Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
LandshöfdingeEmbete af ett exemplar af så väl nyssnämnde Protocoll, sorn af de 3:ne öfrige RiksStåndens Protocoll vid ofvanberörde 2:ne Riksdagar jemte Bihangen till desse Protocoll. (Rgs-A.) H ds H. R. o. Ad. har Hr August von Hartmansdorff föreslagit, att, som R. o. Ad:s tryckta Protocoll vid 1817 och 1818 årens och vid sisth eller i8a3 års Riksdag äro till RiksgäldsContoret aflemnade, nfimnde Protocoll måtte genast bland R. o Ad:s Medlemmar utdelas; äfvensom i sammanhang härmed Hr Friherre Fredrik Ridderstolpe hemställt, att, till hvarje
LandshöfdingeEmbete måtte öfverlemnas ett exemplar af icke allenast alla fyra RiksStåndens Protocoll vid ofvanberörde 2:ne Riksmöten, utan ock af Bihangen tillsamma Protocoll; hvilka motioner blifvit, jemte de af åtskilliga värda Ledamöter afgifna yttranden i dessa ämnen, till Utskottet remitterade.
St:rs Verk, så synes det visst efter princip riktigt, att omkostnaderne under Riksdagarna vid BancoUtskottet af StatsVerket liqvideras; men då dels dessa utgifter äro obetydliga för Banken, dels Banken sjelf aflönar sin öfriga Betjening samt hittills med StatsVerket delat kostnaderna, i och för Revisorernes Sammanträden, och Riksdagskostnaderne dessutom blifva nog dryga för StatsVerket att vidkännas, hade Anders Danielsson hemställt, om icke Banken hädanefter,-såsom hitintills bör aflöna BancoUtskottets Betjening; hvarefter tlederv.
BondeStåndet till StatsUtskottet remitterat senare delen Betänka n den. 77 af BancoUtskottets Memorial tillika med Anders Danielssons ofvanberörde yttrande.
St:r är vorden förbehållen den rättighet, att till allmänna behof och utgifter disponera Bankens årliga, så kallade salderade gevinst; och hvadan på det hela enahanda resultat synes uppkomma, antingen dea nu ifrågavarande utgiften bestrides utaf Bankens eller utaf allmänna medel, enär hvad som utaf den ena tillgången användes, bespares för den andra.
— Men då utgifterne för BancoUtskottet utgöra endelafRiksdagskostuaderne, så har Utskottet, på det desse utgifters samfälldta belopp må kunna till redovisning upptagas uti Räkcnskaperne vid det verk, på hvilket alla utgifter, i och för Riksdagar äro anvisade, funnit lämpligt tillstyrka: att arfvoden till tjenstgörande vid BancoUtskottet under innevarande Riksdag må, på lika sätt, som Arfvoden till tjenstgörande vid alla öfriga Utskott, utgå utaf de till Riksdagsutgifternes bestridande anvisade allmänna medel.
BorgareStåndet under sistnämnde dag beslutat, att Aflöningen till BancoUtskoltets Betjening skall hädanefter, såsom hitintills, utgå utaf Bankens medel.
Betänkande, ang:de Herr Santessons hos Yällofl.
BorgareStåndet framställdte förslag, att hvarje Utskott inåtte undfå några tryckta exemplar af de till dess handläggning remitterade motioner.
Genom ProtocollsUtdrag af d. iq sistl.
BorgareStåndet till Utskottet remitterat ett anförande af Herr Santesson, deri föreslås, att utaf de, vid tryckningen af Ståndets protocoll, serskildt tryckte, så kallade Bilagor till samma protocoll, hvilka innehålla alla inom Ståndet förekomne motioner, några exemplar måtte aflemnas till hvarje Utskott af de till dess handläggning remitterade motioner, så att Utskottet till begagnande i dess pleni Sammankomster undfår 1 och för hvarje dess Afdelning eller Beredning 1 exemplar; och hvarmed afses den nytta, att Utskotten, utom tillökadt Canzlibiträde må kunna beredas tillgång till flera och tryckta exemplar af de motioner, hvilka af Utskottet skola handläggas.
