbok för konstsläjden i hemmet, ef- ter Sales Meyer af Hugo Hörlin.
V i ha förut på- pekat detta instruktiva arbete, som måste vara väl- kommet för alla våra nu så flitigt konstslöjdidkande damer.
Det tredje häftet föreligger redan, liksom de föregående rikt försedt med illustrationer till textens förtydligande.
I detta häfte behandlas före- trädesvis olika slag af inläggningsarbeten.
Linnea, den från Vadstena af Erik Wallin ut- gifna lilla tidningen för barn och ungdom, förvärf- var en allt större vänkrets i svenska hem och för- tjänar det ock genom sina goda egenskaper: för den unga publiken väl afpassade berättelser af sven- ska pennor, vackra teckningar därtill, äfven de svenska, och roande tanketäflingar för hvarje num- mer.
operan uppförde 1 lördags Webers alltid lika populära opera » Oberon ».
Främsta intresset tilldrogo sig äfven här fru Ostberg och hr Odmann som resp. Bezia och Huon.
Ett bättre utförande af de bekanta och svårsjungna ocean- och krigsari- orna, än som nu kom desamma till del från de " båda framstående konstnärernas sida, torde man näp- peligen här hafva hört.
N y för aftonen var fröken Wolf i Fatimas parti.
Om man undantager taldia- logen, som ju alltid vållar fröken W.
vissa svårig- heter, reder hon sig mycket bra med föreliggande uppgift.
Särskildt gör rösten sig förträffligt gäl- lande i duetterna med Bezia och Scherasmin, tör hvilket parti hr Johanson särdeles väl lämpar sig.
Öfriga rollinnehafvare göra sitt bästa.
Det hela le- des ypperligt af hr Hallen, och särskildt förtjänar orkestern beröm för utförandet af uvertyren.
Om måndag återupptages » Skrifvarkungen ».
I morgon lördag gifves säsongens första symfoni- konsert, hvarvid uppföres: Mozarts Ess-durs sym- foni samt förspel till Parsifal och Charfreitagszau- ber ur tredje akten af samma opera.
Vidare kom- mer fröken Hulting, elev af hr Arlberg, att föredraga konsertarian för sopran » A h Perfida » af L. van Beethoven.
Vidare utföras Andante cantabile ur kvartett (D-dur op. 11) af Tschaikovsky samt Air de Babet ur Scfene Pittoresqne af Massenet.
Dramatiska teatern gifver i morgon en afskeds- recett till förmån för hr Svante Hedin.
Program- met upptager » Duvals skilsmässa », och att här blir proppfullt hus, är ju naturligt.
nej, svägerska med sin bror, nej, hur katten blir det nu, om Annie gifter sig med Otto, » undrade Torsten, under det Henriette o c h Margareta voro nära att kikna af skratt åt hans bemödanden att reda de krångliga släktskapsförhållandena.
Fiiharmoniska Sällskapet ämnar under sitt nu in- » Jag blir svåger med min bror och svåger med gångna nionde arbetsår gifva sedvanliga tre abonne- min svägerska, » fortfor han, utan att låta sig mentskonserter, vid hvilka följande musikverk skola störas.
komma till utförande: » Hvad blir du då i förhållande till mig, efter Slabal mäter, ny komposition för soli, blandad allt blir så krångligt? » frågade Margareta, ännu kör och orkester af Gunnar Wennerberg, Spökbru- kämpande med skrattlusten.
den, ballad för soli, blandad kör och orkester af » Dig stänger jag in i arrest, tills du blir snäll Anton Dvorak, l:sta aktens final ur musikdramat och lär dig att inte göra narr af store bror, » ropade Parsifal af B,icbard Wagner, nya kvartetter för blan- dade röster af Johannes Brahms, Signe UWs färd, Torsten, rusade fram, grep stolen med åtföljande konsertdikt för soli, blandad kör och pianoforte af Margareta och försvann genom dörren, utan att fästa sig vid hennes högljudda protester.
