Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Manufaktur-diskonten finge upphöra och dess egna behållning öfverflvttas till vård och förvaltning af Stats-kontoret, för att enligt Kongl. Majlis föreskrifter fortfarande användas till förlags-lån eller annorledes till ett tidsenligt främjande af industriela företag, dels ock förordna om de öfriga åtgärder som af Manufaktur-diskontens upplösning komme alt påkallas; och alldenstund, i fall att detta förslag antages och vinner stadfästelse, sådant torde komma att inverka jemväl på pröfningen af nu förevarande fråga och de bestämmelser, som vidkommande denna sednare må befinnas lämplige; så och enär något binder icke möter för bestridande tillsvidare af ifrågakomne lönebidrag i öfverensstämmelse med derom förut meddelade föreskrifter, anser Utskottet någon åtgärd i ämnet för närvarande icke böra af Rikets Ständer vidtagas. 3:o Stals- Utskottets Utlåtande N:o 37. 5:o
Angående anmärkt förhållande i afseende ä förvaltningen af Eskilstuna fristads-me del. (1858 års Rev.-ber. sid. 8; Kom.-koll. Uti. sid. 22.) Enligt livail räkenskaperna olver deri under naum af Eskilstuna fristads-medel förekommande fond utvisade, hade, på sätt Revisorerna förmält, dessa medel, hvilka under år 1(156, eller det räkenskapsår som 1858 års revision omfattat, icke blifvit i vidsträcktare mån anlitade än att, på grund af Kongl. Brefvet den 15 Februari 1839, ett belopp af 66 R:dr 52 sk.
Banko deraf utgått att användas till premier i fristadens elementar-skola, varit i Rikets Ständers
Bank utan ränla inneslående och att fondens behållning, som vid 1856 års början utgjorde 2,261 R:dr 46 sk., följaktligen minskats med förberörde belopp, eller till 2,195 R:dr 14 sk.
Banko; och då, enligt Kongl. Brefvet den 6 Februari 1859, Kollegium vore berättigad! att på korta uppsägningstider och emot den ränta, som i förening med fullgod, af Kollegium pröfvad, säkerhet kunde erhållas utlåna den å berörde medel varande behållning, hvilken icke genast behöll användas, hafva Revisorerna ansett sig höra å ifrågavarande för fondens fortfarande bestånd menliga förhållande fästa uppmärksamhet.
Med anledning häraf har Kommers-kollegium förklarat att, sedan Kongl. Majit uppå Kollegii i ämnet gjorda underdåniga hemställan, genom del af Revisorerna åberopade nådiga Bref den 6 Februari 1859, tillåtit att ibland andra under Kollegii förvaltning ställda allmänna medel, jemväl Eskilstuna fristads-medel linge på korta uppsägningstider och mot den ränta, som i förening med fullgod säkerhet kunde erhållas, utlånas, så hade sistnämnde medel under största delen af den tid, som sedermera förflutit, varit mot ränta till enskild person utlånle och jemväl fortfarande vore under föreskrifna vilkor förräntade, samt att anledningen hvarlör medlen under någon mellantid, hvilken jemväl omfattat år 1856, kommit att förblifva oförräntade varit att Kollegium under denna tid saknat tillfälle att samma medel i enlighet med de i ämnet gifna föreskrifter utlåna; och har Siats-Utskottet ansell sig böra låta vid den af Kommers-kollegium sålunda afgifna förklaring bero.
Brot. 1859 (f 1860. 4- Sami. i Afd, 12 Haft. 2 Stockholm, tryckt hos N. Marcus, 1860 Stats-U(skottets Utlåtande Jtä 58. i M 38.
Utlåtande, i anledning af vackt motion om tillgodonjutande af ratt lill skattefrihet får socken-allmdnningar.