Lärande i öfrigt hvarje särskildt PiiksStånd, enär det så lämpligt finner, icke underlåta att förordna om utdelning af tryckta exemplar af dess motioner till hvarje Utskott.
N:o 54- Utlåtande, ang:de Sörfors KronoLaxFiske Arrendatorer ansökning om eftergift i Taxan, för 3 år m. m. (I-A.) 1\.. M:t liar, genom Nådig Remiss [den 17 December sistlidet år, till Utskottet öfverlemnat handlingarne i 80 Stats-Utskottets målet, ang:de Arrendatorernes af |4‘delar utaf Sörfors KronoLaxFiske i Umeå Elf, hos K.
M:t i underd:het gjorda, ansökning, att, då af inträffad ovanlig stark valu—flod och isgång samma år Stenarmen och så kallade Brottfallet till den hufvudsakeliga FiskeByggnaden
Djuptinan derstädes blifvit alldeles förstörde, och Arrendatorerne derigenom icke allenast kommit i saknad af all fångst af berörde Fiske, utan afven voro i ovisshet närén sådan kunde påräknas, ehuru skyldigheten för dem, att vid slutet af de 3 återstående arrende-åren aflemna Fisket fullkomligen åter uppbygdt, vore bestämd; K.
M:t täcktes i Aåder bevilja den eftergift åtminstone af halfva Taxan under 3:ne års tid, med rättighet, att emot den fastställda arrende-afgiften 21 T:r, 1 L& salt Lax få innehafva Fisket under ytterligare 6 eller så många år, efter arrendetidens slut som K.
M:t i Wäder godt funne, på det de, i händelse af en fördelaktig fångst, kunde för omförmäldte skada och Byggnadskostnaden vinna ersättning.
Till stöd för berörde underd. anhållan, hafva Sö~ kanderne åberopat ej mindre ett af Länsman med a:ne Nämndemän den 16 sistlidne Maji afgifvit Synebetyg, hufvudsakligen af innehåll, att Intresenternes förlust genom Fiskebyggnadernes förstöring vore ganska känbar, än ock ett af 2:ne personer, under edelig förpligtelse meddelt intygande om svårigheten i anseende till den starka forssen att desamma åter uppbygga förr än stark vinter infölle, tillika med en den i/j.
Junii 1774utfärdad - Betänkande n. 81 dad K. Resolution, hvarigenom, i ett dylikt fall som detta, 3 års frihet från LaxTaxans utgörande blifvit då varande innehafvare af Fisket förunnad. K. M:ts Bef:hde i Westerbottens
Enligt dess derefter afgifne Berättelse, har den så kallade Djuptinan, den betydligaste af alla Sörforss Fiskebyggnader, likasom den i alla tider till Laxfångsten varit den mäst gifvande, genom de omnämnde Byggnadernes borrtförande af floden, i det aldranärmaste blifvit onyttig, så att förlusten på fångsten år 1828 blifvit betydlig, och kostnaden för återbyggnaden af hvad vid isgången försvunnit äfven kunde komma att mångdubblas, då verkslällighel;en deraf vore aldeles omöjlig intill dess så sträng vinter inträffade att säker is för folk och dragare lade sig, hvilket i senare tider skall ibland knappt inträffat hvart io:deår; hvarjemte, utom ofvannämnde till Djuptinan hörande Byggnader , befunnits af floden borrtförde Brottfallet vid den så kallade Bergstinan samt vid Öfverfållans nätbyggning, bestående af 4 st- timrade och stenfyllda kistor, ett Brottfall, hvarmedelst äfven desse Lägenheter för sommaren blifvit obrukbare.
