Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Transport 7:o Tionde och hammar-skatte-jernet, hvaraf det förra, eller Tionde-tackjernet, som vid 1851 års slats-reglering beräkuals till 12.000 Sk/7. ä o /3 R:dr, eller till 68,000
R:dr och vid slats-reglerin gen år 1854 till S,400 Sk//, jemväl ä 52/s B:dr, eller till 47,600 R;dr Banco, nu ansetts böra beräknas till 37,500 centner, eller 375 ny-läsler och priset derå antagas till 2 R:dr Riksmynt pr centner, eiler 200 R:dr för ny-Iäslen (motsvarande 6 R:dr 4 sk. 10 rsl. Banco per Sk//.); hvadan alltså för denna inkomst-titel utförts en summa af ....
75,000 Och hade hammar-skatts jernet, som 185 1 upptagits till 6.000 Sk//.
Stångjern ä 14 R:dr eller till 84,000 R:dr, och år 185 4 till 6,300 Sk//, ä 15 R:dr eller till 94,500 R:dr Bauko nu beräknats till 20,000 centner, eller 200 ny-läster med ett pris af 7V2 R:dr Riksmynt för centnern, eller 750 R:dr för ny-lästen (motsvarande 16 R;dr Banco för Sk//-); enligt hvilken beräkning alltså utförts ett penninge-belopp af 150,000 8:0 Svafvelbruks tionden, hvilken, år 1851 beräknad till 600 och år 1854 till 950 R:dr Banco, nu upptagits till 866: 32, eller 9:o Mantalspenningarne, hvilka, år 185 1 upptagne lill 350.000
IRdr Banco, men vid 1854 års riksdag, i anseende till backstugusittarnes m. fl. befriande från denna skatt, beräknade endast till 343.000
Rulr nämnda mynt, nu, med hänsigt till folkmängdens allljemnt fortgående tillökning, ansetts åter kunna upptagas till förstnämnde belopp, motsvarande 10;o Bötes-medel, vid de 2:ne sednaste riksdagarne beräknade till 35,000 R;dr Banco och nu af Slats-kontoret upptagne till 40,000 samma mynt eller 11:0 Kavalleri-regemenlernas häsl-vakans-spanmål, beräknad, liksom förut, till 22,250 tunnor eller 140,175 kubikfot, hvilka utförts, efter 2 R:dr Riksmynt för kubikfoten, till 12:o Ständiga rote-vakans-afgifter vid de Skånska infanteri-regementerna, hvilka, utgående med 2,310 tunnor, eller 14,553 kubikfot, för jemuhetens skull endast upptagits lill 14,500 kubikfot, eller, efter 2 R:dr Riksmynt för kubikfoten 13:0 Tillfälliga rote-vakans-afgifter, beräknade, liksom vid 1854 års statsreglering till 4,000 R:dr Banco, eller Transport 6,141,600. - 225,000. 1,300. 525,000. 60,000.
280,350. 29,000. 6,000. 7,268,250.
Bil. N:o 6 till Kongl. Maj.ts Nåd.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1856. 43 Transport 14:o Fakans-afgifter af nyroterad jord, hvilka, förut benämnde: “rotefrihets afgifier af oroterad, meu ordinarie rotering underkasiad jord“, beräknats år 1851 till 28,000 och år 1854 (ill 30,000 IOdr Banco, samt nu åter upptagits till förstnämnde belopp, motsvarande . . 15:o Rote-vakans-afgift af utsockne frälsehemman i Halland, förut beräknad till 10,000 IOdr Banko, men, efter utfärdande af Kongl.
