Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— Som, vid den tidpunkt, då Fullmäktiges berättelse afgafs, fullständig redogörelse icke kunde meddelas, angående kostnaden för metalliska kassans förstärkning under nästlidet år, 1847, mende förhållanden, som erfordras för afgifvande af en sådan redogörelse, nu mera äro kände, har Utskottet ansett sig böra i ett sammanhang här framlägga följande utredning öfver kostnaden för det silfver, som under åren 1845, 1846 och 1847 tillgodokommit Banken, i följd af uppköpte depositions-bevis och vexlar, nemligen:
Banken har inköpt: under åren 1844 och 1845 Depositions-bevis å m:k Hainb.
B:ko . 2,059,335: 9. för B:ko R:dr 1,829,548: 13.
4. samt vexlar:
År 1845 å „ „ . 3,437,688: 15 V4. „ 3,032,543:17. 5. „ 1846 å „ „ . 2,912,526: 11 % „ 2,569,054:30. 6. „ 1847 å „ „ . 7,834,869: 9. 6,913,590:21.
3. eller tillhopa m:kHamb.B:ko 16,244,420: 13 V4. för B:ko R:dr 14,344,736: 34. 6.
Oberäknad den under nästlidet år uppkomna ränta å depositionerne i Hamburg, hade Banken, vid samma års slut, dels uti innestående medel hos Husen i Hamburg, lianko-(fia ku (te la Berättelse, N:o 14.
43 och dels uti då ännu ej förfallna vexlar Hamb.
B.ko 4,31 4,098: 4 4 f/2, inköpte för B:ko R:dr 1,157,4 44: 40. 10.
Hvadan återstoden m:k Hamb.
B:ko 14,933,322: 1 s/4- inköpteförB:ko R:dr 13,487,591: 41. 8. blifvit under åren 184-5—1847 i silfver indragen; och har det inkomna silfret, enligt Kongl. Mynt-Verkets attester, efter afdrag af Myntskatten, uppgått:
År 1845 till R:dr silfver 1,368,064: 38. 4. „ 4 846 „ „ „ 689,862: 26.
4. samt „ 1847 „ „ „ 2,828,255: 17. 11.
Summa R:dr silfver 4,886,182: 34. 7. De, i och för vexel-handeln samt silfver-indragningen, i banko-sedlar erlagde omkostnader hafva utgjort: för Vexel-handeln 1845. 1846. 1847.
Mäklare-courtage 3,653: 6. 5. 2,920:12. — 7,180:22.11. för Silfver-indragningen ; Frakt , 10,129: 2. 10. 2,270: 5. — 10,502:43.
— Packhus-afgift ...... 26: — -—- 19:38 — 82: 4.
— Proberare-afgift 1,022:24.— 540: 2,239: 8.
— Transportkostnad till och ifrån Kongl.
Myntet 53:36.— 27: 8.— 115:28.
— Dito från Konungariket Norrige — — 839:29. 8. för Vexelhandeln och Silfverindragningen gemensamt.
Post-porto 393:32. 6. 363:25. 6. 757:33. 6. Arfvoden . . 3,000: 2,850: 3,766:32.
— Summa 18,278: 5. 9. 9,830:22. 2. 24,644:27. 5. 52/753: 7. 4.
Då till sammanräknade beloppet af omkostnader lägges hvad Banken i öfrigt kontant utgifvit för det inkomna Silfret eller 13,187,591:41. 8. samt denna summa ....
B:ko R:dr 13,240,345: 1. — 14 Banko-Utskottets Berättelse, N:o 14. fördelas på berörde silfver, utgörande 4,886,182: 34. 7. Silfver-Specie, visar det sig, att hvarje r:dr silfver kostat Banken nära 130 sk. 1 rst. b:ko, eller utöfver 128 sk., som motsvarar myntvärdet, Två skillingar
Ett rst.
Banko, myntskatten deruti inberäknad, hvilken utgör omkring 11 rst. banko för hvarje r.dr silfver; minskande kostnaden till En sk. 2 rst. banko pr r:dr specie, för det silfver, hvilket icke kommer att utmyntas.