Uti en hos Ridderskapet och Adeln vackt samt till Stals-Ulskottet remitterad motion har Herr Palmcrantz, Johan Mauritz, anfört hurusom, oaktadt genom 1809 års statsfördrag blifvit
Svenska nationen tillförsäkrad t att icke vidare varda betungad med andru grundskatter än dem, som dä funnits jorden äsatte, hade likväl, genom domstolars tillgöranden, en del af de skogstrakter, som under namn af socken-allmänningar egas och disponeras af de socknar, inom hvilkas områden de äro belägna, ehuru enligt gällande författningar skatt fria, i sednare tider kommit att skattläggas, hvilket skulle hafva så tillgått, att, sedan de verkliga jordegarnes rätt till en och annan af nämnde allmänningar råkat i förgätenhet, Kongl. Maj:t och Kronan till åtskilliga nybyggare, emot åsatt skatt och ränta, upplåtit större eller mindre delar af allmänningarne, utan att jordegarne, som sedermera, efter anställda rättegångar, från Kronan återvunnit nämnde allmänningar och dem sig emellan skiftat, lyckats vinna befrielse från berörde, utan deras hörande åsatte, skatt.
Då nu de sålunda tillkomna afgifterna, efter motionärens förmenande, utgjorde en ny och högst obillig tillökning i hemmanens grundskatt, vid hvars bestämmande tagits i beräkning hemmanens alla tillhörigheter och således jemväl sockenmarkerne samt tillkommit i strid med hvad gällande författningar stadgade, har motionären, på dessa och öfriga anförda skäl, yrkat, att i alla de fall, der ofvan omförmälda förhållanden vore för handen, Kongl.
Maj:ts och Kronans anspråk på den i sednare tider, utan Rikets Ständers hörande, tillRih. till R.
Prut. 1859 & 1860. i Samt. 1 Afd. 15 Hafi. i 2 Stals-Utskotlets Utlåtande M 58. komna skatt å socken-allmänningar, måtte utaf Rikets
Ständer förklaras obillig och derför eftergifvas, så att dylika allmänningar, vare sig skiftade eller oskiftade, hädanefter måtte få tillgodonjuta den dem tillförsäkrade rätt.
Stals-Utskottet, hvilket desto mindre kan vara i tillfälle att, enligt motionärens begäran, åstadkomma en närmare utredning af denna fråga, som han icke uppgifvit, hvilka socken-allmänningar han med framställningen afselt eller hvarest de äro belägna, får beträffande sjelfva saken endast erinra, hurusom den af samma motionär vid sednaste riksmöte gjorda enahanda framställning blef af Rikets Ständer, genom bifall till Stats-Utskottets deröfver afgifna utlåtande, ogillad, enär frågan ansågs röra rättsförhållanden, hvarom vederbörande embetsmyndigheter hade att sig yttra; — och då nu ej visadt är, att de ifrågavarande allmänningsintressenterne sökt att i laglig väg göra sina rättsanspråk gällande, torde förevarande, af Herr Palmcrantz förnyade, framställning icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
I sammanhang med ofvannämnde förslag har motionären, för den händelse att detsamma ej skulle vinna afseende, yrkat, att Rikets Ständer för sin del måtte tillåta, att ifrågavarande allmänningar med derå varande lägenheter finge, på jordegarnes anmälan och bekostnad, undergå förnyad refning och skattläggning, utan afseende på hvad gällande författningar stadga om förmedling af förut bestämd skatt å jord; — men då något undantag från den i detta afseende i allmänhet föreskrifna ordning icke torde böra medgifvas och något skäl ej heller blifvit till stöd för yrkandet anfördt, hemställer Utskottet, att motiouen äfven i denna del må förfalla.
Siats-Utskottets Utlåtande M 39. 3 M 39.
Utlåtandei anledning af Kongl. Majds Nådiga Proposition, angående öfverlåtelse till Allmänna Barnhus-Inrättningen i Slockholm af en utaf Stockholms stads och läns Kurhus begagnad tomt. (I. A.)
