Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har således trott sig kunna föreslå, att hvad de gamla vägarna beträffar, de samma måga af Hemmanen underhållas, till så lång sträcka eller famntal, som före Canal-anläggningen tillhört hvarje Hemman, inen att de vägstycken, som derefter öfverblifva och för hvilka en motsvarande underhållsskyldighet förut ålegat de genom Canalanläggningen utur Jordeboksn utgångna Hemman, böra af CanalBoIaget underhållas, utan att afseende torde få göras derpå, om de ära samme elier andra vägstycken, än dem, CanalBolags Hemmanen tillförne ägt, endast att de i ersättning gifne Hemmanen icke betungas med större väglotter, än som tillhört de till Canal-Bolaget afstadde hemman.
Vidkommande åter sådana vägar, sorn i och för Canalanläggningen måst öppnas och förut icke varit till, så är Utskottet af den tankan, att samma vägar böra ensamt af Canal-Bolaget underhållas, i händelse de endast för Canalens räkning och för dess behof nyttjas, men att, der sådane vägar kunna vara gagnelige äfven för Landsorten och bidragande till en lättare communication Besv. ock Eken.
Bctäukanden. 89 och transport, underhållandet af dem da l>ör fördelas emellan CanalBolaget och vederbörande Hemmans innehafvare efter Konungens
Be falin i ngshaf vandes pröfning.
Och som den nu föreslagne väg-reglering är en följd af Canalanläggningen, sä har Utskottet ock ansett det vara billigt, att Canal-Bolaget vidkännes alla till en sadan reglering åtgående kostnader.
Hvilket allt vördsammeligen hemställe3 RiSrsens Höglofl.
Stockholm, den 21 Janu ri 1818.
N:r 15. R. 11.
Ständers Allmänna Besvärs- och EkonomiUbskobbs Bebelnkanch, i anledning af Herr Friherre Wran breis Memorial om O angela genheben abb förekomma Riksdags• ärendernas afgörande mellan Riksdagarna 711. m.
U nder den 24 innevarande månad hav till R. fl.
Ständers Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskott inkommit ett Utdrag af Protocollet, hållit hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln den lcrde föregående dato, hvaruti till Utskottets Utlåtande remitteras ett Memorial af Herr Friherre Wrangel, Henning, angående aageläge*heten att emellan Riksdagarne förekomma afgörandet a£ sådana mål, hvilka tillhöra Riksens Ständers öfverläggning.
Yid anställd jemförelse emellan detta Memorials innehåll och de föreskrifter, hvilka uti Regeringsformens 5gdje, 8gde och gode o6, Bcsn, och Ekon.
Ut sk. Bftänkanden.. saint Riksdags Ordningens utgöra föremålet för Allmänna Besvärs- och, Ekonomiutskottets åtgärder, har Utskottet funnit, att utlåtandet öfver det remitterade Memorialet icke kan hänföras under dessa föreskrifter, såsom ondast yrkande afskaffandet af ett föregifvet missbruk och dess förekommande vid Grundlagarnas verkställandej allmänhet, men icke beskaffenheten af Förslag till nya Lagar, eller de gamlas förändring, i hvad som rörer Rikets hushållning och dermed sammanhang ägande ämnen.
I stöd af dessa skäl får derföre Utskottet nämnde Memorial,, såsom dess befattning ej tillhörande, enligt RiksdagsOrdningens 44^e §. vördsammeligen återlemna.
Stockholm, den 26 Januari 1818.
Riksens, Högloft.
Ständers Allmänna "Besvärs och EkonomiUtskotts, Betänkande, rörande skyldigheten, att fortskaffa Bref och Ordres inom Regementerna. H.. edervärda RondeStåndet har genom Pro» tocolls Utdrag af den 2dra nästlidne Januari till Utskottet öfyerlemnat ett Memorial af Riksdagsmannen Olof Håkansson från Elfsborgs Län, innehållande påstående, att, enär ingen Författning stadgar, det Rotarne under den tid, deras Soldater äro bortcommenderade, antingen i Fält eller på arbeten, skola vidkännas någon förbindelse, att i deras ställe.
Ecsv. och Ekon.
Eetjinkandtnpr fortskaffa
Befälets bref och ordres, och då ffoldaternes bortovaro under commenderingar icke för Rotarne medför någon fördel, utan tvärtom merendels en ökad tyngd af Roterings-besväret, ifrågavarande betungande icke mer må Rotehållarne åläggas, utan desse få njuta till godo den dem tillkommande befrielse från förskaffande af bref och ordres inom Regementet, i annat fall, än då deras Rotar äro vacante.