Den ränta, som för åren 1845 och 1846 kommit Banken till godo å innestående medel hos Bankens hus i Hamburg, utgörande, efter afdrag af stämpel och porto, 46,453 m:k 1 '/å sk.
Banko, har ökat silfvertillgången.
I händelse denna tillfälliga inkomst icke varit att beräkna, hade hvarje r.dr silfver kostat Banken 4 76 rst. banko mera, eller Två skillingar 5 Te rst. samma mynt.
Bäntan åter för nästlidet år 1847, uppgående, efter afdrag af stämpel och porto, till 31,862 m:k 13 ‘/a sk.
Banko, har icke ingått i förestående utredning.
Om denna summa, i banko förvandlad, på del under alla 3 åren inkomna silfret fördelas, minskas kostnaden med nära 3 7, rst. banko pr r:dr silfver; hvadan hvarje sådan r:dr utöfver myntvärdet kostat allenast
En skilling 9 V3 rst., eller, då myntskatten icke afräknas, 10 s/j rst. banko.
Utskottet instämmer i vitsordande af den varsamhet och skicklighet hvarmed vexelköp för Bankens räkning blifvit verkställda.
Den betydliga tillväxt
Bankens metalliska kassa sedan sista Biksdag vunnit, om ock befrämjad genom de då fattade beslut, bör likväl tillskrifvas dels förnämligast de under tiden inträffade gynsamma förhållanden, då liflig afsättning egt rum af både jern och trädvaror, utförseln af spanmål på det hela öfverstigit införseln, och Svenska handelsflottan haft god fraktförtjenst, dels ock i någon mån den tillfälliga vexeltillgång, söm varit en följd af hypotheks-föreningars utrikes upptagna lån, en förening af omständigheter till lättnad för silfverköp, som sällan torde kunna förväntas. § 9.
(Banko-Fullm.
Ber. p. 31, sid. 16.)
Jemte anmälan om ett i Mars månad 1847 för Bankens räkning verkstäldt inköp af Östgötha Hypotheks-Förenings, på utländskt myntslag utställda, obligationer, hafva Banko-Fullmäktige fästat uppmärksamhet derå, att BankoReglementets 113 §, hvilken innefattar hvad såsom Bankens metalliska kassa B wiko-Ltskottets Berättelse, IV: o 14.
15 anses och beräknas, icke medgifver att uti densamma beräkna obligationer, ställda å utländskt mynt, änskönt sådana, lika med vexlar, kunna tiil silfver förvandlas; i anledning hvaraf Utskottet förbehåller sig att öfver denna fråga framdeles afgifva yttrande.
Angående Bankens förhållanden till Kongl. Mynt-Verket. § 10. (1845 års Rev.-Ber. § 17. 1847 års Rev-Ber § 27. Banko-Fullm.
Ber. p. 37.)
I likhet med hvad så väl Revisorerne som Fullmäktige anmält, anser Utskottet sig böra tillkännagifva, att, sedan, till följd af Kongl. Maj.ls nådiga Bref den 17 Juni 1845, en summa af 24,000 r:dr blifvit den 6 nästpåföljde Augusti till Banken inbetald, i afräkning å de till Kongl. Myntverket af Banken lemnade förskott för ökade myntningskostnader m. m. å tillsammans 47,755 r;dr 45 sk. 7 rst. banko, har hvarken det beslut, Kongl. Maj:t förklarat sig vilja, uppå serskild underdånig anmälan, meddela, angående det återstående fordringsbeloppets ersättande, kommit Fullmäktige tillhanda, eller någon ytterligare afbetalning å Kongl.
Myntverkets ifrågavarande skuld egt runi; viljande Utskottet, i anledning häraf, framdeles till Rikets Ständer inkomma med det yttrande, hvartill omständigheterna kunna föranleda. §. 11. (1847 års Rev.-Ber. § 29.)
Rikets Ständers nästlidne år församlade Revisorer hafva fästat uppmärk samhet å den i deras tanka betydliga kostnad för Banken, som, enligt gällande taxa, åtföljt probering, uppvägning och värdering å Kongl. Myntverket af de från utrikes ort införde och till Banken indragne silfverpartier; och då ifrågavarande taxa ansetts vara nog dryg med afseende på ett statens verk, som kommer i tillfälle att, för sådant ändamål, låta på en gång till Kongl. Myntverket aflemna större partier, hade Revisorerne trott en lämplig nedsätt ning i nämnde taxa böra tillvägabringas.
