Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Häruti instämde Anders Medin från Kronobergs, Efraim Larsson och Johan Peter Andersson från Elfsborgs, Magnus Månsson från Östergöthlands, Jöns Persson från Blekinge samt Jacob Lindby från Gottlands Län.
Ank. till Exp.-Utsk. den 4 Februari 1857, kl. 12 m.
Betänkande, i anledning af väckt motion till beredande af ersättning ät Boställshavare för kostnad, nedlagd ä Boställens grunddikande.
Uti en inom llögvördlge Preste-Ståndet väckt, af Herr Kontrakts-Prosten Tegnér understödd motion, som till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet blifvit remitterad, har Herr Kontrakts-Prosten Berlin erinrat om vigten deraf att, uti vårt land, der klimatet är mindre blidt och till följd deraf tiden för vextligheten kort, omsorgsfullt iakttaga denna korta period och tillse att jorden så tidigt som möjligt må vara tjenlig för utsädets emottagande.
Motionären ansåg ock derföre angeläget vara, att, för kylans tidiga afledande ur jorden, begagna den, såsom ett verksamt medel härtill, under våra dagar i bruk komna grunddikningen.
Ehuru detta medels nytta ej längre vore betviflad, kunde man dock ej vänta att flertalet af boställsinnehafvare skulle, under närvarande förhållande och utan någon utsigt till ersättning af det allmänna eller af efterträdaren, gifva sig in uti så beskaffade odlingsföretag.
På grund häraf och under åberopande af en bilagd handling, hvarigenom upplystes så väl det verksamma åt - 6 Allm. liesv.- och Ekon.-Ulsk.
N:o 32- gärder för grunddikningens befrämjande i Stor-Britannien och i Frankrike blifvit på allmän bekostnad vidtagne, sorn ock att Malmöhus Läns Hushållnings-sällskap, hvilket ansett önskligt att boställs-innehafvare kunde varda i lagstiftningsväg försäkrade om ersättning för den kostnad, som för grunddikning å boställen blefve af dem nedlagd och sålunda till dylika odlingsförctag uppmuntrade, af sadan anledning låtit, under sistlidne år, genom utsedde Kommitterade utarbeta förslag till lag i berörde hänseende, har motionären hemställt ”att Rikets Ständer matte i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Maj:t i Nåder utfärda en förordning, enligt hvilken innehafvare af civile, militäre och ecklesiastike boställen och löningsjordar tillerkännas ersättning för de kostnader, som nedläggas på grunddikning af sådane löningsjordar, hvilken ersättning, fördelad på tio år, skall vid jordens frånträdande betalas af efterträdaren, — dock under förbehåll af tillsyn och kontroll att företaget är planmessigt uppgjordt och ändamålsenligt verkstäldt.
» Utskottet har detta i öfvervägande tagit," hvarjemte i Utskottet blifvit upplyst att Konungens Befallningshafvande i Westmanlands
Län, under sistlidne års lopp, till Kongl. Maj:t ingått med underdånig framställning i enahanda syfte, som det med motionen afsedda, men med utsträckning jemväl till åtgärders vidtagande för befrämjande af grunddikning å Kungsgårdar; och då Konungens Befallningshafvande ansett allmänna lagens stadganden i 6 Kap. 2 och 3 §§ Byggninga-Balken göra för Boställshafvare och Arrendatorer af Kungsgårdar hinder vid öppna dikens utbytande mot täckta, hade Konungens Befallningshafvande anhållit' om Nådige åtgärders vidtagande, på det dessa hinder måtte varda undanröjde; varande berörde framställning i Nåder remitterad till Kongl. Landtbruks-Akademien, hvilken med sitt underdåniga utlåtande i ämnet ej veterligen ännu inkommit.
Den stora nytta, som grunddikningens allmänna införande skulle tillskynda Svenska landtbruket, har inom Utskottet blifvit kraftigt vitsordad och lärer derförutan numera få antagas vara någorlunda allmänt insedd.
Denna uppfinnings tillämpning på dertill tjenlig mark å de öfver hela Riket kringspridda mångfaldiga boställen skulle, jemte det dessa boställens värde derigenom förhöjdes och innehafvarnes bättre utkomst främjades, sannolikt tillika medföra den stora fördel att den vigtiga förbättringen blefve hastigare och allmännare öfver hela Riket känd och tillämpad, än under andra förhållanden, då allmänheten sålunda egde tillfälle att, genom jemförelser mellan den grunddikade boställsjorden och sådan jord, som häfdades med öppna diken, utröna det nya dikningssättets företräde framför det gamla.