Kungörelsen den 18 April 1854, utaf Rikets sednast församlade
Ständer upptagen till endast 8,250 R:dr nämnde mynt, och nu, för jemnare beräkning, utförd till Riksmynt 16:o Furage-afgift af det indelda kavalleriet, vid sednaste 2:ne stats-regleringar upptagen till 32,300 R:dr Bauco och nu beräknad till Riksmynt 17:o Tross-passevolans-afgiften, vid de begge sednaste riksdagarne beräknad till 17,680 R:dr Bauco och nu, för summans jemnande, upptagen till 17,6662/3 R:dr nämnde mynt, eller 18:o Båtsmans-vakans- afgiften, beräknad år 1851 till 32.000 och år 1854 till 36,000 R:dr banko, samt nu lill 38, 666V3 R:dr nämnde mynt, eller 19:o Krut- och Salpeters-medel, beräknade år 1851 till 105.000 och 1854 till 120,000 R:dr och nu, efter medium af åren 1850—1854 till 140,000
R:dr banko, eller 20:o Kontroll-Stämpel-medlen, hvilka, upptagna vid 1851 års Stats-reglering till 10,500 R:dr, men uti den sistlidne riksdag fastställde stat lill 12,000 R:dr banko, nu ansetts kunna beräknas till 13,333 R:dr 16 sk. nämnde mynt, eller 21:o Båk- och Lots-medlen, beräknade vid 1S51 års riksdag till 85,000 och år 1S54 till 95,000 R:dr bauko, samt nu upptagne till 1 10,000 R.dr nämnde mynt, eller 22:o Danska fyring s-medlen, utgörande 10,000 R:dr Hamb. banko årligen, och hvilka, efter ungefärliga medelkursen under åren 1850—1854 beräknats till 23:o Konvoj-kommissariatets bidrag till Turkiska beskickningens aföning, beräknadt vid de 2 sednaste statsregleringarne till 14,800 R:dr Bauco, men nu, under den af Stats-kontoret förordade be Transport - 7,2 68,250 42.000 12.000 50.000 26,500 58.000 210,000 20.000 165,000 40,000 7,891,750 44 Bil.
Transport näraning “Konvoj-kommissariatets bidrag (ill aflöning af Svenska beskickningen i Turkiet, upplaget endast till 14,6662/3 R:dr nämnde mynt, eller 24:o Observations-medel, hvilka, vid 1851 års riksdag beräknade lill 14,000 och år 1854 lill endast 10,000 R.dr Ranko, nu, enär denna i allmänhet omvexlande och obestämda inkomst under de sednare åren nedgått, ansetts ej böra upptagas till högre belopp, än riksmynt . . 25:o Extra Medel och Uppbörder, beräknade år 1851 till 18,000, 1854 till 19,180 och nu till 20,000 R:dr Banko eller . . . 26:0 Intresse-medel, beräknade år 1851 till 3,300 och år 1854 till 3,360 R:dr Banko samt nu utförde till Riksmynt Säger Riksdaler Riksmynt 7,956,750. B) Stats-Verkets Extra Ordinarie Inkomster, hvilka, jemlikt 60 § Regeringsformen, såsom Revil/ning utgå: 27:o Sjölulls-meillen, hvilka, vid 1851 års Siats-reglering, beräknade (iil en brutto-inkomst af 4,530,000 R:dr och vid 1854 års Statsreglering (ill 5,200,000, vid båda tillfällena med Tullverkets deri inbegripne stat och omkostnader upptagne till endast 800,000 R:dr, nu ansetts kunna beräknas till en nettoinkomst 6,000,000 R:dr Banko, motsvarande i Riksmynt 9,000,000 samt ulgifterne till 1,000,000 R:dr Banko, motsvarande . . 1,500,000 10 500 000 28:o Salu-Accis af Städerna, beräknad såsom vid sednaste riksdag tili 500 R:dr Banko, eller 7 50. 29:o Post-medlen, hvilka, enär någon inkomst deraf för Statskontoret icke vidare vore att beräkna, endast upptagits lill den mot Postverkets kontanta förslagsanslag ä 7 Hufvudtiteln svarande summa, 485,000 R:dr Banko, eller 727,500. 30:o Karlce-Sigillalce-medlen, upptagne, liksom vid sednaste Statsreglering, till 710,000 R:dr Banko, eller 1,065,000. 31m Rränvins-afgiften, hvilken blifvit upptagen endast till samma belopp, som vid sednaste riksdag, eller 3,000,000 R:dr Banko, motsvarande 4,500,000.
Säger R:dr Riksmynt 16,793,250.
Transport 24750,000.
7,891,750. 22,000. 8,000. 30,000. 5.000.