Enär ifrågavarande af Revisorerne anmärkte större utgift till vissa af Kongl. Myntverkets tjenstemän egentligen berott af den sannolikt hädanefter mera sällan förekommande tillfällighet, att en högst betydlig silfverinförsel in - 16 Banko-Utskottets Berättelse, N:o 14. träffat under loppet af ett enda Ar, och, efter hvad till Utskottets kunskap kommit, de göromål, för hvilka ersättningen utgått, fordrat en skyndsamhet i handläggningen, hvilken ej kunnat utan stor ansträngning åstadkommas, så och då de genom Kongl. Brefvet den 26
Mars 4 831 för siifvers probering, vägning och värdering å Kongl.
Myntet bestämde afgifter böra anses vara lämpade efter vanligen förekommande förhållanden, har Utskottet funnit Revisorernes i delta hänseende gjorde framställning icke kunna till någon åtgärd föranleda. / fråga om Bankens sedlar. §• 12. (184-5 års Rev.-Ber., § 62. 1847 års Rev.-Ber., § 32. Banko-Fullmäktiges Ber., p. 41.)
Vid sistförflutna riksdag beslöto Rikets Ständer, att Gravören J. E. Akerberg egde att från Banken undfå dels ett visst månadtligt underhåll r ch dels ett förskott af 1000 r:dr, för åstadkommande och aflemnande till Fullmäktige af prof på ett förbättradt sedelmynt; hvarjemte
Fullmäktige berättigades att utgifva ett premium af 8000 r:dr för det sedelprof, som, inlemnadt före 1846 års utgång, ansåges bäst betrygga mot efterapning.
Af 1845 och 1847 årens Revisions-Berättelser inhemtas, hvilka åtgärder Fullmäktige i anledning af berörde beslut vidtagit; att endast 2:ne prof inom den stadgade preskriptionstiden till Fullmäktige ingifvits, det ena af f. d. Guldoch Silfverarbetare!! J. P.
Ljungström., och det andra af ofvanbemälde Åkerberg, samt att Fullmäktige, efter sakkunnige mäns hörande i ämnet, funnit intetdera af dessa täflingsprof berättiga till erhållande af den utaf Rikets Ständer bestämda belöning, eiler kunna användas för det ändamål, som af Rikets Ständer, genom ofvan omförmäldta beslut, är vordet afsedt.
Utskottet, som, efter tagen kännedom af förenämnde prof, jemväl forsin del anser desamma icke hafva bordt medföra rättighet till undfående af den stadgade belöningen, tillstyrker, alt Fullmäktiges i förevarande fråga vidtagna beslut och åtgärder, hvaröfver några besvär ej blifvit af vederbörande anförde, må af Rikets Ständer-godkännas. §• 13. Banko-Utskottets Berättelse, N:o 44. 17 § 13. (184-5 Ars Rev-Ber., § 22. 184-7 års Rev.-Ber., § 33.
Banken Fullm. Ber., p. 42, sid 24.)
Öfver den af så väl Rikets Ständers åren 1845 och 1847 församlade Revisorer, sorn Fullmäktige gjorda hemställan om upphörande af all tillverkning och utgifning från Banken af sedlar å 16, 12 och 8 sk. samt 14 och 10 sk. kopparskiljemynt, ämnar Utskottet till Rikets Ständer afgifva serskildt utlåtande.
Med Bankens låne-rörelse samband egande frågor. § H (1847 års Rev.-Ber., § 39. Banko-Fullm.
Ber., p. 47.)
