Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Betänkande, i anledning af vackt fråga om f ördelning emellan tvänne tjenstemän af de Polismästaren i Stockholm tillhörande befattningar, såsom Polisdomare och Polismästare.
Ridderskapet och Adeln väckt, till Stats-Utskottet remitterad motion, har Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm an - Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N\o 33.
19 markt det, efter Herr Grefvens tanka, oriktiga och olämpliga deruti, att Polismästare-tjensten i Stockholm tillika omfattar de åligganden, som tillhöra en Polis-domares embete, enär den förra befattningen hör hafva till föremål helt och hållet andre ärenden och sålunda förutsätter helt olika egenskaper hos den, som förvaltar densamma, än den senare.
Polismästaren bör nemligen vaka öfver ordningens och säkerhetens upprätthållande, och kunna i egen person vara närvarande vid de tillfällen, då ordning och lugn störas.
För sådant ändamål tillhörer det honom att ega god helsa och rörligt väsende samt att derjemte ej vara af andra göromål hindrad att rätt utöfva sin befattning, hvaremot
Polisdomaren endast hade af nöden att vara en skicklig och öfvad criminalist.
På grund af dessa förutsättanden, har motionären, som ansett de Polismästare-tjensten i Stockholm tillhörande göromål böra fördelas emellan tvänne Embetsman, den ene Polismästare och den andre Polisdomare, föreslagit, att ett Stats-anslag måtte beviljas, så att tillräckliga löner blefve att tillgå för tvänne sådane tjenstemän.
Efter det Stats-Utskottet ansett lämpligt behandla frågan tillsammans med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, hafva Utskotten gemensamt tagit motionen i öfvervägande tillika med det yttrande, som före remissen af densamma blifvit afgilvet af Herr Grefve Frölich, David.
Utskotten få nu först upplysa, att, sedan Kongl. Maj:t, till följd af Rikets Ständers vid 1823 års Riksdag afgifna underdåniga hemställan, genom Nådig Skrifvelse den 24 September 1828, anbefallt Öfver-Stålhållaren att till Kongl. Maj:t inkomma med underdånigt utlåtande, huruvida antingen Under-Ståthållare-tjenslen i hufvudstaden eller Fogat-sysslan vid Öfver-Slåthållare-embelet kunde indragas samt, om, och i hvad mon, någon förbättrad reglering, så till tjenstebefattningar, som aflöning, på grund deraf eller eljest, i afseende på den vid detta Embetsverk varande tjenstemanna-personal, lämpligen kunde ega ruin; så har Öfver-Slålhållaren, uti underdånigt utlåtande den 21 Juli innevarande år, jemte meddeladt yttrande, att, i anseende till göromålens mängd, hvarken Under-Ståthållareeller Fogat-tjensterne kunde indragas, förklarat, hvad Öfver-StåthållareEmbetets Polis-Afdelning vidkomme: aLt, då Kongl.
Maj:t dels behagat den 28 September 1838 i
Nåder förordna en serskild tjensteman att tills vidare, i egenskap af Polismästare, handlägga de Polis-Kammaren tillhörande ärenden, hvilka afse Sundhets-Polisen och öfriga ordningsfrågor, som ej röra säkerhets-polisen, genom hvilken åtgärd tid bereddes för den ordinarie Polismästaren att kunna mera än förut egna sin verksamhet åt Po - 20 Slats- samt Allm, Besv,- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 33. lis-inrält ningens vigtigaste ändamål, nemligen hufvudstadens invånares fredande till lif och egendom, dels ock, genom Nådigt Bref af den 26 Februari 1839, bifallit föreslagen tillökning och förändrad organisation af Polis-Betjeningen, med förbättrade löner för samma Betjening af medel, som blifvit dertill beviljade från Stockholms Stads-Cassa, Öfver-Slåtliållaren, så vidt en förändrad reglering af tjenstebefattningarne i Polis-Kammaren rörde, funnit en sådan reglering nödig endast i afseende å PolisKammarens Secreterare, samt dess Nolarier och Ganzlister; hvarjemte Öfver-Ståthållaren ej allenast afgifvit ett förslag till ny lönereglering för alla Öfver-Ståthållare-Embetets Tjenstemän och Betjente, deruti lönerne blifvit upptagne för den ordinarie Polismästaren till TreTusen Femhundra Riksdaler, och förden serskildt tillförordnade Polismästaren, som hade att handlägga alla, Säkerhets-Polisen icke rörande, ordningsmål, till EllTusen Sexhundra Riksdaler, utan äfven i underdånighet hemställt, att Kongl. Maj:t måtte till Rikets nu församlade Ständer allåta Nådig Proposition om be* viljande af de till omförmälde lönereglering erforderlige anslag, eller FemtonTusen Sextiofem Riksdaler Ellofva skillingar 2 runstycken Banco.