N:o 6 till Kongl. Maj:ts Aud. Prop. N:o i, om Statsverket 1856. 45 Transport 24,750,000 C) Restantier, hvilka, vid 1851 års statsreglering beräknade till 180,000 R:dr och år 1854 till 130,000 R:dr Banko, nu, sedan de förut såsom restantier förde kontanta behållningar, försljotler och fordringar å Tullmedlen ej vidare såsom sådana upptagas, endast utförts till 33,333Vs R:dr Banko, eller , . . . • 50,000.
Summa R:dr Riksmynt 24,800,000.
Enligt den af Stats-kontoret sålunda uppgjorda beräkning, skulle alltså Statsverkets årliga tillgångar blifva:
Ordinarie Inkomster R:dr Riksmynt . . . . 7,956,750 Extra ordinäre d:o ,, ,, .... 16,793,250 Restantier 50,000 23,800,000.
Efter anmälan af förestående, utaf Stats-kontoret uppgjorda, beräkning af Stats-verkets inkomster hemställde Departemenls-Chefen i underdånighet, att Kongl. Majit, med hänsigt till den dervid jemväl förekommande beräkningen af Tionde och Rammarskatts-jernet, nu äfven måtte till slutlig pröfning företaga den af Fullmäktige i Jernkontoret, med åberopande af Bruks-Societetens uppdrag, den 21 Februari 1854 hos Kongl. Majit gjorda framställning, bland annat, derom, att tillverkningen af Stång-jern, äfvensom den del af tackjerns-blåsningen, hvilken utom Bergslag bedrifves, hädanefter måtte befrias från hammarskatts- och tionde tackjerns-afgifter samt icke beskattas till högre belopp eller efter andra grunder, än öfriga fabriksnäringar; hvilken underdåniga fram ställning, efter det så väl Bergs-kollegium den 13 Mars nyssnämnda år som KammarKollegium och Stats-kontoret den 22 November 1855 infordrade underdåniga utlåtanden afgifvit, blifvit den 19 sistlidne April inför Kongl. Majit i Siats-Rådet anmäld, dervid Kongl. Majit, som under den 8 Mars innevarande år anbefallt Bergs-Kollegium att inkomma med underdånigt yttrande och förslag såväl rörande ifrågasatt utsträckning af de för jernhaudteringens bedrifvande genom Kongl.
Kungörelsen den 27 April 1846 beviljade friheter, som ock i afseende på frågan, att de jerhandleringen till Staten och Kommunen åliggande utskylder skulle ställas i samma förhållande som för fabriker i allmänhet, till sistbemälda Kollegium ånyo öfverlemna!
Fullmäktiges i Jern-kontoret ifrågavarande underdåniga framställning med dertill hörande handlingar, för att vid fullgörandet af förenämnde nådiga uppdrag tagas i öfvervägande; med anledning hvaraf Kollegium ock, vid afgifvande den 30 sistlidne
Maj af omförmälda yttrande, rörande nu ifrågavarande ämne ytterligare sig utlåtit.
Tili stöd för deras ofvannämnde framställning hade fullmäktige i Jern-kontoret hufvudsakligen anfört, att tillverkningskostnaden för såväl tackjern som stångjern, sammanräknad med skatterue å dessa tillverkningar, på de 46 Bil.
N:o 6 till Kongl. Majds Nåd.