Och som den fattigare delen bland Arrendatorerne ovilkorligen råkade i den yttersta förlägenhet och obestånd, om icke den beviljades lindring i Taxan; sa 6 8a Stats-Utskottets har K. M:ts Bef:h:de tillstyrkt nådigt bifall till Sökandernes nnderd. begäran om eftergift af halfva Taxan för 3 år, hälst osäkert vore, huruvida den mycket kostsamma reparationen vid Djuptinan, hvars afkastning utgjort åtminstone hälften af hela Laxfångsten vid SörforssFisket, kunde inom 10 år och ännu mera inom de 3 åren verkställas; och beträffande den sökta förlängningen af arrendet, lunne K. M:ts Bef:h:de så mycket mindre betänkligt att äfven dertill Nådigt bifall tillstyrka, som sådant ofelbart skulle bidraga till Kronans fördel, emedan, sedan den nu timade skadan å byggnaderne, som ett annat, ja äfven nästföljande år möjligen kunde å nyo inträffa, ådagalaggt det med arrendet förenade äfventyr, Sörforss Laxfiske vid en ny ArrendeAuction icke kunde uppgå till det nuvarande Arrende-beloppet, som, utan beräkning af möjligen inträffande förluster å Byggnaderne, hvilka i flere år derförut icke till någon betydlig del ägt ruin, uppdrifvits till 21 T:r t L& salt Lax.
KammarCollegium, inser angelägenheten, att gällande författningar, Betänkande n. 83 ilian undantag till någon enskild persons förmon, i deras helgd bevaras, har, för sin del, funnit afslag böra lemnäs å Sökandernes underd, anhållan, att, efter arrendetidens utgång, få ytterligare, under flere år, på nu stadgade vilkor, arrendet bibehålla; hvaremot Utskottet, med afseende å ej mindre vitsordade betydligheten utaf den å Fiskebyggnaderne timnde skada än ock det af K.
Mits Bef:h:de upplysta förhållande, om svårigheten att verkställa den mycket kostsam ansedde reparationen u den så kallade Djuptinan, hvars afkastning skall utgjort åtminstone hälften af hela Laxfångsten, får tillstyrka B, St;r det till K. JVI:t i underd, öfverlemnas: att, efter eget ompiöfvande, i Nåder bestämma, till hvad belopp den sökta nedsättningen uti nu gällande Arrende-afgift eller Taxa, för återstående trenne arrendeår må äga rum, äfvensom på K. Mits Nådiga godtfinnande må bero, huruvida Sökanderne, i händelse de, genom inträffande svaga vintrar, vid arrendetidens slut, ej ännu blifvit satte i tillfälle verkställa den å Djuptinan nödige reparation, och ej sjelfva för arrendet åter stadna, måge, för Djuptinan, till någon mindre del njuta eftergift uti den, enligt Contract, dem åliggande skyldigheten, att vid afträdandet aflemna Fiskebyggnaderne fullkomligen åter iståndsatte, och denna skyldighet, i hvad som derutöfver kan erfordras, å de blifvande Arrendatorerne öfverflytta.
KammarCollegium cl. i Oelober 1823, är arrendet af Carl Gustafs Stads Tullqvarn i Forss Socken, VesterRekarne
Härad, med 3 par stenar och fullt gångande veik, på 10 års tid, räknade frun förstnämnde dag, upplåten till Mjölnaren Eric Wassell, att sig till gagn och nytta disponera, medelst dittills vanlig Tullmalningsrätt, emot vilkor, bland annat, uti Contractets irsta punct, att icke Arrendatorn utan FaclorieFörestundaren skulle äga disponera vattenhöjden i Bruksdammen, och uti 3:dje puncten, att Arrendatorn för berörde qvarnlägenhet, med åtföljande förmåner, skulle årligen utgöra 100 T.r spannmål, hälften Råg och hälften Korn, samt uti penningar 462 R:dr B:co.
Då sedermera, i Oelober månad år 1826, vattenhöjden uti nämnde Bruksdam, från hvilken Qvarnen undfår drifvatten , betydeligen förminskats, i anseende till inträffad svår och långvarig torka, blef Wässell af GevärsFactoriets Styresman, Öfverste Bökman tillsagd, att, tills vidare, icke allenast hafva bela Qvarnverket tillslutet från kl. 8 om aftnarne till 5 f. m., utan ock, under öfriga delen af dygnet endast begagna a;ne par stenar, hvilken inställelse, enligt af Kro - Betänkande n. 8?
noBetjeningen i orten tneddelad upplysning skall fortfarit i fulla 6 månader.