Utskottet anser således det med motionen åsyftade ändamål, grunddikningens skyndsamma och allmänna införande å boställsjorden, vara särdeles önskligt; men tillika har det ej kunnat undfalla Utskottet, dels att betänkligheter möta vid det af motionären föreslagna sätt för godtgörelsens utgående derest en boställs-afträdare grunddikat en betydligare jordrymd, dels att, Allm. Hesv.- och Ekon.-Vtsk.
Betänkande N:o 33. 7 på sätt Konungens Befallningshafvande i Westmanlands län redan anmärkt, allmänna lagen för närvarande torde hindra öppna dikens å ett boställe utbytande inot täckta; dels slutligen att jemväl andra åtgärder, än de af motionären föreslagna, skulle, derest Kongl. Maj:t det funne för godt, kunna vidtagas till befrämjande och påskyndande af grunddikning å boställsjorden inom Riket.
Af dessa skäl anser sig Utskottet böra vördsamt hemställa att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om vidtagande i Nåder af sådane åtgärder, hvarigenom de hinder, som, i följd af här förut åberopade lagstadganden, möta för täckta dikens anläggande å boställsjord i stället för öppna, må varda undanröjde, samt det af motionären åsyftade ändamål på lämpligaste sätt befordras.
Ank. till Exp.-Ulsk. den 4 Febr. 1857, kl. 12 m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om inskränkning i antalet af edgångar, sorn ej af Domstol åläggas.
Till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet har blifvit remitterad en inom Ilögvördige Preste-Ståndet af Herr Biskop Björk väckt samt af Herrar Doktorerne Sandberg och Nordlander samt Lektor Sondén understödd motion, hvaruti anmärkts, hurusom ofta med heliga band på menniskors samveten lades sådant som de näppeligen kunde hålla.
Dertill hörde, enligt motionärens öfvertygelse, ett användande af edgång i tid och otid, hvarifrån lagstiftningen i vårt 8 Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Betänkande A1:o 33. land ej kunde fritagas, och hvarigenom, såsom genom Guds namns upprepande i dagligt tal, vördnaden för Den Helige motverkades och förspilldes.
Motionären ansåg derföre önskvärdt att edgångarne blefve inskränkta till hvad nödvändigheten kräfde, så att t. ex. för Embetsman och Borgare det måtte anses tillräckligt att vid första inträdet på Embetsmanna-banan eller vid erhållande af burskap så väl hyllningsed till Konungen som edlig förpligtelse till samvetsgrannt iakttagande för hela lifstiden af en trogen Embetsmans eller redlig Borgersmans skyldigheter affordrades; och hemställdes, i enlighet härmed, att de författningar, genom hvilka edgång åläggas, måtte underkastas revision, och förslag till inskränkning af edgång genom Utskottet framläggas, hvarefter Rikets Ständer borde hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om de förändringar i detta hänseende, hvilka kunde synas lämpliga.
Vid 1853 och 1854 årens Riksmöte vore motioner i berörde syftning väckta, som föranledde det Rikets Ständers beslut att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla att Kongl. Maj:t täcktes i Nåder förordna om en revision af gällande föreskrifter i afseende å eder och deras användande; och enligt den från Kongl. Civil-Departementet till Rikets Ständers Justitie-Ombudsman afgifna berättelsen om åtgärder, som, i anledning af Rikets Ständers vid berörde Riksdag beslutade skrifvelser, blifvit vidtagne, har den underdåniga skrifvelsen rörande nu ifrågavarande ämne blifvit öfverlemnad till Justitie-Kanslers-Embetet med Nådigt uppdrag, att, efter inhemtande af nödige upplysningar, inkomma med underdånigt yttrande och förslag i ämnet, men hvilket ännu ej skett.
Då den genom motionen väckta fråga således redan är på vederbörlig
Em betsmyndighets åtgärd beroende, för att sedermera underställas Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, hemställer Utskottet vördsamligen att motionen ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Allm. Best.- och Ekon.-Utsk.
Betänkande N:o 3i. mo 34.
Ank. till Exp.-Utsk. den 4 Eebr. 1857, kl. 12 m.
Betänkande, i anledning af väckte motioner om en lagsamlings utarbetande på allmän bekostnad.