Prop. N:o om Statsverket 1856. fleste ställen öfversköte jernets försäljningsvärde, så att jernhandteringen numera i allmänhet icke lemnade sina idkare någon vinst, utan endast-beredde dem förmånen att göra sig till godo de dem tillhöriga materialier för handteringen; och hade Bergs-Kollegium uti dess ofvannämnda utlåtande af den 13 Mars 18-54, under åberopande jemväl af hvad dess under den 15 Juli 18 53 afgifna utlåtande innehölle, i underdånighet anfört, att, sedan Kongl. Majit till Rikets Ständer aflåtit nådig Proposition om
Tionde-jernskattens nedsättning såväl inom som utom bergslag med en tredjedel af beloppet, Kollegium icke ansett sig tillständigt att, på grund af Fullmäktiges anhållan, tillstyrka någon särskild eller större skaftelindring för tackjerns tillverkare utom bergslag; hvaremot, beträffande den af fullmäktige, å Bruks Societelens vägnar, sökta befrielse från utgörande af den stångjernsbruken med 1 Sk$f. för 1 OO åsätta ärliga hammarskatten, Kollegium förklarat sig hylla den åsigten, alt på den ståndpunkt, jernhandteringen sig nu befunne, sjelfva principen för beskattningens utgörande med viss andel af produkten vore i sig sjelf oriktig samt derföre och på en del ställen måste i tillämpningen visa sig skadlig eller förtryckande, nemligen i de icke sällsynta fall, då tillverkaren sjelf vid låga försäljningspris, icke finge sina på produktens frambringande nedlagde kostnader ens till fullo ersatte, under det att vid en lyckligare handelsställning
Statens så beskaffade inkomst af handteringen ändock blefvo nära nog oförändrad, såsom hufvudsakligen beroende af det relativa tillverkningsbeloppet, men icke af näringsidkarens rälta vinst för hvarje särskildt år; och hade Kollegium alltså ansett den nu utgående ständiga hammarskatten, hvilken just derigenom vore för en mängd jernbruk betungande, att den drabbade ali stångjernshandtering lika hårdt, utan afseende derpå, om smidet lemnade bruksegaren betydlig, ringa eller alldeles ingen behållning, böra utbytas emot en, i likhet med hvad i afseende å andra fabriksnäringar eger rum, fastställd bevillning desto hellre som, i händelse denna grund vid jernhandteringens beskattning» allmänt och med fullkomlig rättvisa tillämpades, hammarskattens borttagande sannolikt icke skulle, i sjelfva verket, föranleda någon särdeles minskning af de inkomster Statsverket utaf jernhandteringen nu påräknade, utan tvertom snarare kunde verka förhöjning deruti, om framdeles mera gynnsamma konjunkturer för denna handtering skulle uppstå.
Kammar-Kollegium och Stats kontoret åter, uti deras ofvannämnde utlåtande af den 22 November sistlidet år, hade, ehuru medgifvande, att jernhandteringen, med afseende å dess under sednare tider iråkade betryck, -obestridligen behöfde all möjlig lindring i beskattningen, likväl i underdånighet yttrat den åsigten, att afskaffandet af de ordinarie skatter, som nu utgiuge af tackjerustillverkningen och stångjernssmidet, icke borde ega rum ; helst svårighet företedde sig att genom bevillning kunua bestämma fullt ändamålsenliga och rättvisa samt med säkra kontroller förenade. grunder för denna handterings taxerande; hvaremot Kollegierna underdånigst hemställt, att, sedan tackjernsskatten numera, enligt Kongl.
Kungörelsen den 14 November 1854, utginge med hälften af det belopp, densamma före år 1845 utgjorde och hvari någon ytterligare nedsättning, efter Kollegiernas mening, för närvarande icke borde medgifvas, Kongl.
Maj:t mätte lill Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig Proposition jern - Bil. N:o 6 till Kongl. Maj:ls Nåd.
Prop. N:o orri Statsverket 1856. 47 väl om hammarskallens nedsättande till hälften af dess nuvarande belopp; dock hade Kammar-Kollegii och Stats-kontorets Presidenter varit frän Kollegiernas äsigt i så måtto skiljaklige, att de, lika med Bergs-Kollegium, tillstyrkt hammarsskallens fullkomliga borttagande i utbyte mot en, på sätt i afseende å andra fabriksnäringar eger rum, fastställd bevillning.
Uti dess nu sednast den 30 sistlidne
Maj algifna utlåtande hade BergsKollegium vidhållit sin förut gjorda hemställan om hammarskattens afskaffande, såsom skäl hvarför nu ytterligare anförts den under den 19
December sistlidet årmeddelade tillåtelsen att ur Riket utföra tackjern, hvarigenom den inhemska jernförädlingen förmenades, i annat fall, skola komma till den utländska i ett alltför missgynnande förhållande; och hade Kollegium tillika i underdånighet tillstyrkt, det Kongl. Majit måtte i nåder föreslå Rikets Ständer att jemväl borttaga de i Bevillningsförordningen befintliga föreskrifter angående visst maximum och minimum vid taxeringen af stångjernsverkens behållna vinst utaf deras tillverkning.