Vid sådant förhållande har Wassell år 1827 till K.
M:t inkommit med underd. ansökning, deruti han, under förmenande, att omförmäldte inställelse-åtgärd varit stridande emot rätta tydningen af Conträdets ofvanupptagne 1 :sta punkt, uppgifver det han, genom samma åtgärd, tillskyndats en förlust af omkring 100 T:r säd i Qvarntull och blifvit försatt i den belägenhet, att han icke då för närvarande kunde till alla delar fullgöra de å hans sida åtagne Contracstförbindelser, i anseende hvartill Wassell i underd. anhållit, att någon eftergift i det bestämda arrendebeloppet för år 1826 i Nåder måtte honom förunnas.
Häröfver infordrades underd. yttranden från K.
Kam.Collegium, K. M:ts Bef:li:de i Länet och GevärsFactoriets Styresman, dervid den sistnämnde utvecklade nödvändigheten af den vidtague åtgärden, till föV rekommande af den större olägenhet, att Factoriet, tillika med Fristadens 180 Verkstäder , skulle, af brist på vatten, alldeles afstadna, samt Kam.Collegium, i likhet med K.
M:ts bemälte Bef:h:de androg, att Wässell ostridigt, genom det uppgifne förhållandet, fått vidkännas en betydlig förlust i Tullinkomsten och derföre syntes berättigad till någon nedsättning i 1826 års arrende, hvilken nedsättning Collegium, då förlusten ej blifvit till beloppet behörigen utredd och svårligen numera kunde med säkerhet utrönas, ansett sig böra föreslå till 5o T:r, hälften Råg och hälften Korn, 86 Stats-Utskottets utgörande halfva för Qvarnen bestämda spannmålsarrendet.
Och har Direetionen Öfver Carl Gustaf Stads GevärsFactori, uti infordradt underd. utlåtande, hufvudsakligen andragit, att, med afseende å obestämdheten i nu gällande Contracts irsta punct, rörande FactoriStyresmannens rätt att reglera vattenhöjden i dammen, billigheten tycktes fordra att Arrendatorn för den lidna förlusten erhöll någon godtgörelse; att bestämmandet åter för framtiden af en viss vattenhöjd i dammen, vid hvars understigande FactoriStyresmannens rättighet att reglera om Qvarnverkets stängande på längre eller kortare tid borde vidtaga, skulle å ömse sidor medföra stora svårigheter; men att, enligt Directionens tanke, lämpligast vore, att vid Upprättande af det nya Contract, som, efter nuvarande arrendets slut, kunde komma i fråga hela Qvarnverkets årliga tullinkomst, fördelad på tvenne termin ner, den ena innefattande de 8 första och den andra de 4 sednare månaderne af året toges i noggrann beräkning, och sedermera i Contractet stadgades, att Arrendatorn, då han med bevis styrkte, att FactoriStyresmannen förordnat om Qvarnens slängning till större eller mindre del, finge, vid arrendets erläggande, tillgodonjuta afdrag tor Markegångsvärdet af så stor qvantitet spannmål, utaf de i ArrendeContractet bestämde sädesslag, som deri stängda delen af Qvarnen, efter sådan beräkning, bordt inbringa under dea tid stängningen fortfarit; och ville
Direetionen, om den, vid tillfället af ett nytt arrendes afslutande, blef - Betänkande n. 87
Ve hörd, sig yttra angående de föreskrifter , 1 afseende å FactoriStyresmannens rättighet att disponera om vattenhöjden som kunde finnas lämpelige och beliöflige.