Öfver detta Öfver-Stålhållarens utlåtande har Kongl.
Maj:t infordrat Dess och Rikets Stats-Contoirs underdåniga yttrande, hvilket dock ännu ej afgifvits.
Vid sådant förhållande och då Utskotten för sin del anse, att någon annan fördelning af de göromål, som tillhöra Öfver-Ståthållare-Embetets Afdelning för Polis-ärenden, än den, som är åsyftad genom ofvan åberopade Kongl. Majrts Nådiga Bref af den 28 September 1838, icke är af behofvet påkallad, samt frågan om ny lönereglering för tjenstemännen vid Öfver-Ståthållare-Embelet, och således äfven vid de nuvarande Polis-mästarebefallningarne, redan utgör föremål för Kongl. Majlis
Nådiga omtanka, få Utskotten tillstyrka, att Herr Grefve Löwenhielms i ofvanberörde motion icke måtte för närvarande föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd.
Stockholm elen 11 September 1840.
Desv,- och Ekon.-Utskottens Betänkande, JV'o 34, 21 N:o 34.
Anli. till Exp. Utsi?. den 14 Sept., kl. 10 f. ra.
Betänkande, i anledning af vackt fråga om Landshöfdingesätets i Götheborg förläggande till Uddevalla, och att Götheborgs och Bohus Län mätte benämnas Bohusland med Götheborgs Län m. m.
Uli en hos Vällofl.
Borgare-Ståndet vacht, Lill Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets handläggning remitterad, motion, har Herr Bagge. anfort: alt, sedan provinserne Skåne, Halland, Blekinge och ”Bohusland.” blifvit, efter Roskildska freden, afträdde till Sveriges Krona, och sistnämnde landskap lagdt, som motionären uttryckt sig, såsom prebende under det endast 2:ne Härader slöra Götheborgs
Län; så hade åtskilliga framställningar väl blifvit gjorda derom, att landskapet Bohusland måtte blifva skiljdt Irån nämnde Län och erhålla en egen Landt-Slat, till hvars a flona lide erforderlig tillgång skulle finnas uli de räntor, som nu äro från landskapet indelade till Landt-Staten i Länet, tillsammans med de inkomster, som kunde erhållas af de så kallade Tjurholmarne i Götha Elf och åtskillig jord på ön Hisingen; men, som dessa framställningar lemnats utan afseende, och det vore för landskapets invånare serdeles obeqvämt, ”att icke Landshöfdingen residerade midt i landskapet;” så har motionären föreslagit, att Landshöfdinge-residenset i Götheborg mätte förläggas till Uddevalla, under förmodande, att sådant icke skulle medföra serdeles kostnader, enär försäljningssumman för residense-huset i Götheborg troligen komrne att belacka koslnaderne för uppförande af en sådan' byggnad i Uddevalla, hvarförutan motionären yrkat, att Götheborgs och Bohus
Län måtte benämnas Bohusland med Götheborgs
Län, belst det senare vore allt för obetydligt, för att ega något företräde framför det förra.