Härefter anmälde Departements-Chefen jemväl i underdånighet
Stats-kontorets underdåniga skrifvelse af den 17 i förlidne månad, deruti under anförande, hurusom erfarenheten visat, alt det hittills brukliga sättet att under en gemensam inkomsttitel bokföra samtlige Statsverkets behållne Restantier medförde åtskilliga olägenheter vid uppgörandet och granskningen af Kronans räkenskaper, Stats-kontoref, såsom en förberedande åtgärd dertill, att restantierna måtte uti de blifvande nya räkenskapsformulären kunna redovisas i sammanhang med hvarje särskild Statsinkomst och sålunda, med undvikande af ofvanberörda olägenheter, större enkelhet oeh reda i Kronans räkenskaper vinnas, i underdånighet föreslagit att i frågavarande restantier, hvilka uti Statskontorets afgifna berättelse angående Statsverkets förvaltning, tillstånd och behof blifvit, på sätt ofvan är nämndl, beräknade till 50,000 R.dr Riksmynt, måtte vid blifvande
Statsreglering på följande sätt fördelas å och således öka de inkomsttitlar, på hvilka, enligt utredde förhållanden, restantier af någon betydenhet uppkommit, nemligen: Ordinarie
Räntan 12,000 Arrendemedlen 8,000 Mantalspenningarne • 5,000 Bötesmedlen 25,000 Summa R:dr Riksmynt 50,000 Med anledning af hvad sålunda nu blifvit i underdånighet anmäldt, utbad sig föredragande Departements-Chefen att få beträffande en del af ofvanstående punkter i underdånighet anföra följande: a) Enär den till Statsverket inflytande eller Kronan behållna andelen af Ordinarie Räntan och Afradsspaumåleu, hvilken sednare i följd af deu verkställde 48 Bil.
Vrop. N:o i, om Statsverket 1856.
Skatteförenklingen, Departements-Chefen lika med Siats-kontoret, ansåg icke vidare behöfva, mer än öfriga i den ordinarie räntan ingående persedlar, skiljas ifrån nämnde ränta, sammanlagdt för åren 1852— 1854 uppgått i medeltal till Riks:mt 1,719,674 samt härtill iades Landtslatens från och med år 1855 till Kronan ingående löningsräntor 274,500 Och ifrån summan 1,994,174 afdroges det belopp hvarmed salpeterhjelpen i Småland och Södermanland vore kalkulerad att genom sitt förändrade utgående minskas, eller 25,500 så visade sig att K:dr 1,968,674 vore hvad som enligt sednaste årens erfarenhet skulle af denna inkomsttitel inflyta; och då de höga markegåugsprisen för åren 185 1—1S55 äfven komme att ingå i medelmarkegångarne under nästa Slalsreglerings-period, ansåg Departements-Chefen den Kronan behållna delen af Ordinarie räntan och afrads-spanmåi med säkerhet kunna upptagas till 1,900,000 R:dr Riksmynt eller 400,000
R.dr mera, än hvad Stals-koutoret beräknat; hvarjemte Departements-Chefen, som instämde i det af Stats-kontoret uti dess ofvanberörda skrifvelse af den 17 i förliden månad framställda förslag angående restanliernas fördelning på de särskilda inkomst-titlarna, i underdånighet hemställde, att det i sådant afseende för ordinarie räntan föreslagna beloppet, 12,000 R:dr Riksmynt, jemväl mätte nämnde ränta tilläggas. b) Likaledes hemställde Departements-Chefen, på enahanda grund, att till den beräknade summan utaf Arrende-medlen af Kungsgårdar och Kronolägenheter måtte läggas de, enligt Siats-kontorets uppgift, under denna titel hänföriige restantier 8,000 R:dr Rikmynt. c) Beträffande Tionde- och Hammarskatts-Jernet samt, i sammanhang dermed, Fullmäktiges i Jeru-koutoret ofvan omförmälda underdåniga framställning, ansåg Departements-Chefen, med afseende å hvad såväl bemälda Fullmäktige, som Bergs-kollegium, äfvensom Kammar-kollegium och Stats-kontoret, i underdånighet anfört, den Svenska jernhandteringeus i allmänhet särdeles missgynnande ställning skäligen föranleda dertill, alt all ordinarie beskattning å denna för Sverige naturliga och nödvändiga näringsgren blefve upphäfven.