Utskottet har detta ämne behörigen öfvervägat; och ehuru det uti ArrendeContractets
Usta punct gjorde förbehåll, alt icke Arrendatorn, utan FacloriFöreständarenj skulle äga disponera vattenhöjden i Bruksdammentolkadt i dess hela vidsträckthet må anses hafva berättigat FactoriStyresmannen till den af honom i anseende å Qvarnens gång vidtagne öfverklagade åtgärd; likväl och som berörde stadgande icke med den bestämdhet synes utmärka Arrendatorns ovilkorliga beroende af FaeloriFöreståndarens föreskrifter, att
Qvarnlägenhet vid slutet af nu gällande arrendetid, gränsen för FactoriStyrestnannens rättighet till disponerande af Qvarnen? drif— vatten måtte närmare bestämmas, eller ock på sätt GevärsFactoriDirectionen anmärkt, en säker grund uppgötus, efter hvilken det för framtiden må blifva Arrendatorn förbehållet, att njuta ersättning för de förluster honom kunna tillskyndas genom sådane FaetoriStyresmannens åtgärder, som de nu öfverkbgade.
Utlåtande, i anledning af Herr Pehr Löf venii från Vällofl.
Stad alltsedan år 1815, då Landshöfdinge-Residence-Huset derstädes inköptes utål K. M:t och Kronan, varit i saknad af de utskylder till StadsCassan, som af denna Egendom, i likhet med hvarje annan, belägen inom Staden eller Betänkande!). 89 på dess område, bordt gäldas; att ehuru K. M:t, medelst Skrifvelse]’ till Landshöfdingen i Länet af den 26 Maji 1818 och 12 September 1822, i nåder funnit, att ifrågavarande Egendom skall deltaga uti afgifter till Staden samt tillika stadfästat hvilka desse afgifter äro och huru desamma skola emellan Kronan och Boställsinnehafvaren fördelas och utgå, äfvensom ock då inga Medel till dylika afgifter funnos i Stat anslagne, derom vid sista Riksdag gjort framställning, Rikets då församlade
St:r ofta haft skäl att bevilja Städerne i Riket förmåner genom StatsAnslag, till mildring i dem öfvergångne olyckor, hjelp uti tryckande bördor, eller till utförande af gagneliga företag, han ock skulle tro en Stads anhållan om utbekommande af dess rättmätiga fordran af Staten, förtjena än större uppmärksamhet, och utom hvilket skäl för bifall till utfående af de Nyköpings Stad tillkommande StadsUtskyIder för LandshöfdingeResidence-Huset derstädes, äfven tillkomme, att Nyköping vore ibland de Städer, som i likhet med många andre bordt erhålla bidrag af allmänna Medel; att Staden medelst ombyggnad och nybyggnad af Broar, betydliga Hamnbyggnader, uppförande af Spruthus och go Stats-Utskottets inköp af dyrbara Brandredskap måst vidkännas ganska betungande kostnader, utan att derför, oagtadt den år 1-325 timade eldsvåda, söka hjelp af Staten; hvadan och då Staden ej mägtade göra uppoffring åt
M:t och Kronan och desse, likasom nu ifrågavarande Residence-Hus, skulle frikännas från StadsUtsky Ider, derigenom ock Staden skulle mista en ansenlig del af dess intrader hvarförutan den icke eller kunde existera, Herr Löfvenius, öfvertygad att Nyköping icke vore den enda, som genom dylikt Fastighetsköp, blifvit i saknad af en sådan rättmätigt påräknad och lagligen bestämd afgift, hemställt, att hvad han till förmån för nämnde Stad anfört, måtte gälla såsom skäl för andre Släder, att af allmänna Medel erhålla de af Fastigheter i Slädernc utgående afgifter för de Egendomar, som för Kronans räkning redan blifvit inköpte eller hädanefter komma att inköpas.
Vid öfvervägande af livad sålunda anmäldt blifvit har hos StatsUtskotlet tillika förekommit, huruledes, uppå K.
M:ts nådiga framställning vid sednaste Riksdag, att då för de i sednare tider, i följd af R.
St:rs beslut, till Residence-Hus i åtskillige
Län inköpte enskilda Egendomar, fastställde StadsAfgifter borde af Kronan utgöras, för så stor del af samma Egendomar, sorn icke af Boställs-Innehalvarne för deras enskilda räkning begagnas och alltså nödigt vore, att Medel härtill blefvo å RiksStatens Åttonde HufvudTitel uppförde, R.
