Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
403 att jag icke tvekat att för Rikets Ständer framhålla densamma, med vördsam anhållan att Rikets Ständer, lör denna hans mångåriga verksamhet, måtte bevilja honom den pension, som han skulle hafva erhållit om han blott något sednare begärt sitt afsked.
Jag skulle icke hafva framkommit med denna vördsamma anhållan, om jag icke ansett den vara grundad på billighet och rättvisa och om jag icke trodde att ett dylikt erkännande från Rikets Ständer af hans mångåriga verksamhet skulle för den gamle förljufva minnet af hans tillryggalagda lefnad, på samma gång det skulle lätta hans omsorger för de få återstående åren.
Jag vågar alltså, bifogande Herr Doktor Opphoffs meritförteckning, vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte bevilja en förhöjning uti Regements-läkaren och Riddaren Herr Doktor Opphoffs pension med 800 R.dr R:mt, eller till likhet med Regements-läkarnes nuvarande pensioner.
Jag anhåller om Remiss till Stats-Utskottet.
Cederschjöld. X:o 151.
Af Herr VOil 14 norring* Oscar* angående anslag till kanalisenng af Luleå eif.
Redan för lång tid tillbaka har man insett behofvet och nyttan af en förbättrad kommunikation utefter
Lule-elf emellan det inre landet och kustlandet, hvarom äfven nämnes i Bil.
N:o S till Kongl. Maj:ts, till Rikets Ständers Stats-Utskott aflåtua, nådiga Proposition.
Undersökningar hafva åtskilliga gånger egt rum rörande denna kommunikation, och sednast af numera Kapitenen vid Väg- och Vattenbyggnadskorpsen R.
Schough, hvartill kostnaderna frikostigt sammanskjutits af provinsens innevånare.
,| Lule-elf, en bland de största i riket, är segelbar 12 £ mil från hafvet inåt landet, likväl med 2:ne svåra afbrott, nemligen Hedens forssar, tillsammans något öfver trefjerdedels mil långa, och Ede-forssen, |:dels mil i längd.
Denna elfs flod-dal omfattar en areal af omkring 8,393,000 tunnland, eller vid pass |:delar af hela länets vidd, och innesluter flera hundratusen tunnland odlingsbar jord, stora vidder med rika 404 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 18(12.
N:o 157. skogstillgångar, till en del Kronans, samt de allmänt kända, snart sagdt outtömliga malmfälten vid Gellivare, Ruotivare och Karnek.
Igenom att göra Lule-elf segelbar, jemväl förbi omförmälda forssar, skulle bosättningar och odlingar å de stora dertill tjenliga fält, som finnas å båda sidor om elfven, i betydlig grad påskyndas och underlättas; de stora, Kronan tillhöriga skogar, som ligga inom Lappmarks-gränsen, lättare och fördelaktigare tillgodogöras; den derstädes befintliga mängd skadad skog, som nu öfverlemnas åt förruttnelse, nyttbargöras vid de jernverk, som utan tvifvel komma att anläggas vid Lule-elfs stora och vattenrika fall, samt den nuvarande svåra och ytterst kostsamma transporten af gods och lifsförnödenheter, ett stort hinder för ortens utveckling och framåtskridande, försvinna.
Man kan föreställa sig hvilka svårigheter, som nu möta för bosättning i det inre landet, när transporten dit från kustlandet af en tunna korn uppgår till belopp, hvartill samma tunna korn kan å kustlandet köpas och då transporten af en tunna salt kostar fyra gånger så mycket, som värdet eller inköpspriset af densamma å kustlandet.
Bosättningar i det inre landet hafva visserligen hittills egt rum, dock icke med den framgång och på långt när icke till det antal, som skulle hafva skett om man ej varit i saknad af vägar och kommunikations-anstalter.
Om Lule-elf blifver segelbar på ofvanuppgifna längd, eller förbi Hedens- och Ede-fossar, så äro kommunikationerna med det inre landet dermed dock icke fullbordade, ty det behöfs äfven vägar, som från sidorna lätta trafiken med det på båda sidor om elfven breda landet, och hvaribland må nämnas jernväg till Gellivare malmberg, beläget omkring 8 mil från segelledens ändpunkt.