August Söderman, Forngrekisk sångcykel för blandad » Åh, det var gräsligt, aldrig trodde jag, att du kör och pianoforle af Max Zenger och Sur la mer, skulle vara så tung, » pustade han, då de båda en körer för fruntimmersröster med pianoforte-ackom- stund därefter kommo tillbaka, han med stolen och pagnemang af Vincent d ' Indy.
Abonnementslista hon efter.
finnes utlagd i Abr.
Lundquists Hof-musikhandel.
Margareta gaf honom en sötsur blick, som han stod redo att med kallblodighet uppfatta, ty han visste, att om det fanns något, som retade Marga- reta, så var det, om man trodde hon vägde mer än fyra pund.
» Tacka vet jag Dora, » fortfor han så lugnt han kunde, sedan han uthärdat blicken, » med henne kan man springa miltals, h o n är så lätt som spindel väf. » » Dora väger bara tre skålpund mindre än jag, » invände Margareta.
NOVELL » Skålpund minus skål i sådant fall, » envisades af han.
» Mal élevé, » sade Margareta med en axelryck- Ä MG PALM.
ning, » jag vill ej byta ord med dig.
Gif mig nycklarna, Henriette, får jag gå o c h göra i ord- Belönad med hedersomnämnande vid Iduns sista ning vår iilla supé i ditt ställe, medan jag lugnar mina nerver efter Torstens elakheter. » pristäfiing.
» Sockra inte på biffarne och lägg inte lök i te- (Forts.) pannan nu i förtreten, Greta lilla, » varnade han vilken oerhörd spänstighet, hvilken enorm mot vänligt och slog sig ned i soffan bredvid Henri- ståndskraft äger ej ett sådant sinne; det drömmer ette samt erbjöd henne älskvärdt sin hjälp med glädjedrömmar, innan tåren ännu torkat, det lockas att laga ihop Ingas strumpa.
till dans efter bjudande toner vid afgrundens rand.
» Greta lilla, tag in några af edra förtjusnings- Men lika lätt har det äfven att, då en obetydlig kakor ur stora bleckasken till teet, » sade hon, un- dimma för en stund skymmer ljuset, finna mörkret der det hon sakta och varligt drog den olyckliga kolsvart och finna natten evig, fastän erfarenheten strumpan ur hans händer, innan han hunnit tappa lärt, att dag följer efter natt.
mer än åtta maskor.
Sådan var Torsten.
Han ville hjälpa alla, han ville hinna allt, han skulle uträtta och förbättra allt och såg världen i ljust, idel ljust under sin vanliga sinnesstämning, tills den ibland slog om Blixt och Gösta Drake komma på sina sedvan- till den andra ytterligheten.
Det fanns blott en liga besök åtminstone hvarannan dag, föröfrigt sak, som ej slog om, hans kärlek till Henriette, höllo Torsten o c h Henriette sig så mycket som den hade vuxit samman med honom.
möjligt från de öfriga grannarne.
Hvetet hade tagit skada, öfver hälften af den Till husets gamla vänner hade en ny sällat sig, präktiga skörden var förstörd.
det var den unge ägaren till Tunaholms herrgärd, hvilken han nyligen tilllrädt efter sin farbroder, En del hade visserligen blifvit räddad, men det kommendörkapten Edelberg.
var så obetydligt.
Torsten hoppades, att potatisen skulle ge god Erland Edelberg var en sympatisk, vinnande per- skörd, det blefve ändå något.
sonlighet.
Gentleman i hvarje tum.
Trofast, öp penhjärtig och förtjust åt ett godt skämt, slöt Grepe man blott verket an, skulle det möjligen han sig allt närmare till familjen Skog.
kunna gå.
Ladugården gaf afkastning, visserligen ännu inte Det var ej blott Torslen o c h Henriette, som nog för hvad den kostat, men så stod den där utöfvade så stark dragningskraft, det var egentli- också ett ideal bland ladugårdar.
gen Margareta.