Uti underdånig skrifvelse den 20 Januari sistlidet är hade, enligt hvad högstberörde den 27 Oktober innevarande
Sr till Rikets Ständer aflåtna Nådiga Proposition (införd under M 6 i l:a Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll) innehåller, Direktionen öfver Allmänna Barnhus-inrättningen i Stockholm förmält, att det under de sednare åren allt mer tilltagande antalet af inom inrättningen vårdade barn gjort behofvet af förökadt utrymme oundgängligt, hvilket äfven Rikets Ständers Revisorer, i anseende till den stora dödligheten inom Barnhuset, vitsordat, men att flera vigtiga betänkligheter emot en tillbyggnad å in rättningens nuvarande, vid Drottninggatan och Smedjegårdsgränden belägna boningshus förefunnos, såsom dels att den gamla byggnadens beskaffenhet och inredning icke motsvarade de tidsenliga anspråken på en barnhusanstalt af sådan omfattning som den ifrågavarande, dels att en ändamålsenlig förändring derutinnan, äfven om den kunde tillvägabringas, skulle vara förenad med kostnader, föga understigande dem för en ombyggnad från grunden och icke vore verkställbar, så framt ej barnhusbarnen, under den tid ombyggnaden försigginge, eller minst två år, kunde på annat ställe inrymmas, dels att den trakt, hvarest barnhuset är beläget, endast obetydligt höjer sig öfver Rörstrandssjöns träskartade strand, och i följd deraf utgör en i allmänhet mindre sund och, vid epidemiska sjukdomars härjande, företrädesvis hotad punkt af hufvudstadeu, samt dels att barnhuset, ursprungligen förlagdt, om icke utom, åtminstone på den yttersta gränsen af den då bebygda staden, redan blifvit kringbygdt och! till följd af den riktning, som Stockholms utvidgande tagit, mer och mer förflyttades närmare medelpunkten för hufvudstadens vexande befolkning och rörelse, hvilket också menligt inverkade på det sanitära tillståndet; — att inrättningens förflyttning till någon annan, för densamma mera tjenlig, men för allmänheten, i anseende 4 Stats-Utskottels Utlåtande M 59. till läget mindre begärlig och dyrbar byggnadstomt, sannolikt skulle, genom tillfället att försälja eller utarrendera den nuvarande barnhusbyggnaden, bereda inrättningen en ganska betydlig ekonomisk fördel; att då Allmänna Barnbördshuset, hvarifrån ett betydligt antal barn vanligen inom de första åtta dagarne af sin lefnad til!
Barnhuset öfverlemnas, komme att förläggas på Kungsholmen, vore denna omständighet, i anseende till den lifsfara, hvarmed transporten af de späda barnen, särdeles under den kalla årstiden, vore förenad, en vigtig anledning för jemväl barnhusets förflyttning til!
Kungsholmen, som dessutom hade sund belägenhet, friskt vatten, vore aflägsen från den stora och störande rörelsen, samt säte för hufvudstadens medicinska läroanstalter, till hvilka jemväl nämnde inrättning i viss mån borde räknas; — och att Direktionen vid de undersökningar, som till utrönande af en tjenlig plats för inrättningen egt rum, funnit deu tomt, som nu disponeras af Stockholms stads och läns Kurhus och sträcker sig från Handtverkaregatan ned till Mälaren med ett jemförelsevis högt läge, sluttande mot söder samt med frisk luft från land- och sjösidan, erbjuda synnerliga fördelar för ordnandet af ett Barnhus; men då Rikets Ständer, genom underdånig skrifvelse den 27 Juli 1815, öfverlat i t nämnde tomt, som tillförene varit nyttjad till bränvinsbränneriverk, att, under förbehåll af Bankens panträttighet deruti, begagnas för den gemensamma Kurhus-inrättningen för Stockholms stad och län, och egendomens upplåtande för annat ändamål således icke torde utan Rikets Ständers samtycke kunna af Kurhusets Styrelse medgifvas, hade Direktionen för Allmänna Barnhuset underdånigst hemställt, att Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig proposition derom, att, derest öfverenskommelse om v ilkoren i öfrigt kunde mellan Direktionerne för Kurhuset och Barnhus-inrättningen träffas, rörande oraförmälde tomts öfverlåtande till Barnhuset, och Kongl Maj:t skulle en sådan öfverenskommelse i nåder gilla, Rikets
Ständer för sin del måtte förklara hinder icke möta för densammas afslutande och framtida bindande kraft.