Vid remiss af denna motion, har Herr Ekholm föreslagit, alt Rikets Ständer måtte förnya deras vid sista Riksdag aflåtne underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:l, att Arvidsjaurs och Arjeplougs socknar måtte förflyttas ifrån Vesterbottens till Norrbottens
Län, samt att äfven de öfrige ändringar med läns-indelningar, m. m., måtte företagas, som af omständigheterne kunde påkallas.
Sedan Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet ansett nödigt att 22 Stats- samt Allm.
Besv,- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N\o 34. behandla frågan tillsammans med Stals-Utskottet, hafva Utskotten gemensamt tagit densamma i öfvervägande.
Vid riästförflutne Riksdag hade hos Rikets Ständer framställning blifvit gjord, att Arvidsjaurs och Arjeplougs, till Vesterbottens
Län hörande Lappmarker, i stället måtte komma att höra till Norrbottens Län, hvilket skulle lända till beqvämlighet för invånarne, i anseende dertill, att dessa Lappmarkers så kallade kyrkostäder voro belägne på ett vida kortare afstånd från det senare Länets residensort, än från det förra; och anhöllo af sådan orsak Rikets Ständer, att Kongl.
Maj:t täcktes anbefalla en undersökning örn förhållandet i berörde hänseende med nämnde Lappmarker, samt, derest hinder ej mötte, i Nåder tillåta, att Arjeplougs och Arvidsjaurs Lappmarker kunde blifva skiljde från Vesterbottens och förlagde till Norrbottens Län.
Och som Kongl. Maj:t, med anledning af denna Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, genom Nådigt Bref af den 10 Februari 1837, bifallit, att Piteå Lappmark, innefattande Arvidsjaurs och Arjeplougs församlingar, finge från Vesterbottens till Norrbottens
Län förläggas samt tillika meddelat detta vederbörande till behörigt iagttagande; så anse Utskotten Herr Ekholm hafva saknat anledning till den af honom i detta hänseende framställde motion och tillstyrka derföre, att densamma måtte förfalla.
I sammanhang med denna fråga, fastades vid sista Riksdag Rikets Ständers uppmärksamhet jemväl derå, att Rikets administrativa och camerala indelning otvifvelagtigt i många orter, såväl för det allmänna, som för den enskilde, medförde kostnader och olägenheter, hvilka genom en mera jemn och ändamålsenlig reglering torde kunna, om icke helt och hållet undanrödjas, åtminstone i betydlig nion förminskas; och anhöllo Rikets Ständer af sådan orsak tillika hos Kongl. Maj:t, att en, efter locala förhållanden, invånarnes beqvämlighet och öfrige omständigheter lämpad ny administrativ och cameral indelning i de delar af Riket, hvarest en sådan indelning, efter anställde undersökningar, kunde finnas vara af behofvet påkallad, måtte genom Kongl.
Maj:ts Nådiga försorg tillvägabringas, ulan att likväl densamma skulle till förökande af Länens eller dervarande Embetsmäns antal föranleda.
Beträffande denna fråga, så har Kongl. Majit den 12 Juli 1834 i Nåder befallt, att densamma skulle, i sammanhang med ett af aflidne CanzliRådet Nicander afgifvet förslag till förändrad indelning af Län, Härader, Domsagor m. m. inom Riket, lill Nådig pröfning förekomma.
Besv,- och Ekon.-Utskoltens Utlåtande, N',o 35.. 23
Då sålanda delta ämne redan utgör föremål för Kongl. Maj:ts Nådiga omtanka, så anse Utskotten öfverflödigt att förnya den i detta hänseende af Rikets Ständer vid sisllidne Riksdag till Kongl.
Maj:t allålna underdåniga skrifvelse; hvarföre Utskotten tillstyrka, att Herr Ekholms motion äfven i denna del måtte förfalla.