Skrifvelse, angående Betänkan den. <jt regleringen af nämnde Titel förklarat, att som någre sådane Afgifter för de Slott och Residence-Hus, sorn af ålder tillhört Staten, icke erläggas samt icke eller skäligen kunna äga ruin för de i senare åren, till Residence-Hus i någre
M:t icke allenast uti nådig Skrifvelse till KammarCollegium och StatsContoiret af den 29 Januarii 1824 förordnat, att fordrade Afgifter till Stad för de inköpte Residence-Husen i Carlstad, Carlskrona och Nyköping icke böra hvarken för Kronan eller Boställshafvaren äga rum, annorlunda, än för Landshöfdinge-Residence-Husen i allmänhet blifvit utgjordt, utan äfven med tillämpning af samma stadganden, under den i3 Dec. 1826 afslagit Förvaltningens af SjöÄrenderne gjorde underd. hemställan om erläggande af Brandvakts-afgift till Carlskrona Stad för Kronans dervarande
Af Herr Commerce-Rådet Santesson”Då det är en å rättvisa och billighet obestrideligen grundad och allmänt sorn riktig erkänd Rätts-princip för .Samba!
M:ts uti Dess nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof (Se Bihanget I, 1, pag. 80g.) Betänkande n. g3 framställde nådiga yttrande: ”att R.
Län inköpte enskilde Egendornai ; hvilka af|gifter, på sätt K. M:t förklarat, böra af Kronan ut”göras för så stor del af samma hus, som icke af Bo”ställs-innehafvaren för dess enskilda räkning begagnas” förklarat', (Bih. IV, a, pag. 1486): ”Att, då någre sådane afgifter för de Slott och ”Residence-Hus i Länen, som af ålder tillhört Staten, ”icke erläggas, samt icke heller skäligen kunna äga rum ”för de i senare åren i någre
Län dertill inköpta Egendomar, enär de samma genom detta inköp förvandlas ”till publique
Hus, för hvilka alltså borde åtnjutas de ”friheter och förmåner, sådane i allmänhet åtlölja, ”funné R.
M:t då redan hade, efter alla vederbörandes hörande, och ämnets fullständiga utredande, och på tillstyrkan af dess KammarCollegium och StatsContor samt med åberopande af dels hvad K.
M:ts och Kronans Hus i Stockholm, som begagnas till Boställen eller Boningsrum af Erabetsoch Tjenstemän, dels 26 Gap. 3 §.
Stad gndlgörelse för fordrad andel i Fattigvårds-Tomtöre-och Brandvaktsafgifterne, samt i kostnaden till stadens publique Byggnader, alltsammans att utgå till hälften af Kronan och till hälftep af Boställshafvaren; äfvensom att Kronan borde deltaga i afgifterne till Kvrkolnspectorns och Orgelnistdns löner, samt reparation å kyrkan , endast i den händelse, att desse afgifter af fastigheter i staden och icke af personalen utgöras; men deremot icke uti Båtsmans-vacance-afgiften, hvilken, såsom en borgerlig tunga, är beräknad att utgå, dels af jord, dels af borgerlig rörelse; — Så har häraf det besynnerliga förhållande uppkommit att Nyköpings Stad, igenom senaste R.
Inhibition uti verkställigheten (ty återkallande må man väl ej benämna det) af Dess förut Staden gifna tillerkännande såsom rättighet, blifvit frånkänd densamma, ehuru grundad i Lag och äl - Betan k anden. c)5 dre författningar samt i likhet med livad Stockholms Stad ännu njuter; Och då jag ej kan anse ofvannämnde R.
H. St:r hemställt, att i underd. skrifvelse till K.
Stms beslut ej kunde vara, att frånhända Nyköpings
St:r äfven uti StatsRegleringen denna gång vilie observera att medel till de utgifter häraf blefve en följd, ej skulle saknas.
StatsUtskottet, med blott erkännande af Principen, hade velat till R.