Häröfver hade Direktionen för Stockholms stads och läns Kurhus afgifvit underdånigt yttrande, deruti bemälde Direktion, af anförda orsaker, i underdånighet tillstyrkt nådigt bifall till Barnhus-direktionens ifrågavarande framställning, hvarefter såväl Öfyerståthållare-embetet, som Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande i Stockholms län med anbefallda utlåtanden i ämnet inkommit, och, hvar för sig, samma underdåniga framställning till nådigt bifall förordat, deruti Kommitterade lör förvaltningen af länets kurhusmedel, hvilka jemväl blifvit hörde, sig förenat med förbehåll, att billig ersättning för tomten med derå befintliga byggnader erhölles, samt Stockholms län af den vederlagssumma, som kunde komma att bestämmas, finge sig tillerkänd en anpart, motsvarande den genom Rikets Ständers skrifvelse af den 27 Juli 1815 länet tillagda andel i meranämnda egendom, sådan den vid öfverlåtelse!! befunnes.
Siats-Utskottets Utlåtande M 39.
5 Då genom Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 27 Juli 1815 väl vore bestämdt, att den ifrågavarande egendomen blifvit upplåten till begagnande för den gemensamma Kurhus-inrättningen för Stockholms stad och län, men någon rättighet för dem, att egendomen på annat satt använda eller till annan person eller inrättning öfverlåta, ej i samma skrifvelse meddelats, samt då i öfrigt af handlingarna upplystes, att tomten, ehuru för en sjukvårdsanstalt väl belägen, vore af en för Kurhus-inrättningen öfverflödig storlek, så att, genom dess upplåtande mot skälig ersättning af Barnhus-inrättningen, en större fördel skulle så väl det allmänna som Stockholms stad och län beredas, har Kongl. Majit föreslagit Rikets Ständer, att, derest öfverenskommelse om vilkoren i öfrigt kunde mellan Direktionen för Barnhus-inrättningen samt Stockholms stads och läns för ändamålet utsedde deputerade träffas, rörande öfverlåtelse!) af ofvan omförmälde tomt jemte derå vid upplåtelsen befintliga byggnader och en sådan öfverenskommelse blefve af Kongl. Majit i nåder gillad, Rikets Ständer för sin del måtte förklara hinder icke möta för densammas afslulande och framtida kraft, såsom hade berörde tomt och byggnader varit
Kurhus-inrättningen med full eganderätt tillerkände.
Efter från Riks-stånden meddelad remiss å högstberörda nådiga proposition, har Utskottet förehaft detta ärende samt dervid jemväl tagit kännedom om de i den Kongl. Propositionen åberopade handlingar; och sedan Utskottet, i afseende på här ofvan omförmälde, vid ifrågavarande tomts upplåtelse lill den gemensamma Kurhus-inrättningen för Stockholms stad och län, Rikets Ständers Bank tillkommande panträttighet deri, inherntat, att samma rätt, i följd af fullgjord inbetalning utaf ett i fastigheten intecknadt lån, numera upphört, har Utskottet icke funnit något att erinra vid hvad Kongl. Majit i nämnde hänseende behagat föreslå, och hemställer alltså, att förevarande nådiga framställning måtte af Rikets Ständer bifallas.
6 Stats-Ulskottets Utlåtande JY§ 40.
Ank. till Exp.-Utsk. den SO Jan. 1860, kl- 1 e. m.