Utskottet har, vid pröfningen häraf, granskat de flere Författningar, rörande denna fråga, sorn tid efter annan, blifvit utfärdade; och da Utskottet äger full kännedom derom, att den ålagde skyldigheten, att fortskaffa Bref och orffres inom Regem.enterna, ofta är i icke ringa rann betungande, så har Utskottet, med iakttagande af de serskilda omständigheter, sorn härvid förekomma, bemödat sig att uppfinna sådana grunder vid fördelningen af denna skyldighet, sorn i möjligast ö måtto böra uppfylla rättvisans och billighetens fordringar; i hvilken afsigt Utskottet nu får föreslå, att när ett helt Regemente är commenderadt och från hemorten uppbrutit, Rotehållarne för samma Regemente ej irra kunna förpligta* att fortskaffa bref eller ordres, enär de hvarken äro härtill igenom något stadgande förbundne, ej heller under Soldatens bortovaro åtnjuta någon förmon, som kan tala för billigheten af ett sådant ökadt besvär, och att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i nämde fall böra om, fortskaffane p2 Besv. och Ekon.
Betänkanden. det af sådana bref och Ordres besörja5 att då större eller mindre del af Regementet qvarlemnas, Regements Cheferne så föranstalta, att så många Soldater inom hvarje Compagnie, hvilkas Torp äro i ett sådant ändamål tjenligt belägne, qvarlemnas, som för en ordentlig brefföring kunna erfordras, samt att alla bref och Ordres ät denna trakt och ej någon annan må afsändas 5 att aila KronoVacar. cer, då Rotarne betala Vacance-afgift till Kronan, eller äro anslagne till andra tillåtna Vacancer, enär de erlagt sådan afgift, i ändamål att frikallas ifrån alla, Roteringsskyldigheten åtföljande kostnader och besvär, böra ifrån oftanämde skyldighet befrias 3 hvarunder likväl ej tillfälligtvis vacante Rotar, som disponera Torpet och njuta Lönen i behåll, böra inbegripas, utan må dessa lika med Soldaten besörja brefföringen j samt änteligen att Soldat-Hustrurne ej må, under den tid Soldaterna äro commenderade, åläggas någon brefföring, såsom, enligt hvad ofvanföre föreslås, varande öfverflödigt och ofta ej medförande den säkerhet och skyndsamhet, som härvid erfordras5 Hvilket dock till Riksens Höglofl.
Stockholm den 26 Januari 1818., N:r 17.
Pdksens Höglofl.
Ständers Allmänna Besvärsoch EhonomiUtskotts Betänkande, rörån* Besv. och Ekon.'
Betänkanden. 9g de vissa omständigheter vid Indel dt a liegementcrnas beklädnads-sätt.
G enom ProtocolIsUtdrag af den 2dra nästi.
Januari har Hedervärda BondeStåndet till Utskottets handläggning öfverlemna! ett Memorial af Riksdagsmannen Samuel Andersson från Östergöthland, deruti, till förekommande af den drygare kostnad, som genom inköp af kläde och foder till Manskapets beklädnad skall tillskyndas Rusthållarne vid Rusthållsfördelningen i Östergöthland, föreslås, alt dä beställning för Compagnie! eller Regementet erfordras, de Rustande mätte äga den rättighet, att hvarje Nummer finge tili karlens beklädning sjelf tillverka erforderligt hvitt Valmar, hvilket pä föresatt tid finge till CornpagnieCIieferne eller CompagnieFullmägtige inlemnas, hvilka, emot serskildt arfvode, besörjde om färgningsanstalterna hos någon närmast boende Färgare; och hemställes i sammanhang härmed, att då munderingen blifvit efter företedd Modell förfärdigad, samt af Vederbörande granskad och approberad, densamma sedermera måtte få äga bestånd, så att de många ändringar, som hittills inträffat, må förekommas, hvilka vid flera tillfällen skola förorsakat dryga omkostnader, så väl för de Rustande, som för karlen; hvaremot RiksdagsFullmägtige Nils Månsson från Skäne, .Ton Jonsson från Blekinge, Olof Nilsson från Jemtland samt flere af Ståndets Ledamöter förklarat, att de ansågo Samuel '94 Besil, och Ekon.
Betänkahäen.