Man behöfde blott arbeta af alla krafter, nog - » Bah, » sade hon en dag skrattande, då Torsten skulle det väl gå.
smått brydde henne därför, » hvad frågar jag efter den käre Barbarossa, ban är för ful för mig. » Och Torslen arbetade från arla morgonstunden till sent på kvällen.
Arbeta hade han gjort ända » Fri, » utbrast Henriette harmsen, » ful, m e d från sin spädaste barndom, då han nystade garn sådana hjärtegoda ögon; han är vacker. » åt modern och sprang ärenden, arbetat hela sitt Margareta skrattade åter o c h blef rosenröd, så lif, aldrig såg man honom utan sysselsättning.
kysste hon svägerskan och sprang sin väg.
Och Henriette, h o n stod troget vid hans sida » Aha, » sade Henriette.
och dref på sina kugghjul i maskineriet.
Den unge förvaltaren v.
Hertz hade alldeles Hur de mödosamt, men gladt, drogo strå efter uteblifvit från Annedal, han hade haft ett långt strå, dessa båda, till stacken, som dock var dömd samtal först med Torsten och sedan med Marga- att skingras som agnar för vinden!
reta o c h rest, utan att komma åter.
Margareta hade slutit sig närmare till svägerskan » Så tråkigt, att han aldrig kommer hit mera, » under denna tid, och Henriette såg med glädje, att suckade lilla Gina Blixt, då hon o c h Henriette hon vann den stolta flickans tillgifvenhet.
tröskade igenom den evigt gamle Barberaren, som hon hade så svårt att lära sig, » så tråkigt, den Annie skref ofta till systern de mest muntra hygglige von Hertz.
Hvarför kunde inte Margareta och tokroliga bref, som narrade henne att skratta, taga h o n o m?
» fastän h o n var sorgsen och nedstämd.
Annies bref förelästes vanligen högt, sedan aftonlampan » Sörj inte öfver det, Gina lilla, det är bäst var tänd o c h familjen samlad kring det hemtrefiiga hvad som sker; nu blir det någon annan, som runda bordet framför soffan.
blir fru v. Hertz. » » Vet ni hvad? » sade Torsten en kväll, då ett Gina stirrade på notorna, drog upp näsduken dylikt bref uppmuntrat dem, » jag tror, att Annie att torka en tangent, som visst var försedd med och Otto äro smått förtjusta i hvarandra. » något damkorn, samt slog därefter an ett falskt ackord.
7: te haft.
DAGNY.
Lfjd$cc ' Wahlström,, Fredrika Bremer.
Ett biografiskt verk.
Lottm DahZpm, Den internati~n~ella .kvinnokongressen i Berlin.
I t Gijrarb BjO1.7cmar~, Ur trenne skaldinnors diktverk.
JiI; L., Något om Englands sjukskoterskor.
Litteratur: L.
N., Hella och andra berättelser om kvinnor af J a n e, G e r n a n d t - C l a i n e; L.
D .., Skepp, som, förgås i stormen af Math.
R o o s; L. Ern, Med eller ' .mot ' sin .natur af M a r g a r e t a; L.
D., .Skiftande.
stamningar af RUS,^ R o e s t; L.
D., Lefaads- lycka.
- Fribet af E b b a von Kock.
Gerda Jfe? / él.son, ' Stockholms elevhem.
Meddelanden från Fredrika-Bremer-Förbundet.
Från, skilda håll. '
-- Pris pr " gång: För Förbundets medlemmar kr.
2: 50. iFör medlemmar 00. icke 4: Fredrika-Bremer-Förbundets adr,: Drottninggatan 54.
- Fröken Kristine Dahls rationella Underkläder siisom Chemisettcr, Bröstband, delade Kjolar m. m. samt Syenska Dräktreformforeningens Underkläder i K.
M. Lundbergs Bosattningsmagasin och Almedahls Fabriks Försäljningsmagasin 2 2 ~ t o r b g r l i o W r i n k 8 n STOCKHOLM.
Wimans Fotogenkamin i ny, prydlig utstyrsel, synnerligt oiiitpkt, nyttig i niistau nlla hem, hög viirmeeffelrt och den allra Iiittaste skö kel.