Inom denna del af provinsen, der endast en väg från Luleå, 6 mil utefter elfven finnes och en från elfven, uppåt Jockmock, likaledes 6 mil lång, är under arbete, kommer Lule-elf, sedan den blifver oafbrutet farbar, att motsvara hvad allmänna landsvägarne och stambanorna äro för södra Sverige, i det att till denna led komma att utmynna alla de sidovägar, som behöfvas för kommunikationen; och sedan stamleden blifver utförd på allmän bekostnad, kan det blifva möjligt för den enskilda företagsamheten att förmå bekosta kompletteringen af kommunikations-leden medelst de nödvändiga sidogrenarne.
Det är icke att tänka på, och man kan icke begära, att provinsens innevånare, ehuru idoge och arbetsamme, skola bekosta såväl stamleden, som sidokommunikationerna, ty dertill finnas icke tillgångar.
Stamleden bör, såvidt den skall komma till stånd, bekostas af allmänna medel och sidokommunikationerna må sedan öfverlemnas åt de enskildas omsorg.
Rättvist och billigt synes det äfven vara att de nordligaste provinserna, och deribland Norrbottens län, ensamt utgörande 924 qvadratmil i areal, eller £:del af hela Sverige, med sina rika naturtillgångar, äfven må, då sådana naturtillgångar till följd af felande kommunikationer icke kunna tillgodogöras, komma i åtnjutande af fördelar, eller anslag, svarande, åtminstone till någon väsendtlig del, emot de hvarmed Motioner hos 405 mellersta och södra Sverige hugnats, i afseende å derstädes anlagda kostbara jernvägar och andra beqväma kommunikations-anstalter.
Pä sätt förut är nämndt har Kapitenen Schough sistlidne vår och sommar hållit undersökning samt uppgjort plan och kostnadsförslag för kanal med lutande plan förbi såväl Hedens-forssar som Ede-forssen.
Detta byggnadssätt har, enligt de uppgifter jag erhållit, icke förut varit tillämpadt i Sverige, men man har dock visshet att detta är praktiskt, enär kanalen emellan Osterode och Elbing i Ost-Preussen, som är byggd efter samma method, befinnes ändamålsenlig och beqväm att trafikera, och hvarom Kapitenen Schough, som sjelf besett denna kanal med dess,linrättningar och byggnader, sig förvissat.
Enligt det af bemälde Kapiten Schough upprättade kostnadsförslag för kanaler af ifrågavarande beskaffenhet förbi Hedens- och Ede-forssar erfordras 966,000 R:dr till kanalen förbi Hedens-forssar och 312,500 R:dr till kanalen förbi Ede-forssen, tillsammans 1,278,500 R:dr, eller en sammanlagd summa af 1,500,000 R:dr R:mt.
Såsom ytterligare skäl för bifall till hvad jag ernar begära, torde få anföras att nu föreslagna kanaler med lutande planer kunna, genom deras billiga anläggningskostnad — (kanaler med vanliga slussar skulle nemligen uppgå till omkring
A gånger den nu föreslagna summan) — blifva, efter deras fullbordan, en anvisning till efterföljd inom vårt fädernesland med sina många och stora vattendrag och strömfall.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra samt af de skäl, som i öfrigt äro åberopade uti de till Kongl. Maj:t ingifna, denna sak rörande handlingar, hvilka nu finnas hos Kongl.
Väg- och Vattenbyggnads-styrelsen, hvarifrån Utskottet torde desamma infordra, då denna motion, med hvilken, enligt hvad mig bekant är, en i samma syfte äfven är väckt utaf Representanten för Luleå stad, kommer under öfverläggning, får jag vördsamt anhålla, det Rikets Ständer ville besluta att för Statens räkning anlägga ifrågavarande kanaler och bedrifva rörelsen derstädes; eller, derest sådant icke kan bifallas, att Rikets Ständer anslå förutnämnda summa, 1,500,000 R:dr, eller åtminstone anläggningskostnaden 1,278,500
R.dr, utan återbetalningsskyldighet, att öfverlemnas till det bolag, som kan bilda sig, för att utföra kanalbyggnaderna och desamma för framtiden underhålla.
Oscar v. Knorring. 406 Motioner hos Riddersliapet och Adeln 1862 N:ris 158 och 159.
M:o 158.
Af Herr von Unorrillg^ Osenangående pension åt jramlidne Majoren C. A. Fahlstedts enka, Sophia Euphrosyne Fahlstedt.