Utlåtande, i anledning a[ Kongl.
Maj.ts Nådiga Proposition om anslående af % mantal M 4 Tomestorp till boställe åt Kronofogden i Håjenlorps fögderi af Skaraborgs län, i stället för nuvarande Kronofogde-bostället 1 mantal J\s 8 Stentorp Frälsegården. (I. A.)
I anledning deraf att Kronofogden i Höjenlorps fögderi af Skaraborgs län hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet gjort framställning derom, huruvida åtgärd icke kunde vidtagas, för att det till Statsverket indragna Predikantsbostället vid Westgöta regemente, Törnestorp 3/4 mantal, beläget i Skölde socken och Kåkinds härad af nämnde län. hvilket boställe numera aflidne Kyrkoherden G.
A. von Zweigbergk på lifstidsbesittning innehaft, kunde anvisas till boställe åt Kronofogden i nämnde fögderi, i utbyte mot dertill nu anslagne ett mantal Stentorp Frälsegården i Gudhems härad, helst detta sednare boställe, såsom beläget långt från allmän väg, vore till del afsedda ändamålet mindre lämpligt, då deremot det förra, beläget V4 mil från Sköfde stad, i anseende till de lätta postförbindelserne vore till boställe för Kronofogden särdeles tjenlig!; hade, enligt hvad högstberörde nådiga proposition (införd under JVs 19 uti lista Samlingen af Bihanget till RiksStåndens
Protokoll för innevarande riksdag) omförmäler, Kongl.
Majrts Befallningshafvande i nämnde län uti underdånigt memorial den 10 Juni 1857, — enär de af Kronofogden anförde omständigheter vore med verkliga förhållandet instämmande, och Kronofogden svårligen, utan olägenhet både för sig sjelf och allmänheten, kunde vara bosatt på Stentorp, hvarföre ock den nuvarande Kronofogden erhållit tillstånd att bo i Sköfde, men deremot Törnestorp, såsom beläget vid allmänna landsvägen, nära nämnde stad och således erbjudande lätt postkommunikation, som för en dylik tjensteman, hvilken hade att både'mottaga och afsända betydliga penningeremisser, af stor vigt, vore till Kronofogde-boställe särdeles lämpligt, i underdånighet hemställt, det Kongl. Majit täcktes till Rikets Ständer göra nådig proposition derom, att Törnestorp, % mantal, måtte till sådant boställe varda Siats-Utskottets Utlåtande JU 40. 7 anslaget, i stället för Stentorp, sorn derefter borde för statsverkets räkning utarrenderas.
Sedan Kongl. Kammar-kollegium och Kongl.
Stats-kontoret uti häröfver i underdånighet afgifvet gemensamt utlåtande, då något hinder icke syntes möta för användande af hemmanet Törnestorp till omförmälde ändamål samt fördelarne af dess anslående till Kronofogde-boställe, enligt bemälde embetsverks åsigt, vöre obestridlige, tillstyrkt nådigt bifall till ofvanberörda underdåniga hemställan, samt Kongl.
Krigs-kollegium, i ämnet hördt, i detta uuderdåniga utlåtande instämt, så har Kongl. Maj.t, med anledning af hvad sålunda förekommit, i nåder föreslagit Rikets Ständer, att till boställe åt Kronofogden i Ilöjentorps fögderi matte anvisas ifrågavarande hemman, 'V4 mantal
JV° 1 Törnestorp, i utbyte mot nuvarande Kronofogdebostället M 8 Stentorp Frälsegården; och borde, derest Rikets Ständer härtill lemnade bifall, iakttagas, dels att sistnämnde boställe sedermera blefve för statsverkets räkning utarrenderadt, dels ock alt, sedan genom behörig uppskattning efter de grunder, hvilka i sådant hänseende för Landtstatens boställen äro eller kunde varda stadgade, den afkastning, som ansfiges kunna af Törnestorp påräknas, blifvit bestämd, samma afkastning, såsom för Stentorp förut egt rum, från beloppet af den fastställda Kronofogdelönen afdroges.