Anderssons Förslag, i afseende på färgningéA af Munderings» Vålm aret, mer skadeligt ari nyttigt, samt möjligen föranledande till nya utgifter; och har Änders Danielsson från Elfsborgs
Län härvid gjort det tillägg, att häri endast ansåg Samuel Anderssons förslag af hufvudsakelig nytta, i hvad det angick fastställandet äf en viss oföränderlig Modell på Manskapets Munderings persedlar; hemställande för öfrigt, att Rotehållare må af eget Valmar* hvars färgning och förfärdigande dé sjelfve må besörja, fä Munderingen anskaffar Utskottet har till pröfning förehaft detta Mål; Och hvad först angår det gjorda yrkandet, att de Rustande måtte sjelfve ra för Manskapets Beklädnad tillverka erforderligt bvitt Valmar, som sedermera, genom Corn» pagnie-Chefernås eller Compågnie-Fullmägtiges omsorg, och emot serskildt arfvode* blefve behörigen fargadt; så har Utskottet inhemta!, ätt det alldeles icke är hvarken Rusthållare eller Rothållare betaget, att sjelfva för Manskapets mundering tillverka Valmar* och att detta, derest det befinnes vara af full» god beskaffenhet, får i stället för kläde i sådant ändamål begagnas ; af hvilken anledning något tillstyrkande i detta fall torde finnas ej vara af nöden; men då Utskottet* i afseende på den föreslagne anstalten med Valmarets färgning, ej fannit den kunna medföra någon fördel för Rust- eller Rothållare* titan deremot möjligen kunna tillskynda deni oförutsedda förluster, samt Compagnie-Ches Besv och Ekon.
Utslt, Betänlianden.
95 ferne eller Compagnie Fullmägtige ett ökadt besvär; finnér Utskottet sig böra så mycket mindre härå tillstyrka bifall, som, enligt hvad ofvan blifvit upptaget, flere medlemmar a£ Hedervärda BondeStåndet sjelfve delat de tänkesätt, sorn Utskottet i detta afseende framställt.
Beträffande åter den senare frågan, om fastställandet af en viss oFöränderlig Modell för Manskapets Munderings persedlar, har Utskottet inhemtat, att Ekonomiutskottet vid hästlidne Riksdag, i anledning af härom väckt motion, tillstyrkt det R.
Ständer hos Kongl. Maj:t framförde den underdåniga önskan, att förändringar af MUnderings-persediarne måtte, såsom ganska mycket betungande, så sällan som möjligt påläggas, samt dä endast efter Kongl.
Mai:ts eget Nådiga förordnande kunna anbefallas ; Och enär Utskottet ej kan annat än med behjertande anse det lidande, som, genom de öfveiklagade täta förändringarne, tillskyndas Rust- och Rothållare, tror Utskottet sig äga full anledning, att nu förnya detta vördsamma tillstyrkande; Hvilket dock allt till Riksens Högloft, Ständers eget godtfinnande vördsamt öfverlemnas» Stockholm den 26 januaii 18184 N:r 18* Riksens Högloft.
Ständers Allmänna Besvär Stoch Ekonomi-Utskotts Betänkande, i an - pö 'Eesv. ock Ukon.
Betänkandaru ledning af gjord hemställan om Corntni• nistrarnes befrielse ifrån SkjutsningsshyU digheten jör sina Boställen under Krigs* tider.
T^H Utskottets? handläggning, har ett Meinorial i detta ämntj af Herr Prosten D. Aspelin ifrån Hogvördiga PreatStåndet blifvit remitteraut, deruti, med åberopande afPrestStåndets den 28de juni 1809 gjorda Concessioner, och det derstädes anförda villkor, att Comministrar icke derigenom måtte med någon för dem ny tunga besväras, hemställes, om icke både med rättvisa och billighet vore öfverensstämmande, att Comministrarne befriades från all Skjutsning ; och såsom stöd för rättvisan af ett sådant yrkande åfaeropas 1 i4de §. uti Regeringsformen, som låter det bero vid samtliga Ståndens öfverenskommelse!- ock Konungens bifall, om ändringar och jemkningar i Smedens Privilegier skola ske; hvadan Cömministrarnes skjutsningsskyldighet, såsom ett Privilegii-mål, ej kunnat dem åläggas annorlunda än med samtliga Ståndens, det vili säga, äfven PrestStåndets begifvande; hvilket enligt ofvannämnde samma Respectiva Stånds Protocoll icke ägt rum, utan voro Comministrarne deruti, äfvensom uti Concessionen, från skjutsningsskyldigheten befriade; hvarförutan, såsom grund för billigheten häraf, anföres, att
Cornministrarne böra alltid hafva en häst att med säkerhet påräkna vid de mångfalldiga Tjenst - Eesv. och Ekon.