I berörde syftemål äro motioner väckte, inom Högloll.
Ridderskapet och Adelil af Herr von Prinzencreutz, B. IV.. inom Vällofl.
Borgareståndet af Herr IVietter ber g, S. G. och inom Hedervärda Bondeståndet af J. sindersson från Östergöthlands län, hvilka motioner blifvit till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet remitterade.
Herr von Prinzencreutz har erinrat att ej blott den, hvilken såsom tjensteman haft till åliggande att handlägga allmänna ärenden, utan kanske ännu mera den, hvilken såsom representant funnit sig uppmanad att taga verksammare del i sådana ärendens behandling, nogsamt erfarit behofvet af en fullständig samling administrativa och ekonomiska författningar.
Det af Kammar-Rådet J. G. Branting för vid pass 30 år tillbaka, efter lång och mödosam förberedelse utgifna sammandrag af sådane författningar, om detsamma än vid tidpunkten för dess upprättande må anses hafva varit till alla delar ändamålsenligt, vore nu, sedan efter berörde tid många och genomgripande förändringar inträffat i snart sagdt alla Statsförvaltningens grenar, ej längre för ändamålet tillfyllestgörande, hvadan motionären föreslagit att Rikéts Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhalla, det Kongl. Maj:t ville genom någon eller några dertill utsedde nitiske och skicklige personer låta utarbeta och till allmän kännedom sprida ett i möjligaste måtto fullständigt sammandrag af administrativa och ekonomiska författningar, vare sig såsom fortsättning af det utaf Kammar-Rådet Branting för Bih. till R.
Brot. 1856 $ 1857. 8 Sami. 7 Haft. 2 10 Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utsk.
Betänkande N:o 3i. tidrymden intill år 1825 utgifna eller enligt den förändrade plan, sorn må finnas vara för ändamålet mera tjenlig.
Herr JVotterberg har ock, med anledning deraf att någon efter tid, sak och system ordnad samling intill våra dagar i den kamerala och ekonomiska lagstiftningen icke finnes, föreslagit att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse anhålla, det täcktes Kongl.
Majit låta genom kunnige och erfarne män utarbeta en sådan lagsamling och densamma, efter vederbörlig granskning, från trycket utgifva; samt att Ständerna måtte i och för detta nödiga och nyttiga arbete ställa erforderliga medel till Kongl. Majits disposition; och har motionären, för frågans utredande, vid motionen fogat motiver och plan för ett sådant arbete, författade af annan person.
J. Andersson åter har förmenat att många rättegångar skulle uteblifva derest, genom tillgång på lagsamlingar, allmänheten sattes i stånd att, utan Domstols åtgärd, få veta hvad lagen i ett omtvistadt fall bestämde; och har han föreslagit att Rikets Ständer måtte ingå till Kongl. Majit med underdånig anhållan, dels att en kommitté af lagkunnige män måtte tillsättas för att utarbeta, ordna och upprätta ett sammandrag ej mindre af alla de nu gällande förordningar, författningar, förklaringar och cirkulärer m. m. hvarigenom allmänna lagen blifvit ändrad, än ock af våra alldeles oordnade ekonomiska författningar; dels att en lika beskaffad revision af lagar och författningar måtte hädanefter hvart 20:de år företagas; dels slutligen att, sedan en sådan sammandragen lagsamling blifvit utarbetad, densamma genast måtte till trycket befordras och ett exemplar deraf utdelas till hvarje socken i riket, för att förvaras och för sockenboerne vara tillgänglig hos den person inom socknen, som dertill såsom mest lämplig vid allmän sockenstämma utsåges, samt upplagan af denna samling bestämmas så stor att den äfven i bokhandeln kunde hållas allmänheten tillhanda; hvarjemte ett bihang dertill, upptagande skedde lagförändringar, borde straxt efter hvarje riksdag utgifvas.
Hvad sålunda blifvit anfördt och föreslaget har Utskottet tagit i öfvervägande; och anser Utskottet en ändamålsenligt utarbetad samling af de intill denna tid utkomna, ännu gällande administrativa, kamerala och ekonomiska författningar och stadgar vara högeligen af behofvet påkallad.