Stats-Utskottet, till hvilket denna nådiga proposition blifvit remitterad, har tagit detta ärende i öfvervägande, och dervid af tillgängliga kartor och handlingar inhemlat, att Kronofogde-bostället
Stentorp är beläget invid en å vestra stambanan nyligen anlagd jernvägsstation, och då, i följd af de åtgärder, som för posternas befordrande å nämnde stambana, enligt hvad kändt är, på den sednaste tiden blifvit vidtagna, den olägenhet i afseende å postbefordringen till nämnde boställe, som uteslutande anförts såsom skäl för det i nåder föreslagna utbytet, numera blifvit undanröjd, anser Utskottet, som för öfrigt icke funnit någon fördel genom ifrågaställa utbyte kunna allmänheten i fögderiel beredas, sig böra vördsamt afstyrka Rikets Ständers bifall till förevarande nådiga framställning.
Stockholm den 19 Januari 1860. 8 Stats-Utskotlels Utlåtande Jfå 41.
JVs 41.
Ank, till Exp.-Utsk. den 20 Jan. 1860, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af vackt motion om grundräntornas kapitalisering.
(I. A.) Riksdags-fullmägtigen Johan Carlsson från Östergötlands län har, uti en hos Bonde-Ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion, med åberopande af hvad i förevarande fråga vid förra riksdagen förekommit, anfört, hurusom det vore med rättvisa och billighet öfverensstämmande, alt de skattskyldige finge, i mån af förmåga, lösa sig fria från grundskatterne, hvarigenom ej blott Staten, som icke behöfde eftergifva det ringaste i sin rätt, skulle vinna fördelen att erhålla medel till fullbordande af redan påbörjade eller andra nyttiga företag, hvartill penningar under nuvarande brydsamma förhållanden, enligt motionärens tanke, svårligen kunde anskaffas, utan jemväl de skattskyldige beredas den förmånen att kunna sträfva till så stort oberoende som möjligt, hvilket skulle väcka håg för arbete och sparsamhet; och har motionären i anledning häraf föreslagit: »l:o att grundräntorna, beräknade efter tretio års medel-markegångspris, måtte kapitaliseras efter sex procent; 2:o att den summa, som sålunda uppkomme, af den skattskyldige förräntades med SV2 procent årligen, med rättighet för denne alt, efter ett års förutgången uppsägning, få göra så stora afbetalningar han förmådde, likväl med skyldighet för honom alt utan uppsägning hvarje år betala, utom föreskrifven ränta, minst i V2 procent på kapitalet, eller tillhopa sju procent, hvilken kapital-afbetalning skulle efter banko-method räntegifvaren tillgodoberäknas, så att, sedan denne under derför belöpande tid å det ursprungliga kapitalet erlagt föreskrifven ränta och amortering, sjelfva skulden derigenom komme alt upphöra; och 3:o att ofvannämnde uppsägning skulle verkställas vid de årliga uppbördsstämmorna, för att kunna tagas i betraktande vid beräkning af det följande årets stats-inkomster.» Stats-Utskottet får härvid erinra, hurusom, i anledning af flere vid förra riksdagen väckta förslag i enahanda eller likartad syftning, Rikets Ständer, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad dåvarande Stats-Utskott hemställt, väl förklarat, att om de städse upprepade klagomålen öfver grundskatternas ojemna fördelning och de Stats-Utskottcts Utlåtande ■M 42. s> de vid hvarje riksmöte i delta hänseende förnyade framställningar skulle förtjena behjertande, något annat sätt att för framtiden afhjelpa dessa olägenheter — så framt icke Staten skulle helt och hållet efterskänka ifrågavarande inkomst — icke torde finnas, än att medgifva de skattskyldige rättighet att, genom erläggande till Staten af räntornas efter vissa grunder bestämda kapitalvärde, friköpa jorden från grundskatt,
eller med andra ord grundskatternas kapitaliscring, men tillika funnit, att, för frågans slutliga afgörande hos Rikets Ständer, nödigt vore, att ett fullständigt förslag uppgjordes, innefattande icke allenast de allmänna grunderna för nämnde skatters inlösning, utan äfven en framställning af de särskilda åtgärder, som för verkställandet kunde finnas erforderlige, hvadan Rikets Ständer, med anmälan om de i frågan gjorda framställningar, uti underdånig skrifvelse den 18 December 1857, anhållit, det Kongl. Majit täcktes i nåder låta vidtaga de åtgärder, som, för en fullständig utredning af denna vigtiga fråga, kunde finnas lämpliga; — och har, enligt hvad Utskottet inhemtat, detta ärende derefter blifvit i nåder rcmitteradt till Kongl. Kammar-kollegium, på hvars åtgärd det ännu är beroende.