I anledning af Banko-fullmäktiges den 12 Februari 1846 meddelade förordnande, att hvad, som, efter förloppet af den stadgade preskriptionstiden för infriande af Riksgälds-kontorets kreditsedlar, återstode å bemälde Kontors räkning
N:o 2 i Depositions-afdelningen, sedan derifrån afräknats ett så stort belopp, som svarade mot värdet i bankomynt af kontorets då ännu utelöpande polletter, borde ingå till Bankens vinst för år 1846, och en motsvarande summa i följd deraf förminska Bankens hos Riksgälds-kontoret egande, inom linien, förda fordran, hafva Rikets Ständers nästlidet år församlade Revisorer, uppå anförda skäl, förklarat, det
Banko-fullmäktige uti gällande föreskrifter egt stöd för deras i ofvanberörde afseende vidtagna åtgärd; och får Utskottet, efter öfvervägande af så väl dessa skäl, som hvad Banko-fullmäktige, uti deras afgifna Berättelse, i förevarande fråga yttrat, tillkännagifva, att Utskottet äfven för sin del anser, att, vid den utsatta preskriptionstidens utgång, ett de oinfriade kreditsedlarne motsvarande belopp bordt, på sätt som skedt, från ofvanomförmälda räkning afföras. § 13. (1845 års Rev.-Ber. § 41.)
Som åtskilliga hinder och betänkligheter mött vid tillämpningen, enligt ordalydelsen, af Banko-Utskottets vid sednaste
Riksdag meddelade beslut, att å Bi/i. till B.
Prof. tS47 och 1848. 6 Samt. i Afd.
5 Haft 3 18 Banko-Utskottets Berättelse, N:o 14. de qvittenser, hvilka från Banken utfärdas öfver verkställde inbetalningar å lån mot inteckning i fast egendom uti städerna och på landet, uppgift skall lemnäs om återstående oguldna kapitalbeloppet af samma lån, enligt det låne-extrakt, som hvarje år varder upprättadt, hafva Fullmäktige, på det att ändamålet med berörde beslut ändock måtte vinnas, förordnat, att Låne-afdelningens nummerböcker öfver fastighetslån, i stället för låne-extrakterne, skola vid meddelande af de anbefallda uppgifterna begagnas, samt att således å omförmälda qvittenser bör, i enlighet med nämnde böcker, antecknas lånets återstående oguldna kapitalbelopp, efter nästföregående inbetalning; och får Utskottet, beträffande denna Fullmäktiges åtgärd, hvilken synts Revisorerne lämplig och ändamålsenlig, tillkännagifva, att Utskottet, för sin det, icke funnit något emot densamma att erinra. § '<>• (1847 år Rev-Ber. § 59 samt Banko-Fullm.
Ber. pag. 61.)
Uppå derom af Kongl. Maj.ts befallningshafvande i Westmanslands län gjord framställning, att, med afseende å den nödställda belägenhet, hvaruti den jordbrukande klassen inom länet vid hösten 1845 sig befunne, någon lättnad i betalningsvilkoren måtte
Diskont-verkets dervarande gäldenärer förunnas, hafva Fullmäktige, enligt hvad ofvan åberopade Berättelser närmare utvisa, under den 6 November 1845, med bifall till Banko-Diskont-Direktionens i ämnet gjorda hemställan, medgifvit
Direktionen att, för inlösen af lagsökta lån, tillhörande fonden för lån på namn och reverser upptagna, af jordbrukare inom Wäsby och Sahibergs fögderier af nämnde län, kunna, efter förutgången pröfning och med åtskilliga dervid fästade vilkor, under tiden till och med Juni månads utgång år 1846, bevilja nya lån å lika eller mindre belopp, än det eller de till inlösen ifrågakommande, hvilken förmån sedermera blifvit utsträckt jemväl till jordbrukare inom Upsala och Stockholms län, samt tiden, hvarunder densamma komme att beviljas, förlängd till den 13 November nyssnämnde år.
Yid pröfning af desse Fullmäktiges åtgärder, hafva Revisorerne yttrat sig finna medgifvandet att till inlösen af lagsökt lån bevilja nytt lån, med antagande af elen förre gäldenärens namn, destomindre vara med Banko-reglementets innehåll öfverensstämmande, som, enligt samma reglemente, omsättning af lagsökt lån icke får medgifvas, hvarvid Revisorerne likväl förklarat, att Banko-Utskottets Berättelse, N:o 14.
49 do till stöd för berörde åtgörd anförda utomordentliga förhållanden, enligt Revisorernes öfvertygelse, varit af serdeles ömmande beskaffenhet.