För enkan efter Majoren C. A. Fahlstedt, som atled den 24 Juli 1841, utan att åt sin elterlefvande familj efterlemna något annat ån minnet af en afhållen make och fader, hvilken under Fältmarskalken Sandels, i Finska kriget, blifvit svårt blesserad samt derföre hugnad håde med guldmedaljen för tapperhet i fält samt Svärdsorden, får jag, på grund af bifogade handlingar och intyg, hvilka utvisa att Enkefru Majorskan Sopfia Euphrosyne Fahlstedt, som endast åtnjuter 36 (säger Tretiosex) Riksdaler i årlig pension, befinner sig i bekymmersamma omständigheter vid nu nära 59 års ålder, äran föreslå, att Rikets Ständer måtte bevilja ofvannämnda Enkefru Majorskan Fahlstedt ett årligt understöd, för sin återstående lifstid, af 300 (Trehundra) Riksdaler Riksmynt.
Oscar von Knorring. 159.
Af Friherre Rtt |)|H‘.
AkxeS liSlllvig^ angående låne-understöd för en jernbana från Hessleholms station vid södra stambanan till Christianstad.
Jernvägsundersöknings-kommittéens betänkande af den 8 November 1859, deri en plan för vårt lands jernvägssystem i sin helhet framlägges, och der Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
407 en mängd ifrågasatte bibanor äfven omnämnas, erhålla 2:ne bibanor ett ampelt förord, såsom framför några andra förtjenta att af det allmänna understödjas, nemligen banan från Borås till vestra och den från Christianstad til! södra stambanan.
Vid sednaste riksdag väcktes äfven inom Riks-Stånden åtskilliga väl motiverade motioner, deri begärdes Statens medverkan för åstadkommande af en jernvägsförbindelse emellan Christianstad och södra stambanan; det oaktadt var det af bibanorna endast den till Borås, som tillerkändes något understöd af Staten.
Skälet hvarföre denna bana företrädesvis och framför Christianstads-banan hugnades med Rikets Ständers verksamma välvilja, torde böra återfinnas i undersöknings-kommittéens följande yttrande: »Hock bör Kommittéen dervid ej underlåta att anmärka, det bibanan till Christian— »stad i så måtto torde böra sättas efter den af Kommittéen förordade bibanan från »vestra stambanan till Borås, som gagnet af den sednare genast i början blefve mera »vidsträckt, än den förra, i anseende dertill, att vestra stambanan redan är för trafi»ken öppnad på en betydlig längd båda sidor om bibanans anslutningspunkt, hvilket »icke är händelsen med södra stambanan i förhållande till dess tillämnade bibana.»
Det skäl, som här, till mehn för Christianstads-banan, förekommer, finnes ej mera, sedan södra stambanan sträcker sig icke allenast förbi den tillämnade Christianstads—banans anslutningspunkt vid Hessleholm, utan långt inuti Småland, och kommer troligtvis under loppet af nästa statsregleringsperiod att fullföljas ända till och förenas med vestra stambanan.
Till följd af den utgång saken fick vid sista riksdag har den emellertid hvilat, intill dess Konungens Befallningshafvande i Christianstad, under Januari månad detta år, genom kungörelse, kallade alla i staden och orten för företaget intresserade personer till sammanträde, för att öfverlägga om de åtgärder, som borde vidtagas för dess bringande till utförande.
Vid detta sammanträde beslöts enhälligt: att om än Rikets Ständer fortfarande komma att vidhålla den hittills följda åsigten, att icke lemna direkt statsanslag till andra banor än stambanorna, åtgärder likväl skulle vid tagas för att, om möjligt, bringa anläggningen af ifrågavarande bibana till utförande; att den under år 18S9 af Ofverste-löjtnanten Beijer verkställda undersökning skulle läggas til! grund för sakens vidare bearbetning; samt att frågan om spårvidden och bibanans beskaffenhet i allmänhet, skulle hänskjutas till en då utsedd kommitté af 5 personer, som hade att med betänkande i saken inkomma.
De sålunda utsedda Kommitterade uppdrogo åt Majoren i Väg- ock Vattenbyggnadskorpsen, C.
Adelsköld, att, med ledning af Herr Ofverste-löjtnanten Beijers äldre ritningar och betänkande, uppgöra förslag å kostnaden för anläggning af en smalspårig bana, äfvensom att afgifva ett fullständigt utlåtande i frågan.