Vid sådant förhållande och då det icke synes Utskottet lämpligt, att Rikets Ständer ånyo ingå i pröfning af detta ärende, innan den af dem i underdånighet begärda utredning hunnit åvägabringas, får Utskottet hemställa, att ifrågavarande motion ej må föranleda någon Rikets Ständers åtgärd.
Ank. til) Exp.-btsk. den 20 Jan. 1860, kl. 1 e. m.
Utlåtandei anledning af vackt motion angående indragning till Kronan af Kungsgården Ollestad. (I. A.)
Uti en hos Bonde-Ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion har Riksdags—fullmägtigen Johannes Andersson från Elfsborgs län erinrat, hurusom vid Bih. till R.
Prot. 1859 & 1860. 4 Sami. 1 Afd.\ 13 Höft. 2 10 Stats-Ulskotteis Utlåtande M 42. nästlidne riksdag motioner blifvit både inom Borgare- och Bonde-Stånden väckte om undersökning, huruvida kungsgården Ollestad med underlydande hemman i Gasene härad af Elfsborgs län, hvilken under vissa vilkor blifvit den 20 Oktober 1736 förlänad åt dåvarande Öfver-jägmästaren Anders Gyllensvärd och hans arfvingar, borde återgå till Kronan.
Då Stats-Utskottet, på sätt dess Utlåtande JY2 66 för sisthållne riksdag utvisar, i anledning af sistberörde motioner upplyst, att Öfver-jägmästaren J. D. Arrhenius, boende på Hagelstena i Erlinghundra härad, då var gift med enda lefvande arfvingen till Öfver-jägmästaren Gyllensvärd, och på grund deraf funnit honom hafva laglig besittning af ifrågavarande egendom, har motionären förmält sig häraf hemta anledning att, med framställning af förhållandet, hos Rikets Ständer anhålla, det StatsUtskottet äfven vid denna riksdag ville göra sig underrättadt, huruvida den omnämnda srfvingen af Gyllensvärdska slägten ännu vore lefvande eller om nämnde egendom kunde komma att tillfalla Kronan.
Stats-Utskottet har tagit denna motion i öfvervägande; men enär ifrågavarande egendom, enligt hvad Utskottet vid frågans behandling förra riksdagen erinrat, finnes upptagen bland de uti Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 28 April 1810 uppräknade kungsgårdar, och det följaktligen, enligt lag och författningar, tillkommer de embetsmyndigheter, som hafva vården af Statens egendomar sig anförtrodd, att i det af motionären ifrågaställa hänseende iakttaga och bevaka Kronans rätt, finner Utskottet förevarande framställning ej böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 19 Januari 1860. Slals-Utskottels Utlåtande Jtä 43. 11 M 45, Ank. till Exp.-Ulsk. den 20 Jan. 1860, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af vackt fråga om ersättning af allmänna medel till innehafvaren af komministers-bostället