Banko-reglementets föreskrift bestämdt förbjuder en så beskaffad lindring i återbetalningsvilkor, som sålunda är vorden medgifven; likväl och då i betraktande tages, att den allmänna nöd, som, till följd af 2me års efter hvarandra inträffade starka missväxt, hotade att utarma äfven dem, hvilkas förmögenhetsvilkor och redbarhet gjort dem kände såsom de mest ordentliga uti uppfyllandet af sina förbindelser, desto heldre påkallade utomordentliga åtgärder, som ett strängt iakttagande af reglementets föreskrifter otvifvelaktig! skulle hafva försatt en stor mängd jordbrukande låntagare i konkurstillstånd, vid utredning hvaraf, under dåvarande penningeförlägenhet, Diskon ten sannolikt måste vidkännas förluster, af hvilka den icke blifvit träffad, då anstånd lemnats de af missväxten hemsökte gäldenärerne, hemställer Utskottet, att hvad i omförmalde måtto emot Fullmäktige förekommit, icke må till någon åtgärd föranleda. § 17- (1847 års Rev.-Ber. §§ 60 och 61.)
De uti 1847 års Revisions-berättelsé §§ 60 och 61 omförmälda frågor, angående dels eftergift af upplupen ränta å Kommmerse-rådet m. m. B. H.
Santessons skuld till Låne-kontoret i Götheborg, och dels återställande af skillnaden emellan 8 och o procent å det af Postkontrollören Warenberg i lifstiden, såsom ansvarig inlemnare, utgifna ränlebelopp för 2:ne emot sedermera falska befunne lånehandlingar, i Banko-diskonten upptagna lån, äro beroende på pröfning af derom till Utskottet ingifna ansökningar. § 18. (1847 års Rev.-Ber. § 64.
Ber. p. 63.)
Fullmäktige hafva, till följd af det uti Banko-reglementets 221 § dem lemnade uppdrag, till efterrättelse fastställt de uti 1847 års Revisions-berättelse ordagrant intagne reglementariska föreskrifter i och för diskonteringen af vexlar samt accepterade invisningar.
Dessa reglementariska föreskrifter, jemte deröfver af Fullmäktige medde lade förklaringar, kommer Utskottet, med fästadt afseende jemväl å hvad Re - 20 Banko-Utskottets Berättelse, N:o 14. visorerne i anledning häraf yttrat och i sammanhang med öfrige stadganden för Handels- och Närings-diskontens styrelse och förvaltning, att under pröfning taga, samt derefter utlåtande i ämnet till Rikets Ständer afgifva.
Angående uppköp af obligationer. § 10- (4 847 års Rev-Ber. § 65.
Banko-FuIIm.
Ber. p. 64., sid. 37.)
Med anledning af Revisorernes anmärkning, att Fullmäktige, som den 10 Juni 1847 beslutat att då uppköpa räntebärande papper för dertill disponibla 400,000 r:dr b:ko, icke vidtagit någon åtgärd för verkställighet af samma beslut, hafva Fullmäktige anfört: att de ansågo det icke vara behöfligt att, genom allmänna tidningarne, kungöra, det
Banken vore i tillfälle att obligationer uppköpa, enär tillförene visat sig, att Banken, utan en sådan åtgärd, erhållit dylika papper, samt att det äfven vore ganska sannolikt, att, i fall under den då rådande fördelaktiga penninge-ställning i landet ett tillkännagifvande från Bankens sida skett om inköp af räntebärande papper, endast ett obetydligt belopp kommit Banken till godo, möjligen till skada för välgörenhets-inrättningar, för hvilka den redan mycket nedtryckta räntan blifvit än mera nedtvingad.
Ehuru Utskottet, lika med Revisorerne, anser, att Fullmäktige, sedan de vid ofvanberörde tillfälle, den 10 sistlidne Juni, beslutat att då genast inköpa obligationer till det uppgifna beloppet, äfven varit förbundne att vidtaga nödig åtgärd för verkställighet af berörde beslut, helst Fullmäktiges pligt att för omförmäldte ändamål använda dertill disponibla medel finnes i Bankoreglementet bestämdt uttryckt, har Utskottet likväl, enär i följd af kort derefter skedt anbud, försäljning af obligationer till Banken egt rum samt med afseende å hvad Fullmäktiges förklaring i öfrigt innefattar, trott sig böra hemställa, att ifrågavarande anmärkning icke må till någon påföljd föranleda. §. 20.