Då emedlertid, hvad angick lackjernslillverknigen, den del af denna handtering, som inom Bergslagerne bedrifves, vore med särskilda privilegier gynnad och omhägnad, ansåg Departements-Chefen sig ej ega skäl att, så länge dessa privilegier och friheter bibehöllos, ifrågaställa någon ytterligare nedsättning i beskattningen af denna näringsgren, än hvad redan blifvit genom Kongl. Kungörelsen den 14 November 1854 i nåder beviljadt; hvaremot för lackjernstillverkningen utom bergslag befrielse från den tryckande ordinarie skatten numera syntes vara både af billigheten och behofvet påkallad; hvadan Departements-Chefen i underdånighet tillstyrkte det Kongl. Bil.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1856. 49 det Kongl. Maj:t målte i nåder föreslå Rikets Ständer medgifvandet af en dylik befrielse; och då, enligt meddelad uppgift, de utom bergslag belägne masugnar kunde antagas utgöra omkring hälften af hela antalet, hemställde Departements-Chefen derföre i underdånighet, att den af Stats-kontoret beräknade inkomsten af Tionde-jernet, 75.000 R:dr Riksmynt, endast måtte upptagas till hälften deraf, eller 37,500 R:dr nämnda mynt.
Vidkommande åter stångjernstiliverkningen, ansåg Departements-Chefen, lika nied Fullmäktige i Jern-kontoret och Bergs-Kollegium, den derå lagda ordinarie skatt böra helt och hållet borttagas, en åtgärd, särskildt påkallad, på sätt Bergs-Kollegium äfven erinrat, af den rubbning i stångjernstiliverkningens hittills åtnjutna förmåner, som uppkommit genom den sistlidet år meddelade tillåtelse till råämnets, eller tackjernets, utförande ur landet: hemställande Departements-Chefen alltså i underdånighet, det Kongl. Majit täcktes i nåder föreslå Rikets Ständer, att hammarskatten måtte helt och hållet uppbäfvas och stångjernstiliverkningen hädanefter, i likhet med annan varu-förädling, endast be skattas genom årlig bevillnings-taxering, dervid något minimi-belopp för uppskattningen af behållna vinsten icke heller vidare syntes böra, mera än för annan industri, fastställas; och tillstyrkte Departements-Chefen, i enlighet härmed, att Hammarskattsjernet, af Stats-kontoret upptaget till 150,000 R:dr Riksmynt, måtte vid beräkningen af Stats-verkets ordinarie inkomster helt och hållet uteslutas. d) Då erfarenheten visat att Mantal spenning arne, i följd af ökad folkmängd, årligen tillvexte, samt denna inkomst år 1854 utgjort nära 555,000 Ridr Riksmynt, ansåg
Departements-Chefen att om i anseende lill den vid förra Riksdagen för backstugusittare med deras hustrur och enkor samt inhyseshjon medgifna befrielsen från mantalspenningars erläggande, nyssnämnda summa för säkerhetens skull minskades med 15.000
Ridr, ett belopp af 540,000 Ridr Riksmynt eller 15,000 Ridr mera, än hvad Stats-kontoret föreslagit, skäligen syntes kunna påräknas; hvarjemte till denna inkomsttitel äfven borde läggas de dertill hänförlige restantier, 5,000 Ridr Riksmynt. e) I enlighet med hvad förut är nämnd!, borde jemväl den af Bötes-medlen beräknade inkomst-summa ökas med de på denna titel inflytande restantier, 25,000 Ridr Riksmynt. f) Då Kongl. Majit vöre sinnad att till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition, om upphörande af Furage-afgiften af indelta Kavalleriet, hemställde Departements-Chefen, att denna afgift, af Stats-kontoret upptagen till 50,000 Riksdaler Riksmynt, måtte ur inkomstberäkningen utgå. g) Som Råk- och Lotsmedlen under 1850—1854 i medeltal uppgått till öfver 180,000 Ridr Riksmynt och syntes vara i betydligt stigande, ansåg
Departements-Chefen denna inkomst med visshet kunna beräknas till nämnda summa, eller 15.000
Ridr mera, än hvad Stats-kontoret föreslagit. h) Ehuru Danska fyring smedlen, i händelse den med Danmark nu pågående underhandling om Sundska Tullens utlösande skulle leda till det åsyftade ända Bih. till II St.