H. St:r föreslå, att hos K.
De exempel från åtskilliga Städer, om hvilka, i anledning af Herr Löfvenii motion, nu erhållits uppgifter, då deribland förekommit fråga om andel i kostnad af Spruthus och Eldsläckningsanstalter i Nyköping, äfvensom om andel i Brandvaktens aflöning uti Carlskrona, äro väl de mest öfvertygande för den af mig nu försvarade sats; ty, om Betänkande n. 97 om man ej vill elier kan medgifva eller förutsätta, att Brandvakten i en Stad skall vara frikallad från alt upptäcka och anmäla en olycka, som uppkommit i ett Kongl. Maj:ts och Kronans hus, eller att Städerne ej skola vara skyldige biträda med sina sprutor till eldsvådors dämpande, sä måste man väl ock medgifva skyldigheten för nämnde hus att deltaga uti dessas bekostande för alla Kronans Hus och Lägenheterne i Städerne; hvarjemte för sådane hus, som Kronan inköper af enskifte, det väl ej kan gå an antaga den sats* att
Endast igenom ett sådant allmänt bestämmande och en allmän reglering af detta ärende, en gång för alla, kunna desse ofta uppstående frågor, olika tydningar och strider blifva förebyggde, och lika rätt ske alla i denna del; äfvensom den olik 7 - g8 Stats-Utskottets het, som nu iakttages härvid för Kronans hus i Stockholm emot annorstädes, öfvergå till en rättvis öfverensstämmelse.
N:o 37- Utlåtande, angående fortfarande af det understöd utaf Statsmedlen, Carlskrona Stads Fattigvårdsinrättning hittills åtnjutit samt om tillökning deri. (U.-A.) Uti underdånig] Skrifvelse af d. 20 September detta år, den K.
M:ts Bef:h:de i Blekinge Län anhållit, att enär det bidrag af3ooo R:dr, som Rikets sednast församlade
Ständer beviljat att intill innevarande Riksdag utgå af Statsmedlen till Carlskrona Stads Fattigvårdsinrättning, nu komme att upphöra, K. M:t, i anseende till förökningen i Stadens fattigpersonal, deraf, enligt bifogadt Räkenskapsutdrag, utgöras af Flottans UnderOfficersCorps och Gemenskap, af Officerares och CivilStatens fattige Enkor och Barn och endast ^ af Stadens cnskilte Fattige, och hvilkens underhåll i den mohn skall påfordrat Stadens mer Betänkande n. gg än vanliga ansträngningar, att än ytterligare uppoffringar å dess sida icke billigtvis kunde förväntas, i Wäder täcktes till R.
StatsUtskottets åliggande, att uti ioo Stats-Utskottets ett sammanhang eller på en gång för R.
St:r uppgifva och föreslå Stats- och Riksgäldsverkens behof, sedan nödige indragningar och besparingar blifvit iakttague; denna föreskrift anser jag, för min del, böra pä det sättet verkställas:
St:r, angående StatsVerkets tillstånd och behof, en framställning tili R.
H. St:r, som upptager linder- classificationer hvad som utöfver RiksStatens utgifter blifvit genom K.
Mits serskilda Nådiga propositioner eller motioner i RiksStänden^påkalladt såsom Statsbidrag eller Lån.
Tio HufvudTitlar, enligt K. M:ts'Nådiga Proposition om StatsVerkets behof af den i3 nasti.
I)å dessa AnslagsSummor jemfördes med StalsInkomsterne , vore öfversigten snart uppfattad och en fullständig ledning lemnad R.
StatsTTtskotlet afstyrkas, för att deröfver inhemta R.
StatsUtskottets pluralitets fattade beslut, att genom serskildt Betänkande tillstyrka 3ooo Rtdrs utgift af Statsmedlen till Carlsk rona Stads Fattigförsörjningsanstalt; och anhåller, att denna min reservation må åtfölja Utskottets berörde Betänkande till RiksStånden.
Af Herr CcmmerceRådet Santesson t Uti Herr Lagman Ståhles reservation instämmer jag så mycket häldre, som jag anser, allt till- eller afstyrkande hos R.