Utskotten anse visserligen Herr Bagges förslag, att Landshöfdingeresidenset i Götheborg nråtle förflyttas lili Uddevalla vara ledande lill större beqvämlighet för en del af invånarne i Götheborgs och Bohus Län; men tro dock, att, vid ofvanomförmälde förhållanden, residensets flyttning från Götheborg ej bör ifrågakomma förr, än i sammanhang med frågan om en allmän ny indelning af Länen, helst det är troligt, att dessas områden komma att vid denna indelning undergå betydliga förändringar, och det sålunda kunde inträffa, att, efler samma indelning, Götheborg ansåges böra fortfarande utgöra residens-slad.
Dessutom torde med de under senare tider lättade communicationer och förbättrade post-anstalter, verkställandet af motionärens förslag, som otvifvelagtigt skulle medföra betydliga kostnader, icke vara serdeles af behofvet påkalladt.
Af sådane skäl tillstyrka Utskotten, att Herr Bagges motion i denna del ej måtte föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd.
Hvad slutligen vidkommer Herr Bagges yrkande, att Götheborgs och Bohus Län måtte benämnas Bohusland med Götheborgs Län, så anse Utskotten det af motionären härför anförda skäl icke böra leda till förändring af den nuvarande, en gång antagna, benämningen; hvarföre, och då för öfrigt frågan torde vara likgiltig, Utskotten tillstyrka, att den mätte förfalla.
Ant. till Exp. Utsi;, den 14 Sept., kl. 10 f. ra.
Ullålande, i anledning af väckt fråga om Statsanslag till tryckning och spridning af skrifter för befrämjande af nykterhet.
Från Högvördiga Preste-Ståndet har till Stats-Utskoltet blifvit remitterad en motion af Herr Contracts-Prosten Sandberg, hvaruti anföres, att, 24 Stats- samt ålim. Desv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande^ N\o 35. då Kongl. Maj:t, dels genom (lere ändamålsenliga Förordningar, dels genom personliga uppoffringar sökt bereda framgång åt enskilda fosterlandsvänners bemödanden att inom landel hämma fylleri las ten, det vore skäligt, att äfven den andra Statsmagten nu lemnade något stöd och uppmuntran åt ett så nyttigt företag; och har motionären, som ansett de medel, hvilka för nykterhetens befrämjande kunna anlitas, vara det egna efterdömet, den muntliga framställningen och utdelandet af tryckta skrifter , som tala till läsarens öfvertygelse, föreslagit: att Rikets Ständer mätte bevilja 5oo R:dr årligen intill nästa Riksdag, att användas för att från trycket utgifva och bland folket kringsprida samt gratis utdela lämpliga skrifter i detta ämne, hvilka medel hurde af Svenska Nykterhets-Sällskapet emottagas, med redovisnings-skyldighet, och understöd derifrån meddelas åt Landsorts-föreningarne för hesagde ändamål, efter sig fön teende omständigheter; samt aLt Rikets Ständer ville, under tacksamt erkännande af hvad i denna sak redan blifvit vidgjordt, bos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t i Nåder täcktes allt framgent egna en synnerlig uppmärksamhet åt denna påbegynla reform uti folkets skadliga vanor och hushållssätt, samt utfärda de Författningar och vidtaga de åtgärder, som för ändamålet kunna finnas lämpliga; hvarjemte motionären uttalat sin öfvertygelse, att denna utgift, om den ändamålsenligt användes, skall uträtta mera till undanrödjande af hindren för de fattigare folkclassernes trefnad, än många andra stora summor, sorn från Stats-Verket utgå; samt att Rikets Ständer, genom beviljandet af ett sådant understöd, äro i tillfälle att ådagalägga, det de ej äro liknöjdare och kallsinnigare än Konungamagten för den arbetande folkclassens förlossning ur dryckenskapens elände.