Då Utskottet likväl icke anser lämpligt att gifva anvisning på den plan, som vid utarbetande af en sådan samling må följas, vid hvilket förhållande något särskildt yttrande öfver det af Pierr Wetterberg i sådant afseende framlagde förslag icke heller erfordras, tillstyrker Utskottet vördsamligen att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit ville genom någon eller någre dertill utsedde skicklige personer låta utarbeta och till allmän kännedom sprida ett i möjligaste måtto Allm- Besv.- och Ekon.-Utsk.
Betänkande N:o 34.
11 fullständigt sammandrag af administrativa, kamerala och ekonomiska författningar.
Då deremot en mot beliofvet svarande samling af författningar rörande allmänna lagen redan är genom enskild persons verksamhet åstadkommen; samt på förhand ej torde böra bestämmas, vare sig huru ofta tillägg till den föreslagna författningssamlingen må behöfva utgifvas, eller huru densamma må lämpligast allmänheten tillhandahållas; hemställer Utskottet att J.
Anderssons framställning i berörde hänseenden ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1857. . ■ '■ - ' . , Allm.
Betänkande Al 35. 1 N:o 35.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 Februari 1857, kl. 12 m.
Betänkande, i anledning af väckte moliorer om af skaff ande af den s. kj Folkmarknaden i Westerås.
Uti en inom Hedervärda Bonde-ståndet af Olof Olsson från Westmanlands län väckt, till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad_ motion, deruti Anders Jansson, Erik Mallmin, P. E. Andersson och Lars Johansson från ofvannämnde län instämt, är vordet anfördt, att, under den förhatliga benämningen »Westerås folkmarknad», fortlefde, med nästan föryngrad liflighet, från gamla tider den plägsed att, under tre på hvarandra följande söndagar om sommaren, folkmöten i nämnde stad egde rum, hvilket åldriga bruk, som ursprungligen afsett beredandet af tillfälle att förskaffa sig tjenare eller tjenst, småningom urartat till en slags folkfest, i hvilken alla måste deltaga, och till hvilken en mängd men niskor från en stor del af länet och angränsande orter äfvensom från hufvudstaden sam manströmmade för att deltaga i denna häfdvunna tillställning och dess utsväfningar.
Sab batsbrott, fylleri och osedlighet begingos då opåtaldt, hvarjemte folkmarknaden alstrade en ombytlig lättsinnighet och likgiltighet för hemmet och för ett godt rykte, enär tjenaren när som helst kunde finna ett nytt hem och komma dit der han ej förut vore af någon känd.
Af denna anledning föreslog motionären, att formligt och allmänt förbud måtte utfärdas emot alla s. k. folkmarknaders hållande samt verksamma böter och straffgrader bestämmas särskildt för den, som, under sön- eller helgedag, å offentlig plats med tjenstehjon aftalar om tjenst, vare sig för egen eller andras räkning, och särskildt för den som, å offentlig plats, sådan dag, sig såsom tjenstehjon utbjuder eller aftal om tjenst antager.
1 sammanhang härmed får Utskottet tillkännagifva, att Herr Biskopen Björck och Herr Domprosten Björling, uti motioner, hvilka afse åtgärder för ett värdigare firande af sabbaten, och uti hvilket ämne Utskottet aflåter särskildt betänkande, jemväl begge påyrkat det folkmarknaden i Westerås må varda afskaflad.
Utskottet anser visserligen önskligt, att den af ofvanbemälde motionärer öfverklagade plägsed, som blifvit benämnd »Folkmarknaden i Westerås», må komma att upphöra; men då de af Olof Olsson föreslagne förbud och ansvars-bestämmelser äro af beskaffenhet, både Bih. till R.
Brot. 1856 & 1857. 8 Sami. 8 Höft. 1 2 Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utslt. Memorial M 36. att göra intrång i den personliga friheten oell att icke kunna behörigen handhafvas, och då dessutom en folksed af den art, som den nu anmärkta, svårligen genom lagbestämmelser lärer kunna förhindras, anser Utskottet sig böra vördsamt tillstyrka, att motionerne uti ifrågavarande afseende ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Häremot reserverade sig Herr Biskop Björck.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 Febr. 1857, kl. 12 m.
Memorial, i anledning af återremiss utaf Betänkandet JVs 44.
Det af Utskottet under ofvanstående nummer afgifna Betänkande, i anledning af väckt motion om rättighet för fordringsegare att, för vinnande af verkställighet å utslag, ingifva desamma till Länsmännen, bär af Hedervärda Bonde-ståndet blifvit återremitteradt; men som de öfriga Riks-stånden detsamma bifallit, kan återremissen icke föranleda till någon Utskottets vidare åtgärd.