Retänkahåeru
Förrättningar, hvartill de hunna påkallas, och’ hvarvid de enligt Herr Tröstens tanka böra i Lag vara fredade ifrån den möjeliga nödvändigheten, att under det deras och helai bygdens hästar äro i skjuts, antingen gå till fots, eller försumma någon del af sitt Em, bete; förmenande Herr Prosten slutligen, att omförmälde skjutningsskyldighet härledt sig från en misskrifning i Riksdagsbeslutet, hvilken Riksens Höglofl.
Ständer äga gifven magt att med rättelse och ändring afhjelpa.
Utskottet har vid granskningen af detta mål väl å ena sidan funnit, att det Protocoll, som i Högvördiga PrestStåndet blifvit hållit den 28 Juni 180g, såsom förbehåll vid Ståndets då gjorda Concessioner, upptager, att Comministrarne ej derigenom måtte med någon för dem ny tunga besväras; men då härvid å andra sidan förekommer, att hvarken uti Kongl. Maj.ts Nådiga KuogärelSe den 6te April 1810, angående jemkningät och förändringar i RiksStåndenS Privilegiet eller uti RiksdagsBeslutet den 2dra derpå föl* jande Maj, något undantag för Commiaisträrne uti den åtagna skjutsningsSkyldigheten. förefinnes, utan deremot uttryckligen förklaras, att Prestbord och Stommar, samt den. Ecclesiastique Jord, som af Innehafvaren. fritt disponeras, till hvilken sistnämnde Glass: Comministrarnes
Boställen ostridigt böra räknas, må under krig deltaga i Kronoskjuts! till hälften emot Skatte; Fördenskull och di fiihang till RiksSt.
Prat, X217*j8»8, S;dt i'ami’ tär ig i4* 98 B csv. och Ekon.
Bctänkanden. ett Riksdagsbeslut, hvilket så väl af Högvördig© 1’r^stStåndet, som de öfriga RiksStånden blifvit undertecknadt, onekligt bör vara det säkraste rättesnöret för beskaffenheten' af de gjorda concessionerna; finnér Utskottet Cernius trar nes yrkade befrielse från Skjutsningsskyldigheten under krigstider väl ej vara lagligen grundad; Men detta oaktadt kan Utskottet ej annat än instämma i afseende på billigheten af de grunder, som för en sådan befrielse finnas i Memorialet upptagne, Och hvad för öfrigt angår den yrkade hufvudfrågan, huruvida vid Expeditionen af Riksdagsbeslutet någon misskrifning förefallit, och i thy fall, om och genom hvilken Auctoritet en sådan misskrifning må andras, derom anser Utskottet sig icke tillständigt att afgifva något Utlåtande, utan öfverlemnar detta till Riksens Höglofl.
Ständers e^en mogna pröfning och afgörande.
. N:r 19.
Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotbs
Betänkande, i anledning af yrkad befrielse för flere KronoHemman i Norra Halland ifrån skyldigheten att aflemna Bränntorf till Härbergs höstning. ^-Jenom FrotocollsUtdrag af den £:te den - JScsv. och Ekon.
Bttankandcn. <39 tieg, har ifrån Högvördiga PrestStåndet ett Memorial af Herr Prosten Öhrvall blifvit till Utskottet remitteradt, deruti yrkas att enär flere KronoHemman i Norra Halland äro ålaggde att aflemna Bränntorf till Warbergs fästning, men af dessa några skola finnas, som hvarken hafva torf eller annat bränsle, utan måste med möda och kostnad från längre håll anskaffa hvad som fordras för deras behof, dessa hemman antingen måtte ifrån detta onus befrias, eller, om detta ej kan ske, åtminstone berättigas till mindre lefverans, än de hemman, som hafva .torf-tägt på sina ägor.
Utskottet har tagit detta mål i öfvervägande; Och då, enligt hyad Utskottet äger sig bekant, ej endast de i Memorialet anförde Hemman, utan äfven flere andra på serskilda orter af Riket hafva sig ålagd skyldigheten, att i skatt lefverera sådana rentepersedlar, på hvilka de dels äga ingen, dels obetydlig tillgång; så skulle, enligt Utskottets tanka, i händelse den i Memorialet sökta lindring eller befrielse beviljaues, detta kunna blifva ett prejudicat, som möjligen skulle leda till en väsendtlig rubbning af grunderna för Rikets beskattning, hvarföre bifall till den gjorda Motionen ej kan af Utskottet tillstyrkas; —- Hvilket dock till Riksens Höglofb Ständers eget bedömande vördsamt öfverlemnas.