Vid företagandet af denna fråga, har Stals-Utskoltet ansett Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet jemväl böra i behandlingen deraf deltaga, hvarefter Utskotten gemensamt handlaggt densamma; och hvad beträffar motionärens förslag, att för ofvanberörde ändamål af Statsmedlen måtte anvisas 5oo R:dr, så erkänna Utskotten ej mindre det med motionen afr sedda ädla syfte, än vigten af det deri behandlade ämne, och anse derföre, att, då denna fråga hittills blifvit med synnerlig värma och framgång omfattad af enskilda persöner, Staten ej eller nu, då fråga derom väckts, bör undandraga sig alt medverka till ett för samhällets medlemmar så gagneligt ändamål; men tro dock, att ett anslag för en gång torde mera, än det föreslagna årliga, befrämja sakens framgång; hvadan UtskoLten tillstyrka: att Stats- samt Allm, Besv.- och Ekon.-Utshottens Utlätandej N.-O 35, 25 alt elt anslag af 2,5oo Ridr malle från Riksgälds-Contoiret utgå och ställas liil Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, att användas för tryckning och spridning af skrifter, tjenliga till hämmande af fylleri-lasten.
Vidkommande deremot'förslaget, alt Rikets Ständer mål le hos Kongl. Majit'i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes lemna fortfarande
Nådig uppmärksamhet åt delta ämne, samt utfärda de Författningar och vidtaga de åtgärder, som för ändamålet kunna finnas lämpliga, så anse Utskotten, att, då Kongl.
Majit redan behagat åt denna fråga egna synnerlig uppmärksamhet samt esomoftast derå lemnal vedermälen, en underdånig framställning härom, på sätt motionären föreslagit, är obehöflig.
Och hemställa Utskotten således, alt berörde i motionen väckta förslag imåtte förfalla.
Stockholm den ii September 1840.
Emot Utskottens tillstyrkande, alt anslag måtte beviljas för ofvanberörde ändamål, anmäldes reservationer af Herrar Guslafsson och Levin samt af Riksdagsfullmägtigen Anders Nilsson från Östergöthlands
Län, sorn anförde: ”Emot Utskottens nu fattade beslut reserverar jag mig af den anledning, ali, efter mitt förmenande, Staten icke, i en sak, som denna, bör omedelbart inblanda sig; samt då i beslutet synes mig nedlagdt ett orättvist misstroende mot förmågan hos Rikets Presterskap, till hvilkas kall det hörer att söka förbättra dem, som öfverlemna sig åt laster och utsväfningar, och för hvilka delta bör vara så mycket lättare, som de genom den närmare kännedom, de ega af sina åhörare, äro i tillfälle att uti sina förmaningar kunna inlägga just de skäl, som hos hvar och en af dem säkrast verka förbättring, och hvilka genom sjelfva det muntliga föredraget vinna en styrka och en värma, som i skrift icke kunna uppnås.
Jag tror således, att, denna utgift från Statens sida är öfverflödig och hoppas, att, då under innevarande Riksdag den grundsats uttalats och vunnit tillämpning, att Slaten ej bör belastas med andra, än högst nötlvändiga utgifter, detta undantag derifrån, om än obetydligt, ej skall komma att ega rum, så mjmket heldre, sorn det är att 'befara, att, om Statsbidrag för en gång nu lemnäs såsom uppmuntran och till befrämjande af denna sak, det likväl snart kan komma att antaga egenskapen af stående Siats-anslag.” Bilt, lill B.
St, Prot. 18/fo, 4 Sami, 2 Afd, .11 Höft, 4 26 Stats- samt Allni.
Besvoch Ekon.-Utskottens Betankanden, JV:ris 36, 37, I denna reservation instämde Riksdagsfullmägtige Anders Olsson från Stora Kopparbergs
Län, Johan Andersson från Upsala Län, Olof Persson från Gefleborgs Län, Nils Persson från Örebro Län, Sone Persson från Skåne samt Petter Gabrielsson från Kronobergs
Län. N:o 36.
Anl>. till Exp. Utsi;, d. 14 Sept., lil. 10 f. m.
Betänkande, i anledning af vacht motion om tillökning i de så kallade kalldygnen vid tackjerns-blåsning.