Betänkande JYi 37. 3 N:o 37.
Ank. till Exp.-Utsk. d. i Febr. 1857, kl. 12 m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om afvittring af åtskillige på Ockelbo allmänning varande lägenheter.
Uti en till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad, inom Hedervärda Bonde-ståndet väckt motion, har Erik Hansson från Gefleborgs län. fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på den särskilda osäkra ställning, hvari den å Ockelbo allmänning bosatta befolkning sig befunne i följd af de anspråk på allmänningen, hvilka af egarne till angränsande bruk blifvit framställde.
Genom Kongl. Brefvet den 20 Februari 1603, hvilket vore den äldsta kända handling, som rörde allmänningen, hade Finnar och nybyggare på samma allmänning blifvit tagne i Konungens hägn och försvar, men i början af 1700-talet bade södra delen af allmänningen upplåtits genom rekognition åt Åbro masugn och Brattfors hammare, hvarefter Kongl. Bergs-kollegium, genom resolution den 6
Maj 1710 närmare bestämt de rättigheter, som tillkomme de å allmänningen skattlagde lägenheter.
Vid de rättegångar, som af egaren till Ockelbo-verken blifvit på sednare tider anställde mot innehafvarne af de gamla odlingarne å allmänningen, hade visserligen, genom Kongl. Maj:ts
Domar, dels bruksegarne förklarats icke ega någon rätt till nämnde odlingar, dels all till svedjande och odling å allmänningen redan år 1710 inkräktad mark blifvit, med bruksegärnos uteslutande, till framgent begagnande åt åboerne upplåten och förbehållen; men sedermera hade bruksegarne dels af Häradsrätten dels af Hofrätten blifvit tillerkände bättre rätt än innehafvarne till icke mindre än femtioåtta lägenheter, hvilka icke kunnat styrkas varit odlade före år 1710, hvarföre desse åboer blifvit drifne från hus och hem, hvilket föranledt våldsamma uppträden mot Ivronobetjeningen, derför åtskillige af åboerne undergått bestraffning.
Till förekommande af oupphörliga tvister och rättegångar, samt för beredande af ömsesidig trygghet och säkerhet, hemställde derföre motionären, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t hemställa om afvittring af allmänningen, så att den så kallade Svalmarken måtte skiljas från den öfriga delen af allmänningen samt de rå och rör, som å allmänningen funnes betecknande de gamla lägenhets-innehafvarnes egovälden, måtte eftersökas och undersökas och derigenom lagligen bestämmas hvad som tillhör de å allmänningen bebyggde och odlade lägenheter, hvarefter endast återstoden kunde komma i fråga till skattelösen af bruksegarne.
Betänkande Afl 38.
Hvad sålunda blifvit anfördt har Utskottet tagit i öfvervägande; men då motionen afser enskilde personers rättsförhållanden, hvilka jemväl blifvit af Domstol pröfvade, anser sig Utskottet, med stöd af 90 § Regerings-formen, böra vördsamt tillstyrka, att motionen ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Betänkande, i anledning af vackt motion om rättighet för frälseränte-gifvare, att, i likhet med kronotionde-gifvare, lösa frälseräntorna efter medel-markegångspris.
Uti en från Hedervärda Ronde-ståndet till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad motion har Riksdagsmannen S.
Ödmann från Upsala län anfört, att, inom ett lagbundet samhälle, samma beskattningsgrunder öfverallt borde göra sig gällande, men att det ej med fog kunde bestridas, att frälseränte-gifvare, hvad deras nuvarande beskattningssätt vidkomme, befunne sig uti en exceptionel ställning, som föga stöde tillsammans med allmän billighet och rättvisa.
Frälseräntorna bade, enligt motionärens förmenande, ursprungligen varit Kronans; och borde derföre icke andra grunder för deras utgörande gälla, än som blifvit bestämde för Kronans öfrige räntor, hvilka omedelbart ingå till Kronan eller hennes rätts innehafvare.
Dessa räntor finge alltid lösas efter de sednaste tio årens medel-markegångspris; men frälseräntorna finge ieke blott uppsägas in natura, utan kunde äfven utfordras i öke-, mans- och hjelphjons-dagsverken; hvarförutan ej sällan bände, att frälse-räntetagaren bestämde ett enskildt s. k. »brukspris», efter hvilket räntegifvaren nödgades lösa spanmålen, då leverering in natura antingen icke kunnat ske eller försummats.