Stockholm den 26 Januari 1818. 100 Eesv. och Ekon.
Utsk. Betankandeu; N:r 20.
Ständers Allmänna Eesvärs- och EkonomiUtskotts Betänkande, angående yrkadtl förbud för Jordägare, att icke annorledes antaga Tor-påve å deras ägor, än att sådane Personer kunna af lägenheten hafva deras bergning.
Hedervärda BondeStåndet har till Utskottet remitterat ett Memorial af RiksdagsFulImägtigen Sven Svensson fran Elfborgs Län, deruti blifvit anmäldt, hurusom en del Hemmansägare skola hafva för plägsed att upptaga på deras ägor, och lemna forsvar åt en mängd Personer under namn af Torpare, utan att desse i sådan egenskap erhålla andra förmoner, än husbergning, och icke heller uppdragas något visst arbete, eller lemnäs utväg att förskaffa kläder och föda åt sig sjeffve samt hustrur och barn, hvaraf således följden skall vara, att desse sistnämnde vandra omkring i Orten, för att genom tiggande hos Allmogen söka deras lifsuppehälle^ i anseende hvartill Riksdagsfullmägtigen begärt, det mätte hvarje Hemmansägare varda förbudet, att icke annorledes eller med andra villkor antaga Torpare, äa att de af lägenheten, eller af dermed förenade förmoner kunna hafva nödtorftigt underhåll och bergning för sig och de sina: genom hvilken Besv. och Ekön.
xoi författnings vidtagande Riksdagsfullmägtigén ansett tiggerier kunna förekommas eller åtminstone att nödlidande Personer icke obehörigen flytta från en Socken till en annan.
Brefvet till samteliga Landshöfdingarne den 15 Juli 1775, Kongl. Kungörelserne den 5 December 1788, och den 17 Februari 1803, samt Kongl. Förordningen den 27 Februari 1804, ganska tydligt och fullständigt blifvit föreskrifvit, huru bör förfaras till förekommande af Tiggerier, löst folks kringstrykande, och den ena Sockens Fattiges inflyttande uti den andra Socknen; så anser Utskottet någon ytterligare författning i dessa fall icke vara af nöden, och att vederbörande Sockneboar hafva att skylla sig sjelfve, om, genom bristande efterlefnad af hvad i synnerhet Kongl.
Majrts ofvan Högstberörde Nådiga Kungörelse den 5 December 1788 innehåller, mindre arbetsföre Personer få inflytta i Socknarne, och derstädes till Mantalsskrifning uppgifvas för andra yrken, än hvaraf de kunna hafva deras bergning;5 hvilket dock vördsamligen hemställes till Riksens Höglofl., Ständers o niprö f vande.
Stockholm den 26 Januari 1818. jeg Besv. oeh Ekon.3 Utsi;.
Bjänkanden.
N:r 2 x .
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Yttrande angående yrkad befrielse för gifta Personer från Beväringsskyldigheten.
Ridderskapet och Adeln har till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet remitterat ett af Herr Munck af Rosenschöld författadt, så lydande anförande: ”Jag föreslär, att gifta Personer må vaxa befriade frän Beväringsskyldigheten, och anhåller, att denna motion må till vederbörligt Utskott remitteras”; men som Herr Rosenschöld icke med några skäl beledsagat sin motion, och Utskottet icke heller funnit anledning att den understödja; så torde Riksens Höglofl.
Ständer pröfva skäligt, att samma motion afslå; hvilket likväl vördsaraligen underställes Riksens Höglofl.
Stockholm d. 26 Januari 18x8.
N:r 22. jRiksens Höglofl.
Ständers Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskotts Betänkande, i anledning afl väckt fråga om Mantalsskrifningars och UppbördsStäinniors förrättande inom hvarje Socken serskildt' Fran Hedervärda BondeStåndet har till Ut - Besv. beli Ekon. Utsk.[
]Betänkanden.