Under den af Utskottet verkställda undersökning, huru Banko-verket, efter sednaste riksdag, blifvit förvaltadt, har inhemtats, att Banko-fullmäktige den 23 December 1846, vid pröfning af Fullmäktiges i Riksgälds-kontoret för - Banko-Utskottets Berättelse, N:o 14. 21 slag om försäljning till Banken af en del Kontoret tillhöriga räntebärande obligationer, ansett sig icke böra detta anbud antaga, men deremot erbjudit Riksgälds-kontoret att, intilldess kontoiets blifvande inkomster kunde ersätta för hand varande behof, begagna ett låneunderstöd från Banken till belopp af omkring 500,000 r:dr banko, emot förbindelse att, efter förutgångne 6 månaders uppsägning, kapitalet, jemte 4 '/j, procent ränta derå, till Banken återbetala, samt att nämnde Kontor, till följd af detta erbjudande, emot afgifven och enligt faststäldt formulär upprättad förbindelse, den 7 Januari 1847, hos Banken upptagit ett lån å 300 000 rdr banko, hvilket den 1 påföljde Oktober blifvit tillika med ränta återbetaldt; i anledning hvaraf, och då rättighet för låns utlemnande till Riksgälds-kontoret icke finnes i Banko-reglementet medgifven, Utskottet anmodat Fullmäktige att inkomma med yttrande, på hvad grund omförmäldta låne-understöd blifvit af dem beviljadt.
Uti det till följd häraf afgifna utlåtandet hafva Fullmäktige, till stöd för den anmärkta åtgärden, åbaropat Banko-reglementets 226 §, som medgifver och ålägger Fullmäktige att inköpa Riksgälds-kontorets eller andra Verks och Inrättningars obligationer, de der Fullmäktige ansågo lemna full säkerhet; men enär med härvid begagnade uttrycket "obligationer", enligt allmänt antaget språkbruk, icke kan menas annat, än sådana, på grund af någondera statsmaktens beslut eller medgifvande, å mindre summor samt vanligen å tryckta blanketter utfärdade förbindelser, hvilka, i följd af deras nyssnämnde beskaffenhet, innehafva den i slutet af §:n föreskrifna egenskapen att vara "lätt realisable”, lärer under sådan benämning desto mindre kunna hänföras den af Riksgälds-kontoret för det lemnade lånet utfärdade skuldsedel, som sjelfva dess belopp, 300,000 r:dr banko, innefattade hinder för densamma att vara "lätt realisabel” — ett vilkor af stort inflytande med afseende å Bankens rörelse; och då Utskottet ej kunnat undgå erinra sig, hurusom Bankens tillförene vid flere tillfällen inträffade oförmåga att fullgöra sina förbindelser alltid härledt sig från dess transaktioner med stats-verket, samt derföre anser det vara af största vigt, att hvad Rikets Ständer, rörande Bankens förhållanden till stats-verket, föreskrifvit, noggrant efteiiefvas, har Utskottet bordt anmärka, det Fullmäktige saknat stöd af Banko-reglementet för deras i ofvanberörde afseende vidtagna åtgärd.
Som likväl ifrågavarande lån sedermera blifvit återbetaldt och skada således icke skett, hemställer Utskottet, att någon vidare påföljd i anledning af Fullmäktiges förfarande icke må ega rum. 22 B a n ko-1 Is k atlets Berättelse, N:o 14. §• 21.
Derjemte har Utskottet inhemta!, att, sedan ett uppköp för Bankens rakning af Smålands och Hallands Hypotheks-förenings obligationer, till belopp af 200,000 r:dr, blifvit beslutadt, Fullmäktige, uppå
Direktionens för berörde förening gjorda framställning, den 12 Augusti 1847 bifallit, att, i händelse föreningens obligationer icke hunne blifva färdiga till den för inköpet deraf bestämda dag, omförmälde 200,000 r:dr likväl finge, emot. serskild af Direktionen, i öfverensstämmelse med af Fullmäktige afgifvet formulär, utfärdad förbindelse i Banken lyftas den 7 nästpåföljde September, under vilkor, att samma förbindelse, så fort ske kunde och sednast före årets slut, utbyttes mot föreningens obligationer; varande dock, i följd af Direktionens sedermera framställda begäran, en summa af allenast 100,000 r:dr emot dylik förbindelse från Banken utgifven.