Från Hedervärda Bonde-Ståndet har en af Riksdagsfullmägtigen Anders Jansson från Westerås Län, med hvilken sig förenat Jan Andersson från samma Län, väckt motion blifvit remitterad, hvaruti motionären föreslagit, att, vid Tackjernsblåsning, åtminstone Tolf kalldygn målLe få beräknas frie från erläggande af Tionde-jern ; och har, till grund härför, åberopats, att alltför dryga skatter utgå i och för tackjerns-tillverkningen, äfvensom att afgift erlägges till Kongl. Majit och Kronan för åtskillige blåsningsdygn, under hvilka erhålles ingen eller högst obetydlig alkastning; men, då Stats-Utskottet, uti afgifvet Betänkande (N:o64, Litt. F.), tillstyrkt åtta skatle-frihets- eller kall-dygn för hvarje års blåsning, i stället för de hittills varande tre dygn, samt Riks-Stånden härtill bifallit; så finna Utskotten något vidare yttrande, i anledning af förevarande motion, icke erfordras.
Anti. till Exp. Utsk. den 14 Sept , kl. 10 f. n».
Betänkande, i anledning af vackt fråga, att åboer ä Kronohemman och Nybyggen i Rikets norra provinser måtte undfå rättighet att å sine hemman och nybyggen kola till afsalu.
Hedervärda Bonde-Ståndet har till Utskottens gemensamma handläggning remitterat en af Riksdagsfullmägtigen Johan Andersson Lundberg Stats- samt Allm. Besv.- ock Ekon.-U[sköttens Betänkande, N.-o 37, 27 från Norrbottens
Län väckt motion, deruti blifvit föreslaget, att, då, under Kronohemman och Nybyggen i de norra provinserne, vanligen linnas så betydliga skogar, att, om åboerne finge använda desamma till afsalu, fara deraf ändock icke uppslode för deras framtida bestånd, samt då skogens afkastning skall vara nästan den enda källan till bergning för de invånare, som nedsätta sig i de norra prövinsernes skogstrakter, der sädesproductionen icke lönade sig, rättighet måtte beviljas kronohemmans-och nybyggesåboer i nämnde provinser att, för kolning till afsalu åt kringliggande Bruk och Bergverk, använda hemmanens och nybyggenas skogar, i likhet med hvad för Gyliens Masugn i Norrbottens
Län skall blifvit medgifvet; förmodande motionären, att, genom en sådan tillåtelse, åboerne skulle sättas i tillfälle alt förtjena ett uppehälle, som eljest i dessa af naturen vanlottade provinser med möda står att finna, äfvensom att derigenom Staten skulle tillskyndas en vinst derigenom, atl hågen för nya hemmans upptagande ökades.
Utskotten få i anledning häraf anföra: att Kongl. Maj:t, uti Nådigt Bref af den 5 April sistlidne år, i afseende å Öfver-Culix socken samt Södra och Östra delarne af Gellivare Lappmarks socken af Norrbottens Lån, funnit godt bifalla: i:o att icke allenast åboerne å de kronohemman och nybyggen, hvilkas områden, genom afvittring, eller eljest, blifvit behörigen bestämde och afrösade, .må ega rättighet att, utan föregången ansökning och syn samt utan afgift, under controll af Kronobetjeningen, till afsalu och kolning för Bergverkens behof begagna de å sine egne områden befintlige toria träd och vindfallen, utan ock, der hemmanens och nybyggenas områden på förenämnde sätt icke äro stadgade, enahanda rätt tillkomme kronohemmansoch nybygges-åboer samt skattehemmans-egare å de till deras hemman och lägenheter närmast gränsande kronomärke!’; 2:0 att, hvad kolning af växande skog vidkommer, den af kronohemmans- och nybygges-åboer äfven får å egne, genom afvittring eller eljest, bestämda områden verkställas, med vilkor likväl, att lägenheternes skogsområden icke hårdare anlitas, an med skogens bestånd i framtiden kan anses förenligt; i afseende hvarå det åligger Konungens Befallningshafvande i Länet att, uppå åboens ansökning och efter af Kronobetjeningen uppgjordt förslag, för hvarje nybygge eller kronohemman, derifrån salu-kolning af växande skog sökes, tills vidare bestämma det antal stafrum ved, som årligen får till afsalu eller kolning användas, med dervid fästadt äfvenLyr af ansvar efter lag, om större af bruk ning för sådant ändamål eger rum; och 28, Stats- samt Allm.