103 skottet blifvit remitteradt ett Memorial af Riksdagsfullmägtigen Leonhard Roman från Carlstads Län, deruti begäres, att till vinnande af tid och förekommande af Allmogens onödiga uppehåll vid sådana tillfällen, då Allmogen af Kronofogdar och Häradsskrifvare sammankallas till Mantalsskrifningen Uppbörds- och andra Skatte-Stämmor, KronoBetjeningen måtte få sig ålagdt, att hädanefter verkställa Skättskrifnirigs- och UppbördsStämmor inom hvafje Socken serskildt, samt, i händel se'folkman g den skulle vara så stor, att den ej på en dag kunde antecknas, då genom Kungörelser sådant förut tillkännagifva, på det Allmogen måtte slippa uppehålla sig i flere dagar på Samlingsstället; öfver verkställigheten hvaraf Konungens Befallningshafvande borde hafva behörig tillsyn.
Utskottet får i anledning häraf anföra, att då, hvad Mantalsskrifningarne angår, tiden för deras förrättande blifvit genom 4 Art. 1 §.
1 Mom. i Bevillningsförordningen af den 8 Augusti 1815 bestämdt utsatt till medlet af November månad hvarje år, och samma §. och Mom. jemväl föreskrifver, att
Mantalsskrifningen skall förrättas serskildt inom hvarje Stad, Pastorat eller Socken, anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka, att uti ett Pastorat, hvilket består af flera Socknar, hvarje Sockens Ledamöter böra sammankallas serskildt, emedan sådant skulle kunna hafva den påföljd, att Mantalsskrjfningar - io4 Besv, och Ekon, Utsk.
Betänkande)*; ne icke skulle kunna medhinnas att slutas, dörr än tiden för Uppbörds Stämna orna redan vore inne, att förtiga, det KronoBetjeningens många andra trägna och angelägna göromål icke medgifva sådana Kringfärder från den ena Socknen till den andra.
Hvad åter UppbördsStäramorna beträffar, så enär tiden för deras hållande äfven blifvit lika bestämdt utsatt i Högbemälda förordning, lärer någon ändring deruti för de Skattskyldiges beqvämlighets skull icke böra äga rum, iielst Utskottet finnér det blifva för Kronans Uppbörd gaaska osäkert, om Uppbördsmannen skulle nödsakas, att med KronoMedlen färdas omkring på aflägsne och föga befarne vägar, der han både tfll sin Person och de, medhafvande peaningarne skulle kunna lätteligen blifva blottställd,—< Då för öfrigt åt Konungens Befallningshafvande är öfverlemnadt, att genom utfärdande Kungöi'elSer underrätta vederbörande om tiden till s| val Mantalsskrifningarnes, som UppbördsStämmornas företagande, är Utskottet fullkomligen öfvertygadt, att Herrar Landshöfdingar nogsamt lära hålla hand deröfver, att Allmogen vid dylika tillfällen icke af ICronoBetjeningen varder onödigt uppehållen, i hvilket senare fall det icke är någon förment att deruti hos Konungens Befallningshafvande söka ändring och rättelse.
Dock varder detta allt vördsamligen hemstäldt till Jliksens Höglofl.
Eesv. och Ekon, Utsk, Betänkanden, N:r 23.
Ständers Allmänna csvärsoch EkonomiUtskotts Betänkande i anled~ ning af väckt fråga om allmänna Landsvägarnes rätande och förkortande.
H ögvördiga PrestStåndet har till Utskottet remitterat ett Memorial af Pierr Prosten J. C. Osterman, deruti, såsom en lättnad uti vaghållningsbes väret ®ch ett Medel att befordra vägens vackrare utseende, föreslås den förklaring eller det tillägg uti Lagens stadgande om Landsvägs-indelning och underhåll att der en eller flere på egen bekostnad igenom anläggande och rätande af Landsväg öfver egna eller andras ägor, dock med de sistnämrides tillstånd, bidraga till allmänna Landsvägens förkortande, utan att någon annan dervid förlorar eller lider, skall sådan förminskning uti vägarnes längd i afseende på dess framtida underhållande, vid en blifvande ny vägdelning komma den eller dem, som det bekostat, enskildt till godo genom afräkning, på dess eller deras hemmansandel uti väghållning, under förbehåll likväl, att den nyaa vägen är åtmintsone fullkomligt lika god i sig sjelf och att underhålla som den gamla, och attingen ny vägdelningskostnad, ensamt af den orsaken, tillskyndas öfriga väghållare, kunnande emedlertid, och till dess sådan vägdelning annars kommer i fråga, utbyte af vägstycke få äga rum, med un - I ioö Eesv. celi Ekon.
Betänkande». ^erhållande af gamla vägen, till vinnande af åsyftade lindringen för anläggaren af den nya.