Enär den förbindelse, Direktionen för Smålands och Hallands Hypolheks-förening sålunda till Banken afgifvit, i följd at de skäl, som här ofvan i fråga om utlåningen till Riksgälds-kontoret blifvit anförda, icke kan, såsom Fullmäktige uti infordradt utlåtande förutsatt, hänföras till egenskapen af sådana, utaf allmänna Verk och Inrättningar utfärdade, lätt realisabla obligationer, hvilka Fullmäktige, enligt Banko-reglementet, äro berättigade att uppköpa, samt i afseende på berörde förbindelse vidare förekommer, att densamma blifvit af Föreningens
Direktion, utan åberopande af dertill af Föreningens delegare lemnadt uppdrag och bemyndigande, utgifven, hvadan den ock måste såsom en af enskilde personer afgifven skuldförbindelse betraktas; så och då Fullmäktige icke i Banko-reglementet äro bemyndigade att bevilja lån eller förskotter åt Hvpotheks-föreningar, anser Utskottet, att
Fullmäktige saknat stöd i Reglementet för deras åtgärd alt, emot omförmälda förbindelse, hafva i låneform från Banken utgifvit ofvanberörde medel; men som, efter hvad Fullmäktige upplyst, utbyte af nämnde förbindelse mot föreningens obligationer nu mera blifvit verkstäldt, hemställer Utskottet, att Fullmäktiges ifrågavarande åtgärd ej må till vidare påföljd föranleda. Banko-Utskottets Berättelse, N:o 14. 23 Liqriden med Biksgälds-Kontoret. § 22. (1845 års Rev.-Ber. § 57, sid. 68—70. Banko-Fullmäktiges Ber. p. 66.)
I fråga om det belopp af Bankens vinst, vid 1844 års slut, som, på grund af 228 § i Banko-reglementet, borde till Riksgälds-kontoret aflemnas, har Utskottet, efter noggrant bepröfvande af så väl Revisorernes härutinnan framställde anmärkning, som Fullmäktiges deröfver afgifne och uti deras berättelse åberopade förklaring, skolat anföra följande:
Af berörde § inhemtas, alt det belopp af Bankens vinst vid 1844 års slut, hvilket icke erfordrades för uppbringande af kapital-öfverskottet eller grundfonden till 10,000,000 r:dr banko skulle aflemnas till Riksgäldskontoret.
Då detta förordnande meddelades, voro Bankens räkenskaper för år 1844 redan afslutade, och derföre blef det nödigt, att, med afseende på öfrige härmed samband egande, af Rikets Ständer fattade, beslut, genom ett serskildt omslut af nämnde räkenskap, utreda Bankens tillgång på det hela vid 1844 års slut uti influtna vinstmedel.
Med anledning häraf stadgades jemväl uti nyssåberopade § af Bankoreglementet, att, innan slutlig lefverering skedde af det
Riksgälds-kontoret tillkommande belopp af vinstmedel, vederböilig liqvidationsräkning, grundad på ett så beskaffadt omslut, som här ofvan omförmäles, skulle uppgöras, på det att de medel, hvilka i sjelfva verket tillhörde Bankens vinst för 1844 och de föregående åren, måtte, vid den skeende liqviden, komma Riksgälds-kontoret till godo.
Dessa medel utgjordes af dels' räntevinsterna å diskontrörelsen under år 1844, hvilka, enligt då gällande föreskrifter, först det påföljande året till Banken lefvererades, och dels de af äldre årens vinstmedel tid efter annan bildade reserv-fonder vid Stockholms Handels- och Närings-Diskont, BankoDiskonten samt Malmö Låne-kontor, hvilka tillförene, såsom förlag till
Diskontrörelsens bedrifvande åt vederbörande Diskont-kontor öfverlåtne, enligt Rikets Ständers beslut, borde från lånerörelsen indragas, och såsom tillfälliga kapitalvinster i Bankens räkenskaper upptagas.