Prot. 1856 1857. 1 Sami. 1 Afd. 8 Haft. 7 50 Bil.
N:o 6 till Kongl. Majd Näd.
Prop. K:o \} om Statsverket 1856. målet, icke vidare skulle komma att utgå, ansåg Departements-Chefen likväl, alt, då nämnde fråga ännu icke vore bestämdt afgjord, ifrågavarande medel tillsvidare borde bland Stats-inkomsterna upplagas. i) Enär beräkningen af hvad Tullmedlen kunde komma att i den närmaste framtiden utgöra, berodde på de tullbestämmelser, som vid den förestående
Riksdagen komme att fastställas och ännu icke med visshet kunde förutses, men till ledning dervid likväl förekomme, att Svenske Ledamöterna i den af Kongl. Majit i nåder förordnade Kommitté för ordnandet af Sveriges och Norriges ömsesidiga handels- och sjöfartsförhållanden under den 2 sistlidne
Maj inkommit med underdånigt förslag till ny Tulltaxa och en för öfrigt i åtskilliga delar förändrad tull-lagstiftning, hade DepartementsChefen, under förutsättning, att detta förslag, hvaröfver vederbörande embetsverks utlåtanden ännu icke fullständigt ingått, komme att väsendtligen läggas till grund för Kongl. Maj.ts och Rikets Ständers beslut i ämnet, ansett lämpligt att i främsta rummet taga i betraktande bemälde
Kommitté-ledamöters uppgjorda beräkning dels öfver den sannolika ökning eller minskning i inkomst, som för hvarje särskild artikel skulle följa af den föreslagna nya larifen, och dels öfver det resultat, som förmodades deraf uppkomma med hänsigt till tull-inkomslerne i deras helhet.
I denna kalkyl vore den tull-uppbörd, hvilken, enligt nu i allmänhet gällande stadganden, skulle kunna äfven för kommande år beräknas, jemte de hittills till Handels- och sjöfarts-fonden samt Städernas tolag utgående afgifter, hvilka blifvit föreslagne att ingå i tull-afgiften, upptagne, på grund af 1855 års erfarenhet (ill ett sammanlagdt belopp af . . . B.ko R:dr 9,250,000 samt den minskning, som antagits blifva en följd af den föreslagna förändringen i tullsatsen, till 850,000 hvarjemte komme att afgå ersättningsanslag till Handels- och sjöfarts-fonden samt Städerna, tillhopa 1,000,000 j 8-q qqq så att Stats-verkets återstående tull-inkomst, efter Kommitterades förslag skulle blifva B:ko R:dr 7,400,000 eller 11,100,000 Riksdaler Riksmynt.
Mot denna beräkning kunde måhända anmärkas, att det syntes nog djerft att antaga just det år (1855), hvars tull-uppbörd så betydligt öfverstigit alla de föregående årens, såsom den måttstock, hvarefter förhållandet i allmänhet för framtiden borde bedömas.
I detta afseende finge likväl erkännas, att de skäl, hvarpå kommitterade grundat ett sådant förfarande, egde en ganska hög grad af giltighet.
Det kunde nemligen, enligt Departements-Chefens omdöme, icke förnekas: att, i bredd med ett allmänt betydligt ökadt välstånd, landets förmåga att till förbrukning införa utländskt gods äfven stigit; att följaktligen, i afseende å de för tull-uppbörden vigtigaste artiklarue, såsom Socker, Kaffe, Tobak, Vin m. m. icke gerna någon minskning i införsels-qvantiteterna, annat än möjligen undantagsvis, borde kunna motses; att då, från och med innevarande år, införsel blifvit tillåten för en stor del varor, som förut varit till införsel förbjudna, häraf äfven borde förväntas en ej obetydlig inkomst B il. N:o 6 lill Kongl. Maj.is Nåd.