Enär nu vidare rättmätigheten af frälseräntornas tillkomst i enstaka fall (enligt hvad jordeböckerna upplyste) icke vöre så ringa tvifvel underkastad, har motionären trott sig med fog kunna påstå, att den ifrågavarande rättigheten åtminstone icke borde utöfvas på ett sätt, som stöde i uppenbar strid med grunderna för den allmänna beskattningen; med anledning hvaraf och hvad vidare blifvit anfördt motionären föreslagit:
Betänkande M 38. »1:o att den rättighet, som enligt sistlidne riksdagsbeslut blifvit kronotionde-gifvare tillerkänd, att få lösa ränte-spanmålen efter de tio sista årens medel-markegångspris, äfven hädanefter måtte tillkomma frälseränte-gifvare; och att, till följd deraf, räntetagarens uppsägniugsrätt till leverering in natura måtte för alltid upphöra. 2:o.
Att, då den dagsverks-skyldighet, som nu tillkommer räntegifvaren att på budning utgöra, icke kan anses annorlunda, än såsom obillig, tryckande och en fri medborgare ovärdig, denna dagsverks-skyldighet in natura, vare sig att den rörer öke-, mans- eller hjelphjons-dagsverken, hädanefter måtte upphöra, och att, i sammanhang dermed, 3:o.
Det må stånda räntegifvaren fritt, att antingen friköpa sig en gång för alla från den, dagsverks-skyldigheten motsvarande, penningeränta på sådant sätt, att värdet af de dagsverken, han nu årligen eger att utgöra, förvandlas till ett kapital, beräknadt efter fem procent ränta och de sista tjugu årens medel-markegångspris för dagsverken inom länet; eller 4:o.
Ärligen lösa alla sina räntedagsverken, af hvad natur de vara må, med en fix, en gång för alla bestämd penningeränta, hvarför de sista tjugu årens medel-markegång blifvit lagd till grund».
Häruti hafva åtskillige ledamöter af Hedervärda Bonde-Ståndet instämt.
Utskottet har tagit förevarande motion i öfvervägande; och då frälseräntorna, af hvilka åtskilliga äro bestämda genom särskilda aftal, innehafvas under enskild eganderätt, anser Utskottet
Staten icke ega att till förmån, vare sig för räntegifvare eller räntetagare, förordna om förändring uti dessas lagligen gällande ömsesidiga rättigheter och skyldigheter i afseende å nämnde räntors utgörande.
På grund häraf hafva ock Rikets
Ständer redan uti besluten i den så kallade skatteregleringsfrågan förklarat då meddelte föreskrifter, angående sättet för hemmansräntornas och kronotiondens beräknande och liqviderande icke kunna å frälseräntorna tillämpas, hvilket förbehåll ock sedermera influtit uti 14 § af Kongl.
Maj:ts om räntepersedlarnes omsättning och förenkling den 11 Maj 1855 utfärdade nådiga Kungörelse.
Utskottet finner sig derföre böra tillstyrka, det Rikets Ständer måtte förklara de uti motionen gjorda framställningar icke kunna till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 3 Februari 1857. 6 Allm.
Betänkande M 39.
Betänkande, i anledning af väckt motion om fastställelse af Kronotiondesällning för Upsala län.
Uti en till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad, inom Hedervärda BondeStåndet af Biksdagsmannen Samuel Ödmann från Upsala län väckt motion, deruti Biksdagsmännen från samma län' P. F.
Mengel och Joh. Persson sig förenat, har blifvit an. fördt, hurusom femtiotre år redan förflutit, sedan Kongl. Kammar- och Krigs-kollegierna samt Stats-kontoret. uti gemensamt Cirkulärbref af den 4 November 1803, först uppdrogo åt Kongl. Maj:ts vederbörande Befallningshafvande att befordra till nödig reglering och anvisning mellan skattdragande och löntagare sådana vissa ständiga anslag af den till Stater och Indelningar upplåtna Kronotionde, som i 3 § af Kongl. Förordningen, angående Afradsoch Kronotionde-spanmålens utgörande den 22 Juli 1803, i nåder blifvit anbefallda att upprättas, utan att likväl en sådan tionde-reglering ännu blifvit för Upsala län af Kongl. Majit fastställd.