Besv,- och Ekon .-Utskottens Betänkande ^ N'.o 37. 3:o att Kronohemman,s- och Nyd:>ygges-åboer, äfvensom Skatlehemmans-egare, jemväl må å de lill deras nybyggen och hemman närmast gränsande kronomarker kolning af växande skog verkställa; dock endast efter dertill gifvet tillstånd af Konungens Befallningshafvande, som, sedan syn å trakten b i il vil af Kronobetjent med t vänne Nämndemän behörigen verkställd, må ega alt, efter förekommande omständigheter, pröfva, om och i hvad mon sådan kolning, efter utsyning af Kronobetjeningen, må företagas; hvarjemte tillika i Nåder förordnats, att för sistnämnde kolning en afgift lill Kronan af i sk.
Banco för hvarje i3 qvarters cubik stafrum ved skall ulga..
Utskottens uppmärksamhet har blifvit fästad derpå, att Sveriges norra provinser ega en rik källa till inkomst uli sina vidsträckta, på flere ställen ännu icke serdeles anlitade, skogar, deraf en stor del är Kronan tillhörig.
Att dessa provinsers invånare böra beredas de tillfallen till förtjenst och bergning, sorn kunna åvägabringas, torde vara så mycket mera angeläget, som de, i anseende till climatets sträfhet och ofta inträffande missväxtår, stundom lida en nöd, som i Sveriges öfrige provinser tor vara sällsynt, samt för närvarande sakna de utvägar till bergning, som erbjudas å en stor del af de senare orterne; hvarföre också det af motionären framställde förslag, efter Utskottens tanka, förtjenar att lagas i serdeles betragtande.
Att likväl medgifva en så vidsträckt frihet, som motionären påyrkat, för alla de norra provinserne, tro Utskotten icke vara lämpligt, dels emedan skogarne i vissa trakter deraf redan äro mycket anlitade, dels ock emedan flere delar äfven af dessa provinser icke lorde för sin ulkomst hafva af nöden en sådan frihet; och anse Utskotten derföre, att det Bör tillkomma Regeringen för hvarje serskildt fall att bestämma, hvilka, orter, må åtnjuta denna frihet till kolning och vilkoren derför..
På sådane grunder, få Utskotten tillstyrka, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet mätte' anhålla, att’ den frihet till kolning, som blifvit kronohemman- och nyby»gges-åboer samt skallehemmans-egare i ÖfverCalix socken samt södra och östra delarne af Gellivare Lappmarks socken medgifven å deras hemman och lägenheter samt angränsande kronomarker, rnåtle utsträckas till de delar af Norrbottens, Westerbottens, Wester-Norrlunds och Jemtlands Län, hvilkas skogstillgångar kunna medgifva en sådan frihet till kolning, ochi hvilkas-invånare Kongl. Maj:t Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betankande, N\o 38.
29 kan i Nåder finna vara deraf i behof; dock att sådant tillätes endast emot erläggande af den afgift, som i ofvanåberopade Kongl.
Bref linnes stadgad och under iagltagande af den controll, i afseende å utsy ningen, som derstädes finnes foreskrifven.
Slockholm den ii September 1840.
N:o 38'..
Ank. till Exp. UUb d. 14 Sept., kl. 10 f. m.
Betänkande, i anledning af vackt fråga om inrättande af en Skola i Staden Borgholm.