Det begärda förslaget och utlåtandet kom Kommitterade tillhanda under loppet af sensommaren, hvarefter nytt sammanträde inför Konungens Befallningshafvande den 19 sistlidne September egde rum. 408 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
Som vid detta tillfallet öfvertygelsen var alllmän att icke någon möjlighet förefanns erhålla ett tillräckligt kapital eller ansvarighet för den summa, som erfordrades för anläggandet af ifrågavarande bana med den spårvidd och den materiel Ofverstelöjtnanten Beijers betänkande och förslag upptager, och behofvet af jernbanan, under den tid saken varit föremål lör behandling, icke allenast blifvit klarare insedd utan äfven snarare ökats än minskats, stannade de, vid sammanträdet närvarande, i följande beslut: att Major Adelskölds förslag om smalspårig bana skulle antagas; att nya aktie-listor, med anledning af detta beslut, skulle genom Kommitterade utfärdas, hvarje aktie å 100 R:dr, och slutligen att, genom motioner hos Riks-Stånden vid detta riksmöte, lån på möjligaste fördelaktiga vilkor skulle sökas, enär man, med anledning af den långt framskridna tiden, ej kunde hoppas få saken så snart ordnad att underdånig ansökning hunne till Kongl. Maj:t afgå innan Högstdensamme komme att afgifva den stora Jernvägs-propositionen till Rikets Ständer, och sålunda anmälan om denna bibanas behof af understöd troligtvis ej deruti kunde blifva omnämnd.
Såsom utsedd ordförande bland förenämnde Kommitterade har jag ansett mig böra förutskicka denna i korthet sammanfattade relation om marchen af frågans behandling, och vill härvid endast tillägga, att, sedan aktietecknings-listor den 16 sistlidne Oktober blifvit utfärdade, staden Christianstad, i enlighet med dess röstegande innevånares å allmän rådstuga fattade beslut, tecknat sig för 6,000 aktier, samt den enskilda teckningen inom staden och kringliggando orter, till den dato då jag sednast hade underrättelse från Christianstad, så långt framskridit att |:delar af hela anläggningskostnaden, — hvilken, enligt Major Adelskölds förslag, skulle uppgå till 1,080,000 R:dr, — då var fulltecknad.
Denna aktie-teckning har sålunda blifvit tillvägabragdt på den korta tiden af en månad, hvilket synes innebära ett ojäfaktigt vittnesbörd om det intresse hvarmed saken blifvit omfattad, likasom att frågan är för staden och orten en verklig lifsfråga.
Stora svårigheter uppstå likväl att anskaffa de redan tecknade beloppen.
Dessa svårigheter skulle dock öfvervinnas och än större teckning otvilvelaktigt kunna påräknas, om man med säkerhet kunde anvisa hvar medel till låns erhölles.
Man bör nemligen besinna att den mera välmående delen bland ortens allmoge visserligen kan för sina aktier lemna god säkerhet, men icke anskaffa kontanta penningar i en tid som denna.
Det är med anledning af hvad redan blifvit anfördt och med stöd af de skäl här nedan skola meddelas, jag anhåller, att Rikets Höglofliga Ständer behagade, för att sålunda möjliggöra det allmänt nyttiga byggnadsföretaget, på fördelaktiga vilkor, såsom lån anslå en summa af minst 720,000 R:dr, svarande emot |:delar af den beräknade anläggningskostnaden, för en jernbana från Hessleholms station vid södra stambanan till staden Christianstad.
Skälen Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
N:o 150. 409 Skälen, som tala för bifall till denna motion, återfinnas i vesändtlig mån i det till Kongl. Maj:t förut åberopade underdåniga betänkandet af Öfversten Baron Ericson och öfriga ledamöter i Kongl.
Jernvägsundersöknings-kommittéen, deri Kommittéen på följande sätt yttrar sig: »Nyttan af denna bibana inses lätt vid betraktande af den »bördiga och folkrika ort, som den genomskär, samt deraf, att den sätter stambanan »i förbindelse med Christianstad, som är säte för Landshöfding och Hofrätt, samt »hvarest äfven ett betydligt mditär-etablissement med en del af södra Sveriges krigs— »förråd är förlagdt.
Genom grannskapet med Blekinge sträcker sig gagnet af denna »bana äfven till nämnde provins.
Genom samlade upplysningar af den för upprät»tande af förslag till skjutsinrättningarnes ordnande i riket nedsatta Kommitté är äf»ven bekant, att landsvägen mellan Christianstad och Malmö är en af de mest be»farna i landet, hvarför det kan förutsättas, att person-trafiken på en jernbana, sorn »direkt förenar de begge städerna, bör blifva särdeles liflig och i betydlig män öka »rörelsen och inkomsten på Statens södra stambana.
Då dessutom rigtningen af bi»banan till Christianstad på ett tillfredsställande sätt öfverensstämmer med afsigten att »utsträcka verksamheten af Statens stambanor till folkrika och produktiva orter, anser »Kommitterade denna bana vara förtjent att af det allmänna understödjas.»
Sedan förestående betänkande afgafs har det Engelska bolag, som kontraherat att invalla en del af Helga å jemte dermed förenad gräfning af en kanal till Åhus, under sednare tvänne åren nedlagt på detta arbete omkring \ million R:dr och af Helga å strandegare blifvit tillerkändt åtskilliga fördelar, hvarigenom man kan hysa den visshet att arbetet både kommer att fulländas och skyndsammare fortgå, och då vid nämnde kontrakts ändring
Engelska bolaget å sin sida åtagit sig att både till sträckning, dimensioner och fastare byggnadssätt göra kanalen, såväl från Torsebro krutbruk och många qvarnanläggningar till Christianstad, som från Christianstad till Åhus vida fördelaktigare för trafiken än ursprungligen var bestämdt, hvarigenom icke allenast oberäkneliga fördelar för Christianstadsorten uppstår, utan staden Christianstad kommer att med hafvet förenas genom en 12 fots djup kanal och sålunda i verkligheten blifva en af östra kustens vigtigare stapelstäder; måste det vara af stor och allmännare vigt att få en jernvägsförbindelse mellan Statens stambana och Christianstad, den enda plats, utom Stockholm, der stambanan eller med densamma förenad bibana komrae att framlöpa till Östersjön.
När härtill kommer att Christianstads tillämnade hamn (hvilken ock af Engelska bolaget enligt kontrakt skall anläggas) får sitt läge alldeles bredevid den af Major Adelsköld föreslagna plats för bangården, synes lätt af hvilken påtaglig fördel för en betydlig del af Skåne, Småland och kanske äfven Westergötland, och således äfven för stambanan, som löper genom dessa provinser, den föreslagna jeruvägsförbindelsen med Christianstad måste blifva.
De militära skälen för den ifrågavarande bibanan, har jag, genom anförande af lith. till R.
Prat 1862 & 1863. 11 Sami. 1 Afd. 52 410 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
N:o 160. undersöknings-kommittéens förord för nämnde bana, redan angifvit.
Dessa skäl tyckas mig i sanning vara af den högsta vigt, ty om något företag bör anses som företrädesvis nationelt måste väl det vara ett sådant, som, jemte beredandet af stora ekonomiska fördelar för flera af landets provinser, medverkar till fäderneslandets försvar och upprätthållandet af dess sjelfständighet.
Inom vårt land finnas 3:ne artilleri-regementen, förlagda, jemte betydliga militär-etablissementer, det ena i östra delen af landet, Stockholm, det andra i vestra, Göteborg, det tredje i södra, Christianstad.
På hvar och en af dessa platser förefinnes stora förråd af krigsmateriel.
Tvänne af dessa städer, nemligen Stockholm och Göteborg, äro redan förenade med närmare och aflägsnare orter genom utmärkt förträffliga och hastiga kommunikationer, Christianstad är deremot ännu i afsaknad af så beskaffade kommunikationer både å sjö- och landsidan.
Det är dock en angelägenhet af känd och erkänd vigt — för att nyttja undersöknings-kommittéens egna ord — att söka åstadkomma en hastig och säker förbindelse till sådana vigtiga ställen, der landets försvarsmedel, krigförnödenheter och krigsmateriel äro förlagda.
Äfvenså ökas betydligt en jernbanas stora värde, när den är på så sätt anlagd, att den underlättar transport af trupper och krigsmateriel samt möjliggör armé-afdelniugarnes skyndsamma förflyttning till de i strategiskt hänseende vigtiga orter.
Det är med stöd af alla dessa skäl jag vågar hoppas, att Rikets Höglofliga Ständer ville behjerta den nu af mig framlagda motionen; anhållande att densamma måtte remitteras till Höglofliga Stats-Utskottet.
Kartor, betänkanden och kostnadsförslag af så väl Öfverste-löjtnanten Beijer som Majoren Adelsköld åtfölja.
JSio ISO.
Af Friherre von Dulien, Guslaf, angående anslag till Serafimerlasarettet för nödiga byggnads-arbetens verkställande.
Otillräckligheten af utrymme vid Kongl.
Serafimer-lasarettet i och för den sjukvård åt omkring 300 personer, hvilka en stor del af året der äro intagna, har länge varit erkänd.
Rikets Ständers Revisorer, hvilka i sednare tid vid hvarje deras sammankomst besökt lasarettet, hafva äfven uti sina berättelser fästat Rikets Ständers Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
411 uppmärksamhet på det oundgängliga behofvet af förbättringar och tillbyggnad vid lasarettet.
Lasarettets direktion har under den 12 sistlidne Juli hos Kongl.
Maj:t anmält, hvilka byggnadsarbeten voro af nöden för inrättningens försättande i det skick, som af Rikets första sjukvårds-inrättning skäligen kan fordras och förutan hvilka förbättringar den vidsträckta sjukvård, som under sednare åren vid lasarettet lemnats, icke fortfarande kan på ett tillfredsställande sätt uppehållas, och än mindre de förbehåll angående utvidgad sjukvård, hvilka varit fästade vid en del till lasarettet i sednare tid tillgodokomna donationer, uppfyllas.
Vissa arbeten, såsom anskaffandet af nya eller förändrade lokaler för kök och bad, äfvensom ny vattenledning från Mälaren till lasarettsbyggnaden och vidare genom sjukrummen, hafva varit af så trängande behof att Direktionen, på tillstyrkan af lasarettets Öfver-läkare, funnit sig nödsakad redan innevarande år lå' a sätta desamma i verket.
Kostnaden för samtliga vid lasarettet nödiga ansedda byggnadsarbeten med hvad dertill hörer, skulle, efter uppgjorda och af Ofver-Intendents-embetet granskade kostnadsförslag, uppgå till 235,000 R:dr; och då Lasarettets direktion, till följd af en enskild donation, egde en tillgång af omkring 30,000 R:dr att till dessa arbeten använda, hade Direktionen hos Kongl. Maj:t hemställt, om icke, med afseende å Serafimer-lasarettets betydelse både såsom sjukvårds- och läroanstalt, hos Rikets
Ständer kunde äskas det för berörda ändmål erforderliga anslag af 205,000 R:dr R:mt.
Då Kongl. Maj:t i Dess nådiga Proposition angående Statsverkets ställning, till— kännagifvit att Kongl. Majit ville, efter det vederbörande myndigheter med infordrade utlåtanden inkommit, taga under särskildt öfvervägande, bland andra ansökningar om anslag, äfven Lasaretts-direktionens omförmälda underdåniga framställning, vid hvilket förhållande icke kan med visshet antagas att det för Serafimer-lasarettet erforderliga anslag kommer att af Kongl.
Majit hos Rikets Ständer begäras, har jag, på det Rikets Ständer i allt fall må komma i tillfälle, taga frågan i öfvervägande, ansett mig med åberopande af Lasaretts-direktionens underdåniga skrifvelse i ämnet, af hvilken afskrift härhos bifogas, och på deri anförde grunder, härmed böra vördsamligen anhålla och föreslå, det Rikets Ständer måtte för Serafimer-lasarettets behof i och för byggnader och förändringar vid och inom lasarettet, bevilja det erforderliga beloppet af 205,000 Ridr Rimt.
Och får jag, jemte anhållan om remiss af denna motion till Stats-Utskottet, tillika utbedja mig att till berörda Utskott må få öfverlemnas de i fråga om byggnadsarbetet vid lasarettet uppgjorda ritningar och kostnadsförslag, hvilka blifvit till Kongl.
Ecklesiastik-departementet ingifna.
Gust, von Diiben, 412 Motioner hos Ridderskapet och Adein 1862, N:o 160, Stormagtigste, Allernådigste Konung!
Majit har direktionen för Serafimer-lasarettet haft nåden tillförene vid särskilda tillfällen anmäla, hurusom den sjukvård, som vid lasarettet tillhandahållas personer från alla delar af riket, under sednare åren varit alltmera anlitad, äfvensom att, till följd deraf, behofvet af förökadt utrymme samt förbättringar inom lasarettet i vissa delar blefve alltmera kännbart.
Ursprungligen beräknadt för ett mera inskränkt antal sjuke, utgörande ännu för trettio år sedan allenast 140, har lasarettet sedermera blifvit utvidgadt i hufvudsakiigt syfte att bereda plats för ökadt sjukantal.
Sednare åren hafva ock under vissa tider samtidigt varit vårdade ända till 308 patienter, och inträde ändock nästan dagligen sökt af flera, än som kunnat emottagas.
För denna utvidgade sjukvård har hvarje lokal inom lasarettsbyggnaden tagits i anspråk och tillfälle för det, till undvikande af sjukhus-epedemi, nödiga successiva utrymmandet af sjukrummen i och för vädring och rening, endast tillfälligtvis under somrarne kunnat beredas.